Livregementets husarer

Livregementets husarer (K 3) är ett kavalleriförband inom svenska armén som verkat i olika former sedan 1815. Förbandsledningen är förlagd i Karlsborgs garnison i Karlsborg. Åren 1815–1974 var regementet en del av Kungl. Maj:ts Liv- och Hustrupper.Braunstein (2003), s. 175-177Kjellander (2003), s. 263-264Holmberg (1993), s. 19

Livregementets husarer härstammar från de ryttarfanor som sattes upp av Gustav Vasa 1536 i Uppland (Upplandsfanan), Södermanland, Västmanland, Närke och Värmland. Dessa sammanfördes till två regementen vilka enligt 1634 års regeringsform sammanfördes till ett. Regementet benämndes från 1636 vanligtvis Upplands ryttare. Dess förste chef var Isak Axelsson Silversparre. Den 26 november 1667 upphöjdes regementet till kunglig livtrupp, som tack för sina insatser under Karl X Gustavs fälttåg, och fick namnet Livregementet till häst. Samtidigt utnämndes greve Otto Wilhelm von Königsmarck till chef för regementet. Regementet utmärkte sig för stor tapperhet i slaget vid Lund 1676, under Nils Bielkes befäl. Karl XI lär ha yttrat efter segern: "min krona hängde på Bielkes värjspets, och att jag näst efter Gud har min tappre Bielke samt mitt Livregemente att tacka för segern". Bielkes berömda värja finns fortfarande bevarad inom familjen.

År 1680 blev regementet indelt inom östra Svealand. Livregementet till häst var det enda regemente inom Stockholms garnison som inte var värvat. År 1785 bildades en särskild trupp lätta dragoner vid regementet. Den bildades genom att 18 man från respektive kompani tillfördes dragonerna, som bildade fyra kompanier om 36 man i vardera. Denna styrka utökades senare och 1789 under det ryska kriget uppträdde man som eget förband om 300 man, sex kompanier, under namnet Lätta Dragonkåren av Kungl. Maj:ts Livregemente.

År 1791 omorganiserades regementet till en brigad bestående av Livregementsbrigadens kyrassiärkår, som bestod av kompanierna som låg närmast huvudstaden, och som utgjorde tungt kavalleri. Livregementsbrigadens lätta dragonkår bestod av Örebro, Fellingsbro, Östra Närkes och Vadsbo kompanier. Livregementsbrigadens lätta infanteribataljon bestod av kompanierna i Västmanland, och från 1804 även Södermanlands kompani. År 1815 blev Livregementsbrigadens lätta dragonkår självständig och fick namnet Livregementets husarkår. Kåren var indelt främst i Närke och norra Västergötland.

Den rangordning som hade fastställts i 1634 års regeringsform började halta och skapa luckor efter freden i Fredrikshamn den 17 september 1809, då Finland tillföll Ryssland och de svenska regementen i Finland upplöstes. Därmed fanns det ett behov med att skapa ett nytt system. Under kronprins Karl Johans tid infördes 1816 ett nytt numreringssystem, där de svenska regementena genom en generalorder den 26 mars 1816 tillfördes ett officiellt ordningsnummer, till exempel № 3 Livregementets husarkår.von Konow (1987), s. 19 Till grund för numreringen låg inte bara ett regementes status, utan också de svenska landskapens inbördes ordning, samt att Svealand, Götaland och Norrland skulle varvas. De lägsta ordningsnumren tilldelades "liv- och hus- trupperna". Dessa nummer hade dock ingenting med rangordningen att göra, vilket bland annat framgår av gamla förteckningar där infanteri- och kavalleriförband är blandade just med hänsyn till rang och värdighet.Björkenstam (1994), s. 10-11

I regeringens proposition 1902:1 konstaterades det att kavalleriets nuvarande kasernetablissement inte kunde inrymma den verksamhet som beslutat genom försvarsreformen 1901, det vill säga det saknades tillfredsställande förläggningsmöjligheter för både personal och hästar. För Livregementets husarer och Smålands husarregemente ansågs situationen vara så pass ohållbar att helt nya kasernetablissement föreslogs. År 1902 fick arméförvatlningen i uppdrag av regeringen att sluta avtal med Skövde om upplåtande mark till kasernetablissement för Livregementets husarer och Första Göta trängkår.Ljungné (1991), s. 19

I samband med 1914 års härordning justerades 1914 samtliga ordningsnummer inom armén. För till exempel Livregementets husarer innebar det att regementet blev tilldelad beteckningen K 3. Justeringen av beteckningen gjordes för att särskilja regementen och kårer mellan truppslagen. Det med bakgrund till att namn och nummer som till exempel № 3 Livregementets grenadjärkår och № 3 Livregementets husarkår kunde förefalla egendomliga för den som inte kände till att förbanden ifråga tillhörde skilda truppslag.von Konow (1987), s. 18

Inför 1955 års riksdag föreslog regeringen för riksdagen, på förslag från chefen för armén Carl August Ehrensvärd, en viss reducering av arméns organisation. Bland annat föreslogs att antalet stamridhästar skulle minskas vid kavalleriet, från 1455 till 435 hästar till budgetåret 1959/1960. Vidare föreslogs en reducering av kavalleriets organisation, där Livregementets husarer föreslogs att från budgetåret 1956/57 reduceras till att omfatta en bataljon. Bataljonen skulle samtidigt administrativt underställas Skaraborgs pansarregemente (P 4). Utbildningen av beridna jägare skulle överföras till Norrlands dragonregemente (K 4), samt att fältpolisutbildningen vid Svea livgarde skulle överföras till Livregementets husarer. Livregementets husarer skulle från denna tidpunkt utbilda 150 jägare på motorcykel och cykel samt 200 fältpoliser. I stort sett avhästades Livregementets husarer genom denna omorganisation. Av förbandets 432 stamridhästar kom endast 15 stamridhästar att bibehållas, dessa behölls av anledningen att officerarna skulle kunna vidmakthålla sin ridskicklighet för krigsplacering vid jägarskvadronerna.

Genom ett Kungligt brev från den 11 maj 1955 beslutades att regementet skulle reduceras med en bataljon. Därmed upphörde utbildning av manskap för beriden tjänst vid kavalleribataljonen. Vid denna tidpunkt omfattade bataljon cirka 600 hästar av olika kategorier. Dock var ett stort antal av dessa hästar redan utackorderade och placerade vid andra förband. Kvar vid regementet kvarstod endast 15 stamhästar, som bibehölls för befälets utbildning.Byström (1967), s. 86-87 Den 1 juli 1955 reducerades regementet till att omfatta en bataljon, vilken administrativt underställdes Skaraborgs pansarregemente (P 4).Holmberg (1993), s. 19 Även om Livregementets husarer var administrativt underställda Skaraborgs pansarregemente, lydde fortfarande sekundchefen under militärbefälhavaren, avseende utbildning och övningar. Även underofficerarna och officerarna var fortfarande placerade inom kavalleriet. Livregementets husarer var nu avsuttna och en bataljon hade utgått. Den kvarstående bataljonen organiseras till att utbilda jägarförband. Även den till Svea livgarde förlagda utbildningen av fältpoliser skulle överföras till Livregementets husarer. Totalt skulle den årliga utbildningen uppgå till 150 jägarsoldater på motorcykel och cykel samt omkring 200 fältpoliser (MP).

Inför försvarsbeslutet 1958 föreslog chefen för armén att Livregementets husarer skulle avvecklas och utbildningen skulle fördelas på andra förband. Bakgrunden var att armén skulle minska sin krigsorganisation. Spaningsutbildningen föreslogs överföras till pansarinfanteriregementena, medan fältpolisutbildningen föreslogs återföras till Svea livgarde. Det kasernområde som Livregementets husarer efterlämnade sig föreslogs utnyttjas helt för Signalbataljonen i Skövde (S 2), som samtidigt skulle ombildas till en signalkår. Därigenom kunde området nyttjas för signalutbildning, samt att en flytt av teletekniska installationer då kunde undvikas. År 1959 föreslogs om en ändring av delar av försvarsbeslutet, där Signalbataljonen i Skövde nu istället föreslogs omlokaliseras till Karlsborgs garnison, för att där organiseras som ett signalregemente. Det med bakgrund till att Karlsborgs luftvärnsregemente samtidigt föreslogs för att avvecklas. Omlokaliseringen av fältpolisutbildningen kvarstod dock, då förutsättningarna ansågs bättre i Stockholm jämfört med Skövde. Spaningsutbildningen skulle dock kvarstå i Skövde. Med bakgrund till att utbildningskontingenten nu minskades, föreslogs att Livregementets husarer skulle kvarstå administrativt och förvaltningsmässigt till Skaraborgs pansarregemente. Därmed ansågs samtidigt att matsalen samt viss förrådsverksamhet kunde avvecklas vid kasernetablissementet, då detta produktionsstöd kunde fås från Skaraborgs pansarregemente.

I samband med OLLI-reformen, vilken genomfördes inom försvaret åren 1973–1975, sammanslogs Skaraborgs regemente med Skövde försvarsområde (Fo 43), som med sammanslagningen bytte namn till Skaraborgs försvarsområde. Från den 1 juli 1974 bildades försvarsområdesregementet P 4/Fo 35. Detta medförde att inom Skaraborgs försvarsområde blev Skaraborgs regemente ett A-förband (försvarsområdesregemente), Göta trängregemente och Göta signalregemente blev B-förband (utbildningsförband) och Livregementets husarer (K 3) blev ett C-förband. Skaraborgs regemente fick det samlade mobiliserings- och materialansvaret inom försvarsområdet, och B- och C-förbanden svarade endast som utbildningsförband. Med reformen kvarstod Livregementets husarer som ett fristående utbildningsförband med egen chef, men förblev förvaltningsmässigt anslutet till Skaraborgs regemente.

I samband med att 1974 års regeringsform trädde i kraft den 1 januari 1975, ändrades namnet på regementet från Kungliga Livregementets husarer till enbart Livregementets husarer. Samtidigt fråntogs Konungen den formella rollen som högste befälhavare för krigsmakten, vilket även kom att gälla rollen som regementschef över gardesförbanden. Från den 1 januari 1975 blev monarken istället hederschef över gardesförbanden.

Genom att Livgardesskvadronen omorganiserades den 1 juli 1975 till regemente, kom militärpolisutbildningen att överföras från Livregementets husarer (K 3) till Livgardets dragoner (K 1). I samband med övergången från utbildning i kompani till bataljon blev Livregementets husarer 1976 åter regemente. Inför försvarsbeslutet 1982 föreslog Överbefälhavaren (ÖB) att Livregementets husarer (K 3) senast 1985 skulle omlokaliseras till Karlsborg. Detta med anledning att ÖB även ville avveckla Göta signalregemente (S 2), för att starkt begränsa signalutbildningen där. Vidare önskade ÖB att inom Skövde garnison omlokalisera Göta trängregemente (T 2). Regeringen delade Överbefälhavarens förslag, som därmed föreslog för riksdagen att Livregementets husarer (K 3) skulle överta myndighetsansvaret för Fallskärmsjägarskolan, samt ansvaret för viss stabs- och sambandsutbildning i Karlsborg. Det kasernområde som friställdes med omlokaliseringen av Livregementets husarer (K 3), skulle istället utnyttjas för att samlokalisera kvarvarande förband på andra platser i Skövde.

Inför försvarsbeslutet 1996 föreslog Försvarsmakten att omlokalisera Livregementets husarer till Borås för att där bilda en större armégarnison bestående av Älvsborgs regemente, Älvsborgsbrigaden och Livregementets husarer. Regeringen ansåg emellertid att Livregementets husarer skulle kvarstå i Karlsborg. Dock ansåg man att stabs- och sambandsförband skulle upphöra vid regementet, vilket medförde att Göta signalbataljon avvecklades den 31 december 1997.

Inför försvarsbeslutet 2000 var regeringens utgångspunkt att det endast behövdes två enheter för att tillgodose Försvarsmaktens framtida behov av skilda slag av jägarförband. En enhet för avseende utbildning av Norrlandsjägare, och den andra avseende utbildning av underrättelse- och säkerhetsförband. När det gällde vilket förband som skulle kvarstå för utbildning av Norrlandsjägare föll valet på Norrlands dragonregemente, där valet stått mellan Norrlands dragonregemente (K 4) och Lapplands jägarregemente (I 22). I valet av vilket förband som skulle kvarstå för utbildning av underrättelse- och säkerhetsförband, var regeringens kravbild att förbandet skulle ha goda utbildningsförutsättningar och infrastruktur, för bland annat träning i fallskärmshoppning och närhet till transportflyg. I det valet stod mellan Livgardets dragoner (K 1) och Livregementets husarer (K 3). Gällande Livgardets dragoner ansåg dock regeringen att förbandet saknade förutsättningar för den samordning och koncentrering som ansågs nödvändig för en huvudenhet för jägarutbildning. Därmed föreslog regeringen i sin proposition att Livregementets husarer (K 3) och Norrlands dragonregemente (K 4) skulle kvarstå i grundorganisationen, medan Livgardets dragoner (K 1) och Lapplands jägarregemente (I 22) skulle avvecklas.

Inför försvarsbeslutet 2004 föreslog regeringen att endast ett jägarförband skulle kvarstå i grundorganisationen, av Livregementets husarer (K 3) och Norrlands dragonregemente (K 4). I valet mellan de två regementena så framhöll regeringen att Livregementets husarer ansågs vara en integrerad enhet med utbildning av underrättelseförband inklusive fallskärmsjägare och luftburna enheter. Till detta kom även att den särskilda skyddsgruppen är lokaliserad till Karlsborg. Vidare framhölls den närhet Livregementets husarer har till goda övnings- och skjutfält, närhet till mekaniserade förband och underhållsförband i Skövde samt den militära flygplatsen i Karlsborg. Gällande Norrlands dragonregemente ansåg regeringen att förbandet enbart var en plattform med utbildning av jägarförband, samt med en begränsad verksamhet på inom garnisonsorten. Därför föreslog regeringen för riksdagen att Livregementets husarer (K 3) skulle kvarstå, och Norrlands dragonregemente (K 4) skulle avvecklas. Med försvarsbeslutet 2004 följde även avveckling av fyra militärdistrikt. Militärdistriktens främsta uppgifter var territoriell verksamhet, utbildning av hemvärns- och frivillig personal samt insatser, i första hand inom ramen för stöd till samhället. Genom avvecklingen av militärdistrikten underställdes utbildningsgruppen Örebro-Värmlandsgruppen från den 1 januari 2006 Livregementets husarer.

Genom försvarsbeslutet 2009 beslutades att Försvarsmakten skulle organisera åtta manöverbataljoner. För regementets del att regementet skulle sätta upp 31. luftburna bataljonen (vilken var den 7. lätta skyttebataljonen) och 32. underrättelsebataljonen. 7. lätta manöverbataljonen delades Livgardet (LG) och Livregementets husarer (K 3).

Genom försvarsbeslutet 2015 beslutades bland annat att den 7. lätta skyttebataljonen utvecklas till två bataljoner - en motoriserad skyttebataljon som inordnas i brigadstridsgrupperna, samt en lätt fristående skyttebataljon som samtidigt skulle bli lufttransportabel. I praktiken innebar det att 7. lätta skyttebataljonen delades i två delar. Vid Livgardet bildades 12. motoriserade skyttebataljonen, samt vid Livregementets husarer bildades 31. lätta bataljonen.

Den 1 januari 2013 bildades fyra militärregioner, där Västra militärregionen underställdes chefen för Skaraborgs regemente, men löd under chefen insatsledningen i Högkvarteret avseende markterritoriell ledning i fred, kris och krig. Chefen för Örebro-Värmlandsgruppen var dock fortfarande underställd chefen Livregementets husarer gällande produktionsledning av hemvärnsförbanden samt insatsledning inom utbildningsgruppernas geografiska område. Den 1 januari 2018 delades dock ledningen av Skaraborgs regemente och Västra militärregionen, det genom att en separat chefsbefattning för Västra militärregionen tillsattes. Vidare underställdes staben Västra militärregionen i ledningsfrågor direkt chefen insatsledningen i Högkvarteret. I Försvarsmaktens budgetunderlag till regeringen för 2020 föreslogs att de fyra militärregionala staberna från 1 januari 2020 skulle inrättas som egna organisationsenheter. Cheferna för militärregionstaberna föreslogs i sin tur underställas rikshemvärnschefen avseende produktion av utbildningsgrupper och hemvärnsförband. Detta medförde att utbildningsgrupperna överfördes organisatoriskt från ett utbildningsförband till de fyra militärregionala staberna. I regeringens proposition framhöll dock regeringen att den militära regionala indelningen kunde komma att justeras, det beroende på utfallet av utredningen "Ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar" (dir. 2018:79). För Livregementets husarer innebar denna förändring att Örebro-Värmlandsgruppen överfördes till Västra militärregionen från och med den 1 januari 2020

I regeringens proposition framhöll dock regeringen att den militära regionala indelningen kunde komma att justeras, det beroende på utfallet av utredningen "Ansvar, ledning och samordning inom civilt försvar" (dir. 2018:79). För Livregementets husarer innebar denna förändring att Örebro-Värmlandsgruppen överfördes till Västra militärregionen från och med den 1 januari 2020.


Livregementets husarer

Livregementets husarer härstammar från de ryttarfanor som sattes upp av Gustav Vasa 1536 i Uppland (Upplandsfanan), Södermanland, Västmanland, Närke och Värmland. Dessa sammanfördes till två regementen vilka enligt 1634 års regeringsform sammanfördes till ett. Regementet benämndes från 1636 vanligtvis Upplands ryttare. Dess förste chef var Isak Axelsson Silversparre. Den 26 november 1667 upphöjdes regementet till kunglig livtrupp, som tack för sina insatser under Karl X Gustavs fälttåg, och fick namnet Livregementet till häst. Samtidigt utnämndes greve Otto Wilhelm von Königsmarck till chef för regementet. Regementet utmärkte sig för stor tapperhet i slaget vid Lund 1676, under Nils Bielkes befäl. Karl XI lär ha yttrat efter segern: "min krona hängde på Bielkes värjspets, och att jag näst efter Gud har min tappre Bielke samt mitt Livregemente att tacka för segern". Bielkes berömda värja finns fortfarande bevarad inom familjen.

År 1680 blev regementet indelt inom östra Svealand. Livregementet till häst var det enda regemente inom Stockholms garnison som inte var värvat. År 1785 bildades en särskild trupp lätta dragoner vid regementet. Den bildades genom att 18 man från respektive kompani tillfördes dragonerna, som bildade fyra kompanier om 36 man i vardera. Denna styrka utökades senare och 1789 under det ryska kriget uppträdde man som eget förband om 300 man, sex kompanier, under namnet Lätta Dragonkåren av Kungl. Maj:ts Livregemente.

År 1791 omorganiserades regementet till en brigad bestående av Livregementsbrigadens kyrassiärkår, som bestod av kompanierna som låg närmast huvudstaden, och som utgjorde tungt kavalleri. Livregementsbrigadens lätta dragonkår bestod av Örebro, Fellingsbro, Östra Närkes och Vadsbo kompanier. Livregementsbrigadens lätta infanteribataljon bestod av kompanierna i Västmanland, och från 1804 även Södermanlands kompani. År 1815 blev Livregementsbrigadens lätta dragonkår självständig och fick namnet Livregementets husarkår. Kåren var indelt främst i Närke och norra Västergötland.

Den rangordning som hade fastställts i 1634 års regeringsform började halta och skapa luckor efter freden i Fredrikshamn den 17 september 1809, då Finland tillföll Ryssland och de svenska regementen i Finland upplöstes. Därmed fanns det ett behov med att skapa ett nytt system. Under kronprins Karl Johans tid infördes 1816 ett nytt numreringssystem, där de svenska regementena genom en generalorder den 26 mars 1816 tillfördes ett officiellt ordningsnummer, till exempel № 3 Livregementets husarkår.von Konow (1987), s. 19 Till grund för numreringen låg inte bara ett regementes status, utan också de svenska landskapens inbördes ordning, samt att Svealand, Götaland och Norrland skulle varvas. De lägsta ordningsnumren tilldelades "liv- och hus- trupperna". Dessa nummer hade dock ingenting med rangordningen att göra, vilket bland annat framgår av gamla förteckningar där infanteri- och kavalleriförband är blandade just med hänsyn till rang och värdighet.Björkenstam (1994), s. 10-11

I regeringens proposition 1902:1 konstaterades det att kavalleriets nuvarande kasernetablissement inte kunde inrymma den verksamhet som beslutat genom försvarsreformen 1901, det vill säga det saknades tillfredsställande förläggningsmöjligheter för både personal och hästar. För Livregementets husarer och Smålands husarregemente ansågs situationen vara så pass ohållbar att helt nya kasernetablissement föreslogs. År 1902 fick arméförvatlningen i uppdrag av regeringen att sluta avtal med Skövde om upplåtande mark till kasernetablissement för Livregementets husarer och Första Göta trängkår.Ljungné (1991), s. 19

I samband med 1914 års härordning justerades 1914 samtliga ordningsnummer inom armén. För till exempel Livregementets husarer innebar det att regementet blev tilldelad beteckningen K 3. Justeringen av beteckningen gjordes för att särskilja regementen och kårer mellan truppslagen. Det med bakgrund till att namn och nummer som till exempel № 3 Livregementets grenadjärkår och № 3 Livregementets husarkår kunde förefalla egendomliga för den som inte kände till att förbanden ifråga tillhörde skilda truppslag.von Konow (1987), s. 18

Inför 1955 års riksdag föreslog regeringen för riksdagen, på förslag från chefen för armén Carl August Ehrensvärd, en viss reducering av arméns organisation. Bland annat föreslogs att antalet stamridhästar skulle minskas vid kavalleriet, från 1455 till 435 hästar till budgetåret 1959/1960. Vidare föreslogs en reducering av kavalleriets organisation, där Livregementets husarer föreslogs att från budgetåret 1956/57 reduceras till att omfatta en bataljon. Bataljonen skulle samtidigt administrativt underställas Skaraborgs pansarregemente (P 4). Utbildningen av beridna jägare skulle överföras till Norrlands dragonregemente (K 4), samt att fältpolisutbildningen vid Svea livgarde skulle överföras till Livregementets husarer. Livregementets husarer skulle från denna tidpunkt utbilda 150 jägare på motorcykel och cykel samt 200 fältpoliser. I stort sett avhästades Livregementets husarer genom denna omorganisation. Av förbandets 432 stamridhästar kom endast 15 stamridhästar att bibehållas, dessa behölls av anledningen att officerarna skulle kunna vidmakthålla sin ridskicklighet för krigsplacering vid jägarskvadronerna.

Genom ett Kungligt brev från den 11 maj 1955 beslutades att regementet skulle reduceras med en bataljon. Därmed upphörde utbildning av manskap för beriden tjänst vid kavalleribataljonen. Vid denna tidpunkt omfattade bataljon cirka 600 hästar av olika kategorier. Dock var ett stort antal av dessa hästar redan utackorderade och placerade vid andra förband. Kvar vid regementet kvarstod endast 15 stamhästar, som bibehölls för befälets utbildning.Byström (1967), s. 86-87 Den 1 juli 1955 reducerades regementet till att omfatta en bataljon, vilken administrativt underställdes Skaraborgs pansarregemente (P 4).Holmberg (1993), s. 19 Även om Livregementets husarer var administrativt underställda Skaraborgs pansarregemente, lydde fortfarande sekundchefen under militärbefälhavaren, avseende utbildning och övningar. Även underofficerarna och officerarna var fortfarande placerade inom kavalleriet. Livregementets husarer var nu avsuttna och en bataljon hade utgått. Den kvarstående bataljonen organiseras till att utbilda jägarförband. Även den till Svea livgarde förlagda utbildningen av fältpoliser skulle överföras till Livregementets husarer. Totalt skulle den årliga utbildningen uppgå till 150 jägarsoldater på motorcykel och cykel samt omkring 200 fältpoliser (MP).

Inför försvarsbeslutet 1958 föreslog chefen för armén att Livregementets husarer skulle avvecklas och utbildningen skulle fördelas på andra förband. Bakgrunden var att armén skulle minska sin krigsorganisation. Spaningsutbildningen föreslogs överföras till pansarinfanteriregementena, medan fältpolisutbildningen föreslogs återföras till Svea livgarde. Det kasernområde som Livregementets husarer efterlämnade sig föreslogs utnyttjas helt för Signalbataljonen i Skövde (S 2), som samtidigt skulle ombildas till en signalkår.


Livregementets husarer

Livregementets husarer härstammar från de ryttarfanor som sattes upp av Gustav Vasa 1536 i Uppland (Upplandsfanan), Södermanland, Västmanland, Närke och Värmland. Dessa sammanfördes till två regementen vilka enligt 1634 års regeringsform sammanfördes till ett. Regementet benämndes från 1636 vanligtvis Upplands ryttare. Dess förste chef var Isak Axelsson Silversparre. Den 26 november 1667 upphöjdes regementet till kunglig livtrupp, som tack för sina insatser under Karl X Gustavs fälttåg, och fick namnet Livregementet till häst. Samtidigt utnämndes greve Otto Wilhelm von Königsmarck till chef för regementet. Regementet utmärkte sig för stor tapperhet i slaget vid Lund 1676, under Nils Bielkes befäl. Karl XI lär ha yttrat efter segern: "min krona hängde på Bielkes värjspets, och att jag näst efter Gud har min tappre Bielke samt mitt Livregemente att tacka för segern". Bielkes berömda värja finns fortfarande bevarad inom familjen.

År 1680 blev regementet indelt inom östra Svealand. Livregementet till häst var det enda regemente inom Stockholms garnison som inte var värvat. År 1785 bildades en särskild trupp lätta dragoner vid regementet. Den bildades genom att 18 man från respektive kompani tillfördes dragonerna, som bildade fyra kompanier om 36 man i vardera. Denna styrka utökades senare och 1789 under det ryska kriget uppträdde man som eget förband om 300 man, sex kompanier, under namnet Lätta Dragonkåren av Kungl. Maj:ts Livregemente.

År 1791 omorganiserades regementet till en brigad bestående av Livregementsbrigadens kyrassiärkår, som bestod av kompanierna som låg närmast huvudstaden, och som utgjorde tungt kavalleri. Livregementsbrigadens lätta dragonkår bestod av Örebro, Fellingsbro, Östra Närkes och Vadsbo kompanier. Livregementsbrigadens lätta infanteribataljon bestod av kompanierna i Västmanland, och från 1804 även Södermanlands kompani. År 1815 blev Livregementsbrigadens lätta dragonkår självständig och fick namnet Livregementets husarkår. Kåren var indelt främst i Närke och norra Västergötland.

Den rangordning som hade fastställts i 1634 års regeringsform började halta och skapa luckor efter freden i Fredrikshamn den 17 september 1809, då Finland tillföll Ryssland och de svenska regementen i Finland upplöstes. Därmed fanns det ett behov med att skapa ett nytt system. Under kronprins Karl Johans tid infördes 1816 ett nytt numreringssystem, där de svenska regementena genom en generalorder den 26 mars 1816 tillfördes ett officiellt ordningsnummer, till exempel № 3 Livregementets husarkår.von Konow (1987), s. 19 Till grund för numreringen låg inte bara ett regementes status, utan också de svenska landskapens inbördes ordning, samt att Svealand, Götaland och Norrland skulle varvas. De lägsta ordningsnumren tilldelades "liv- och hus- trupperna". Dessa nummer hade dock ingenting med rangordningen att göra, vilket bland annat framgår av gamla förteckningar där infanteri- och kavalleriförband är blandade just med hänsyn till rang och värdighet.Björkenstam (1994), s. 10-11

I regeringens proposition 1902:1 konstaterades det att kavalleriets nuvarande kasernetablissement inte kunde inrymma den verksamhet som beslutat genom försvarsreformen 1901, det vill säga det saknades tillfredsställande förläggningsmöjligheter för både personal och hästar. För Livregementets husarer och Smålands husarregemente ansågs situationen vara så pass ohållbar att helt nya kasernetablissement föreslogs. År 1902 fick arméförvatlningen i uppdrag av regeringen att sluta avtal med Skövde om upplåtande mark till kasernetablissement för Livregementets husarer och Första Göta trängkår.Ljungné (1991), s. 19

I samband med 1914 års härordning justerades 1914 samtliga ordningsnummer inom armén. För till exempel Livregementets husarer innebar det att regementet blev tilldelad beteckningen K 3. Justeringen av beteckningen gjordes för att särskilja regementen och kårer mellan truppslagen. Det med bakgrund till att namn och nummer som till exempel № 3 Livregementets grenadjärkår och № 3 Livregementets husarkår kunde förefalla egendomliga för den som inte kände till att förbanden ifråga tillhörde skilda truppslag.von Konow (1987), s. 18

Inför 1955 års riksdag föreslog regeringen för riksdagen, på förslag från chefen för armén Carl August Ehrensvärd, en viss reducering av arméns organisation. Bland annat föreslogs att antalet stamridhästar skulle minskas vid kavalleriet, från 1455 till 435 hästar till budgetåret 1959/1960. Vidare föreslogs en reducering av kavalleriets organisation, där Livregementets husarer föreslogs att från budgetåret 1956/57 reduceras till att omfatta en bataljon. Bataljonen skulle samtidigt administrativt underställas Skaraborgs pansarregemente (P 4). Utbildningen av beridna jägare skulle överföras till Norrlands dragonregemente (K 4), samt att fältpolisutbildningen vid Svea livgarde skulle överföras till Livregementets husarer. Livregementets husarer skulle från denna tidpunkt utbilda 150 jägare på motorcykel och cykel samt 200 fältpoliser. I stort sett avhästades Livregementets husarer genom denna omorganisation. Av förbandets 432 stamridhästar kom endast 15 stamridhästar att bibehållas, dessa behölls av anledningen att officerarna skulle kunna vidmakthålla sin ridskicklighet för krigsplacering vid jägarskvadronerna.

Genom ett Kungligt brev från den 11 maj 1955 beslutades att regementet skulle reduceras med en bataljon. Därmed upphörde utbildning av manskap för beriden tjänst vid kavalleribataljonen. Vid denna tidpunkt omfattade bataljon cirka 600 hästar av olika kategorier. Dock var ett stort antal av dessa hästar redan utackorderade och placerade vid andra förband. Kvar vid regementet kvarstod endast 15 stamhästar, som bibehölls för befälets utbildning.Byström (1967), s. 86-87 Den 1 juli 1955 reducerades regementet till att omfatta en bataljon, vilken administrativt underställdes Skaraborgs pansarregemente (P 4).Holmberg (1993), s. 19 Även om Livregementets husarer var administrativt underställda Skaraborgs pansarregemente, lydde fortfarande sekundchefen under militärbefälhavaren, avseende utbildning och övningar. Även underofficerarna och officerarna var fortfarande placerade inom kavalleriet. Livregementets husarer var nu avsuttna och en bataljon hade utgått. Den kvarstående bataljonen organiseras till att utbilda jägarförband. Även den till Svea livgarde förlagda utbildningen av fältpoliser skulle överföras till Livregementets husarer. Totalt skulle den årliga utbildningen uppgå till 150 jägarsoldater på motorcykel och cykel samt omkring 200 fältpoliser (MP).

Inför försvarsbeslutet 1958 föreslog chefen för armén att Livregementets husarer skulle avvecklas och utbildningen skulle fördelas på andra förband. Bakgrunden var att armén skulle minska sin krigsorganisation. Spaningsutbildningen föreslogs överföras till pansarinfanteriregementena, medan fältpolisutbildningen föreslogs återföras till Svea livgarde. Det kasernområde som Livregementets husarer efterlämnade sig föreslogs utnyttjas helt för Signalbataljonen i Skövde (S 2), som samtidigt skulle ombildas till en signalkår. Därigenom kunde området nyttjas för signalutbildning, samt att en flytt av teletekniska installationer då kunde undvikas. År 1959 föreslogs om en ändring av delar av försvarsbeslutet, där Signalbataljonen i Skövde nu istället föreslogs omlokaliseras till Karlsborgs garnison, för att där organiseras som ett signalregemente. Det med bakgrund till att Karlsborgs luftvärnsregemente samtidigt föreslogs för att avvecklas. Omlokaliseringen av fältpolisutbildningen kvarstod dock, då förutsättningarna ansågs bättre i Stockholm jämfört med Skövde. Spaningsutbildningen skulle dock kvarstå i Skövde. Med bakgrund till att utbildningskontingenten nu minskades, föreslogs att Livregementets husarer skulle kvarstå administrativt och förvaltningsmässigt till Skaraborgs pansarregemente. Därmed ansågs samtidigt att matsalen samt viss förrådsverksamhet kunde avvecklas vid kasernetablissementet, då detta produktionsstöd kunde fås från Skaraborgs pansarregemente.

I samband med OLLI-reformen, vilken genomfördes inom försvaret åren 1973–1975, sammanslogs Skaraborgs regemente med Skövde försvarsområde (Fo 43), som med sammanslagningen bytte namn till Skaraborgs försvarsområde. Från den 1 juli 1974 bildades försvarsområdesregementet P 4/Fo 35. Detta medförde att inom Skaraborgs försvarsområde blev Skaraborgs regemente ett A-förband (försvarsområdesregemente), Göta trängregemente och Göta signalregemente blev B-förband (utbildningsförband) och Livregementets husarer (K 3) blev ett C-förband. Skaraborgs regemente fick det samlade mobiliserings- och materialansvaret inom försvarsområdet, och B- och C-förbanden svarade endast som utbildningsförband. Med reformen kvarstod Livregementets husarer som ett fristående utbildningsförband med egen chef, men förblev förvaltningsmässigt anslutet till Skaraborgs regemente.

I samband med att 1974 års regeringsform trädde i kraft den 1 januari 1975, ändrades namnet på regementet från Kungliga Livregementets husarer till enbart Livregementets husarer. Samtidigt fråntogs Konungen den formella rollen som högste befälhavare för krigsmakten, vilket även kom att gälla rollen som regementschef över gardesförbanden. Från den 1 januari 1975 blev monarken istället hederschef över gardesförbanden.

Genom att Livgardesskvadronen omorganiserades den 1 juli 1975 till regemente, kom militärpolisutbildningen att överföras från Livregementets husarer (K 3) till Livgardets dragoner (K 1). I samband med övergången från utbildning i kompani till bataljon blev Livregementets husarer 1976 åter regemente. Inför försvarsbeslutet 1982 föreslog Överbefälhavaren (ÖB) att Livregementets husarer (K 3) senast 1985 skulle omlokaliseras till Karlsborg. Detta med anledning att ÖB även ville avveckla Göta signalregemente (S 2), för att starkt begränsa signalutbildningen där. Vidare önskade ÖB att inom Skövde garnison omlokalisera Göta trängregemente (T 2). Regeringen delade Överbefälhavarens förslag, som därmed föreslog för riksdagen att Livregementets husarer (K 3) skulle överta myndighetsansvaret för Fallskärmsjägarskolan, samt ansvaret för viss stabs- och sambandsutbildning i Karlsborg. Det kasernområde som friställdes med omlokaliseringen av Livregementets husarer (K 3), skulle istället utnyttjas för att samlokalisera kvarvarande förband på andra platser i Skövde.

Inför försvarsbeslutet 1996 föreslog Försvarsmakten att omlokalisera Livregementets husarer till Borås för att där bilda en större armégarnison bestående av Älvsborgs regemente, Älvsborgsbrigaden och Livregementets husarer. Regeringen ansåg emellertid att Livregementets husarer skulle kvarstå i Karlsborg. Dock ansåg man att stabs- och sambandsförband skulle upphöra vid regementet, vilket medförde att Göta signalbataljon avvecklades den 31 december 1997.

Inför försvarsbeslutet 2000 var regeringens utgångspunkt att det endast behövdes två enheter för att tillgodose Försvarsmaktens framtida behov av skilda slag av jägarförband. En enhet för avseende utbildning av Norrlandsjägare, och den andra avseende utbildning av underrättelse- och säkerhetsförband. När det gällde vilket förband som skulle kvarstå för utbildning av Norrlandsjägare föll valet på Norrlands dragonregemente, där valet stått mellan Norrlands dragonregemente (K 4) och Lapplands jägarregemente (I 22). I valet av vilket förband som skulle kvarstå för utbildning av underrättelse- och säkerhetsförband, var regeringens kravbild att förbandet skulle ha goda utbildningsförutsättningar och infrastruktur, för bland annat träning i fallskärmshoppning och närhet till transportflyg. I det valet stod mellan Livgardets dragoner (K 1) och Livregementets husarer (K 3). Gällande Livgardets dragoner ansåg dock regeringen att förbandet saknade förutsättningar för den samordning och koncentrering som ansågs nödvändig för en huvudenhet för jägarutbildning. Därmed föreslog regeringen i sin proposition att Livregementets husarer (K 3) och Norrlands dragonregemente (K 4) skulle kvarstå i grundorganisationen, medan Livgardets dragoner (K 1) och Lapplands jägarregemente (I 22) skulle avvecklas.

Inför försvarsbeslutet 2004 föreslog regeringen att endast ett jägarförband skulle kvarstå i grundorganisationen, av Livregementets husarer (K 3) och Norrlands dragonregemente (K 4). I valet mellan de två regementena så framhöll regeringen att Livregementets husarer ansågs vara en integrerad enhet med utbildning av underrättelseförband inklusive fallskärmsjägare och luftburna enheter. Till detta kom även att den särskilda skyddsgruppen är lokaliserad till Karlsborg. Vidare framhölls den närhet Livregementets husarer har till goda övnings- och skjutfält, närhet till mekaniserade förband och underhållsförband i Skövde samt den militära flygplatsen i Karlsborg. Gällande Norrlands dragonregemente ansåg regeringen att förbandet enbart var en plattform med utbildning av jägarförband, samt med en begränsad verksamhet på inom garnisonsorten. Därför föreslog regeringen för riksdagen att Livregementets husarer (K 3) skulle kvarstå, och Norrlands dragonregemente (K 4) skulle avvecklas. Med försvarsbeslutet 2004 följde även avveckling av fyra militärdistrikt. Militärdistriktens främsta uppgifter var territoriell verksamhet, utbildning av hemvärns- och frivillig personal samt insatser, i första hand inom ramen för stöd till samhället. Genom avvecklingen av militärdistrikten underställdes utbildningsgruppen Örebro-Värmlandsgruppen från den 1 januari 2006 Livregementets husarer.

Genom försvarsbeslutet 2009 beslutades att Försvarsmakten skulle organisera åtta manöverbataljoner. För regementets del att regementet skulle sätta upp 31. luftburna bataljonen (vilken var den 7. lätta skyttebataljonen) och 32. underrättelsebataljonen. 7. lätta manöverbataljonen delades Livgardet (LG) och Livregementets husarer (K 3).

Genom försvarsbeslutet 2015 beslutades bland annat att den 7. lätta skyttebataljonen utvecklas till två bataljoner - en motoriserad skyttebataljon som inordnas i brigadstridsgrupperna, samt en lätt fristående skyttebataljon som samtidigt skulle bli lufttransportabel. I praktiken innebar det att 7. lätta skyttebataljonen delades i två delar. Vid Livgardet bildades 12. motoriserade skyttebataljonen, samt vid Livregementets husarer bildades 31. lätta bataljonen.

Den 1 januari 2013 bildades fyra militärregioner, där Västra militärregionen underställdes chefen för Skaraborgs regemente, men löd under chefen insatsledningen i Högkvarteret avseende markterritoriell ledning i fred, kris och krig. Chefen för Örebro-Värmlandsgruppen var dock fortfarande underställd chefen Livregementets husarer gällande produktionsledning av hemvärnsförbanden samt insatsledning inom utbildningsgruppernas geografiska område. Den 1 januari 2018 delades dock ledningen av Skaraborgs regemente och Västra militärregionen, det genom att en separat chefsbefattning för Västra militärregionen tillsattes. Vidare underställdes staben Västra militärregionen i ledningsfrågor direkt chefen insatsledningen i Högkvarteret. I Försvarsmaktens budgetunderlag till regeringen för 2020 föreslogs att de fyra militärregionala staberna från 1 januari 2020 skulle inrättas som egna organisationsenheter. Cheferna för militärregionstaberna föreslogs i sin tur underställas rikshemvärnschefen avseende produktion av utbildningsgrupper och hemvärnsförband.


Jokerit

Jokerit är en ishockeyklubb i Helsingfors, Finland, grundad den 27 oktober 1967 ur Töölön Vesas ishockeysektion. Namnet är finska för Jokrarna, men det finska namnet används även på svenska. Hemmaarena är Hartwall Arena i Böle.

Erik Karlsson, Glen Metropolit, Ari Sulander, Teemu Selänne, Tuomo Ruutu, Otakar Janecky, Ville Peltonen, Esa Pirnes, Jari Kurri, Esa Tikkanen, Petri Varis och Sami Helenius är några kända spelare som har spelat i Jokerit. Klubben har vunnit finska mästerskapet sex gånger: 1973, 1992, 1994, 1996, 1997 och 2002.

Den 28 juni 2013 meddelades det att laget som det första finländska klubb ansluter sig till KHL inför säsongen 2014/2015. Laget gjorde en lyckad första säsong i KHL, då man nådde kvartsfinalspel.

Den 5 april 2022 meddelade man att man inte tänker fortsätta spela i KHL. Den 20 april 2022 meddelade klubben att man inte tänker delta i något seriespel alls under säsongen 2022–2023, och därefter siktar på att återvända till FM-ligan inför säsongen 2023–2024.

I samband med Rysslands invasion av Ukraina hoppade finska Jokerit av KHL-slutspelet.
Därefter har det spekulerats kring hur det ska bli framöver för Helsingfors-laget. För drygt två veckor sedan meddelade KHL att Jokerit beslutat sig för att lämna ligan helt och hållet, men då var det fortfarande inte klart vad som skulle hända med Jokerit i framtiden.
”Mycket arbete kvar”
Nu meddelar den finska klubben att de inte kommer att ha något representationslag i någon serie nästa säsong, men att de siktar på att återvända till den finska ligan till säsongen 2023-24.
– Vi har mycket arbete kvar att göra för att få en ligatillhörighet, och jag letar just nu efter personer som kan äga klubben tillsammans med mig. Jag är övertygad om att vi kommer att uppfylla alla kriterier som den finska ligan kräver, säger Helsingfors-lagets huvudägare Jari Kurri, på föreningens hemsida.
”Ska vara ärliga”
Jokerits deltagande i KHL har varit ytterst kontroversiellt i Finland.
– Jokerit har systematiskt under tiden i KHL arbetat för att utveckla finsk hockey. Vårt mål har varit att skapa bästa möjliga förutsättningar för spelare och tränare. Samtidigt ska vi vara ärliga och säga att frågor rörande saker utanför isen har påverkat klubbens rykte. Vi gör allt vi kan för att återupprätta folks förtroende för Jokerit, säger Kurri.
Tre svenskar i år
Två svenska spelare, Anders Lindbäck och Philip Holm, hade kontrakt med Jokerit över nästa säsong, men behöver nu söka nya klubbar. Även John Norman spelade i laget den gångna säsongen.
Trots att Jokerit inte kommer att ha något representationslag nästa år meddelar de på sin hemsida att klubbens juniorverksamhet ska fortsätta som vanligt.


Jokerit


Jokerit

Den 28 juni 2013 meddelades det att laget som det första finländska klubb ansluter sig till KHL inför säsongen 2014/2015. Laget gjorde en lyckad första säsong i KHL, då man nådde kvartsfinalspel.

Den 24 februari 2022, mitt under pågående KHL-säsong, beslutade sig klubben för att dra sig ur Gagarin Cup-slutspelet, som man kvalificerat sig för, efter Rysslands invasion av Ukraina.


Juridisk person

Juridisk person är ett juridiskt begrepp för en sammanslutning, som har egen rättskapacitet, det vill säga kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. En juridisk person kan ingå avtal, äga tillgångar och ådra sig skulder. Den juridiska personen kan också uppträda som part i domstol.

Det typiska för en juridisk person är att den, precis som en fysisk person kan förvärva och äga tillgångar, ådra sig och vara betalningsansvarig för skulder och vara kärande eller svarande i rättegång. En juridisk person kan skydda sina ägare från personligt ansvar. Detta skydd är dock inte absolut. Det kan gå att tränga igenom den bolagsrättsliga slöjan ("piercing the corporate veil").

Varje stat har egna regler för juridiska personer. I allmänhet godtas de som juridiska personer även i andra stater under förutsättning att de har ställning som juridisk person i den stat där de bildats.

Enligt svensk rätt är till exempel staten (även kronan), kommun och region (tidigare landsting) juridiska personer, liksom trossamfundLag om trossamfund SFS 1998:1593, aktiebolag, ekonomisk förening, bostadsrättsförening, sambruksförening, kooperativ hyresrättsförening, försäkringsförening, stiftelse, europabolag, europakooperativ, erkänd arbetslöshetskassa, ömsesidigt försäkringsbolag, europeisk ekonomisk intressegruppering, europeisk gruppering för territoriellt samarbete, samfällighetsförening, (oskiftat) dödsbo och konkursbo. En ideell förening blir enligt accepterad praxis juridisk person trots avsaknad av lagreglering, under förutsättning att den bildats på rätt sätt.Skatteverket: Bilda ideell föreningHögsta domstolen: NJA 1987 (fr.a. sidan 7, andra stycket) Även fiskevårdsområdesföreningar bildade enligt lagen (1981:533) om fiskevårdsområdenLagen.nu: Lag (1981:533) om fiskevårdsområden, viltvårdsområdesföreningar bildade enligt lagen (2000:592) om viltvårdsområden, häradsallmänningar, vattenförbund och samebyar är exempel på juridiska personer.

De flesta juridiska personer behöver organisationsnummer enligt lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.Lagen.nu: Lag (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.

De flesta juridiska personer har en benämning, firma, under vilken den driver sin verksamhet.Lagen.nu: Firmalag (1974:156) Vad gäller ideella föreningar så är det inget krav

Upphävd författning
Firmalag (1974:156)
- Departement
- Justitiedepartementet L3
- Utfärdad
- 1974-03-29
- Ändring införd
- SFS 1974:156 i lydelse enligt SFS 2017:991
- Källa
- Regeringskansliets rättsdatabaser
- Senast hämtad
- 2021-01-04
Inledande bestämmelser
1 § Firma är den benämning under vilken näringsidkare driver sin verksamhet. Drives del av verksamheten under särskild benämning, utgör denna bifirma. Vad i denna lag sägs om firma gäller även bifirma.
Annat kännetecken som näringsidkare jämte firma använder för sin verksamhet benämnes sekundärt kännetecken.
Firma och sekundärt kännetecken kallas gemensamt näringskännetecken.
- RÅ 2006:75:Hinder har ansetts föreligga för registrering av ett varumärke som ansetts förväxlingsbart med en registrerad firma trots att det vid tiden för ansökan om registrering av firman fanns en tidigare ansökan om registrering av varumärket som gemenskapsvarumärke.
Rätt till firma m.m.
2 § Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.
Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad som föreskrivs i annan författning om registrering av visst slags firma. Ensamrätten till en registrerad firma gäller inom det område som registreringen omfattar.
Ett näringskännetecken ska anses inarbetat om det här i landet inom en betydande del av den krets till vilken det riktar sig (omsättningskretsen) är känt som beteckning för den verksamhet som bedrivs under kännetecknet. Om näringskännetecknet är inarbetat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Lag (2010:1889).
- RÅ 2006:75:Hinder har ansetts föreligga för registrering av ett varumärke som ansetts förväxlingsbart med en registrerad firma trots att det vid tiden för ansökan om registrering av firman fanns en tidigare ansökan om registrering av varumärket som gemenskapsvarumärke.
- RH 2015:53:Fråga om en firmaregistrering stred mot firmalagen på grund av förväxlingsrisk med andra kännetecken och om det även i övrigt fanns förutsättningar att häva registreringen. Hovrättens bedömning innefattar även tillåtligheten av att som registreringshinder åberopa av annan innehaft kännetecken.
- NJA 1999 s. 3:Ordet "vakuumplast" har ansetts utgöra en sådan beskrivande beteckning som, när det ingår i en registrerad firma, åtnjuter ett tämligen svagt skydd mot användning i en annan näringsidkares firma.
- NJA 1991 s. 209:Fråga, i mål om firmarätt på grund av inarbetning, hur omsättnings kretsen skall bestämmas. 2 § 3 st firmalagen (1974:156).
- NJA 1988 s. 209:I omedelbar närhet av flygplatsen Stockholm-Arlanda driver ett enskilt bolag parkeringsrörelse under firma Arlanda Långtidsparkering Aktiebolag. I mål angående hävande av firmaregistreringen för bolaget var parterna ense om att luftfartsverket genom Kungl Maj:ts beslut år 1958, att flygplatsen skulle benämnas Stockholm-Arlanda, vunnit samma firmarättsliga skydd för benämningen som om den registrerats som firma. Då bolagets firma ansetts förväxlingsbar med benämningen och inte ansetts inarbetad, har registreringen av firman hävts.
2 a § Den som innehar ett varumärke eller ett annat varukännetecken har ensamrätt till kännetecknet som näringskännetecken. Om varukännetecknet är skyddat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området.
Den som använder sitt namn som näringskännetecken har ensamrätt till kännetecknet som näringskännetecken, om namnet har särskiljningsförmåga för den verksamhet som det används för. Om namnet används endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Lag (2010:1889).
3 § Ensamrätten till ett näringskännetecken enligt 2 och 2 a §§ innebär att ingen annan än innehavaren, utan dennes tillstånd, i näringsverksamhet får använda ett tecken som är
- identiskt med näringskännetecknet för verksamhet av samma slag,
- identiskt med eller liknar näringskännetecknet för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder tecknet och innehavaren av näringskännetecknet, eller
- identiskt med eller liknar ett näringskännetecken som här i landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen drar otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning är till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende.
Ensamrätten till en registrerad firma hindrar inte att någon annan i näringsverksamhet använder ett tecken som avses i första stycket inom det område där firman är skyddad, om det visas att innehavaren av firman inte kan lida skada av detta. Lag (2010:1889).
- RH 2015:53:Fråga om en firmaregistrering stred mot firmalagen på grund av förväxlingsrisk med andra kännetecken och om det även i övrigt fanns förutsättningar att häva registreringen. Hovrättens bedömning innefattar även tillåtligheten av att som registreringshinder åberopa av annan innehaft kännetecken.
4 § Ensamrätten till ett näringskännetecken ger inte något självständigt skydd för en del av kännetecknet som saknar särskiljningsförmåga.
Ensamrätten till ett näringskännetecken hindrar inte att någon annan, när det sker i enlighet med god affärssed, i näringsverksamhet använder
- sitt namn eller sin adress,
- uppgifter om verksamhetens art eller en i verksamheten utbjuden varas eller tjänsts art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung eller andra egenskaper eller tidpunkten för när varan eller tjänsten är framställd, eller
- ett allmänt brukat ortsnamn. Lag (2010:1889).
7 § Gör flera anspråk på ensamrätt till näringskännetecken som är identiska eller liknar varandra på det sätt som anges i 3 §, ska den ha företräde som har tidigaste grund för sitt anspråk, om inte annat följer av 8 §. Lag (2010:1889).
8 § Rätten till ett inarbetat näringskännetecken ska gälla vid sidan av en äldre rätt till ett näringskännetecken som är identiskt eller likartat på det sätt som anges i 3 §, om innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid vidtagit åtgärder för att hindra användningen av det yngre kännetecknet. I dessa fall hindrar inte rätten till det yngre näringskännetecknet användningen av det äldre.
På yrkande av någon av parterna, får en domstol i de fall som avses i första stycket om det är skäligt besluta att ett av kännetecknen, eller båda, endast får användas på särskilt sätt, såsom i ett visst utförande eller med tillägg av ortsangivelse eller innehavarens namn. Lag (2010:1889).
- RH 2015:53:Fråga om en firmaregistrering stred mot firmalagen på grund av förväxlingsrisk med andra kännetecken och om det även i övrigt fanns förutsättningar att häva registreringen. Hovrättens bedömning innefattar även tillåtligheten av att som registreringshinder åberopa av annan innehaft kännetecken.
Registrering av firma
9 § Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet från andras.
Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn tagas till den tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av enbart allmän benämning på verksamhetens art eller på däri utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den enbart av allmänt brukat ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och för sig ej anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall vid bedömningen bortses från denna. Lag (1994:1509).
- NJA 1999 s. 3:Ordet "vakuumplast" har ansetts utgöra en sådan beskrivande beteckning som, när det ingår i en registrerad firma, åtnjuter ett tämligen svagt skydd mot användning i en annan näringsidkares firma.
10 § En firma får inte registreras om den
- strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning,
- utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning,
- utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något som kan förväxlas med ett sådant kännetecken,
- i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten,
- är identisk med ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma slag,
- är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av firman leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder firman och innehavaren av näringskännetecknet,
- är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen av firman skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende,
- kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan vid tidpunkten för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro vid tidpunkten för ansökan,
- innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett likartat namn, om användningen av firman skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon sedan länge avliden,
- innehåller något som kränker annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk, eller
- innehåller något som är ägnat att uppfattas som benämning på en stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning.
De hinder för registrering som anges i första stycket 5–7 gäller på motsvarande sätt för
- ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap.varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i Sverige,
- ett varumärke som är registrerat enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1001 av den 14 juni 2017 om EU-varumärken eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i Europeiska unionen, samt
- ett inarbetat varukännetecken.
Om den firma som ansökan om registrering avser ska gälla i hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat varukännetecken som är skyddat enligt 2 a §, finns det hinder mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet.
Trots första stycket 5–11 och andra stycket får registrering ske, om den vars rätt är i fråga medger det och hinder inte finns enligt första stycket 1–4. Lag (2017:991).
Prop. 2013/14:129: Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot firmaregistrering. Den omfattar såväl absoluta registreringshinder (första stycket 1–4) som
Prop. 2016/17:221: 2. utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning,
3. utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något ...
Prop. 2015/16:123: Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot registrering av firma. Den omfattar både absoluta registreringshinder (första stycket 1–4) och relativa registreringshinder (första stycket 5–11 och andra stycket).
Prop. 2015/16:180: 2. utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning,
3. utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något ...
- RÅ 2006:75:Hinder har ansetts föreligga för registrering av ett varumärke som ansetts förväxlingsbart med en registrerad firma trots att det vid tiden för ansökan om registrering av firman fanns en tidigare ansökan om registrering av varumärket som gemenskapsvarumärke.
- RH 2015:53:Fråga om en firmaregistrering stred mot firmalagen på grund av förväxlingsrisk med andra kännetecken och om det även i övrigt fanns förutsättningar att häva registreringen. Hovrättens bedömning innefattar även tillåtligheten av att som registreringshinder åberopa av annan innehaft kännetecken.
11 § Firma får registreras på två eller flera språk, under förutsättning att lydelserna överensstämmer till sitt innehåll. Vad i denna lag sägs om firma skall äga tillämpning på envar av lydelserna.
Överlåtelse av firma m.m.
13 § En firma får överlåtas endast i samband med överlåtelse av den näringsverksamhet i vilken firman användes.
En överlåtelse av verksamheten omfattar även firman, om inte annat har avtalats. Detta gäller dock inte om firman innehåller överlåtarens eller, vid överlåtelse av ett handelsbolags verksamhet, en bolagsmans efternamn.
Om det i ett dödsbo ingår en firma som innehåller den avlidnes efternamn, får en boutredningsman inte överlåta firman utan samtycke av dödsbodelägarna. Lag (2016:1015).
Prop. 2015/16:180: En överlåtelse av verksamheten omfattar även firman, om inte annat har avtalats. Detta gäller dock inte om firman innehåller överlåtarens eller, vid överlåtelse av ett handelsbolags verksamhet, en bolagsmans efternamn.
Om det i ett dödsbo ingår en firma som innehåller den avlidnes efternamn, får en boutredningsman inte överlåta firman utan samtycke av dödsbodelägarna.
Paragrafen ...
14 § En firma får inte utmätas. Försätts innehavaren i konkurs, ingår dock rätten till firman i konkursboet, om inte firman innehåller gäldenärens eller, vid ett handelsbolags konkurs, en bolagsmans efternamn. En firma som inte ingår i ett konkursbo får likväl användas under den tid verksamheten fortsätts för boets räkning. Lag (2016:1015).
Prop. 2015/16:180: I paragrafen behandlas firmarättens ställning i samband med utmätning och konkurs hos firmahavaren.
I paragrafen görs en ändring till följd av att termen släktnamn den 1 januari 1983 ersattes av termen efternamn.
Förbud mot användning av näringskännetecken
15 § På yrkande av den som har lidit firmaintrång får domstolen vid vite förbjuda den som gör eller medverkar till intrånget att fortsätta med det.
Om käranden visar sannolika skäl för att firmaintrång, eller medverkan till intrång, förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget, eller medverkan till det, förringar värdet av ensamrätten till näringskännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden till dess att målet slutligt har avgjorts eller något annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas ska svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada.
Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång.
Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom eller henne från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden.
När målet avgörs ska domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande ska bestå.
I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller fjärde stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller rättegångsbalkens bestämmelser om överklagande av beslut enligt 15 kap.rättegångsbalken.
En talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. Lag (2016:197).
Prop. 2008/09:67: Paragrafen innehåller bestämmelser om vitesförbud. Den har behandlats i avsnitt 10 i den allmänna motiveringen. Ändringarna i paragrafen är föranledda av artiklarna 9.1.a och 11 i direktivet.
I andra stycket har gjorts ett tillägg som innebär att det nu uttryckligen anges att vitesförbud kan meddelas också mot den som medverkar till firmaintrång. Tillägget motsvarar det som infördes i <a href="https://lagen.nu/1960:729" ...
- NJA 1998 s. 179:Fråga om interimistiskt beslut om vitesförbud att använda viss firma kunde meddelas på den grunden att firman till följd av förväxlingsbarhet med annat näringskännetecken var vilseledande.
- NJA 1990 s. 338:Vitesförbud enligt 15 § 2 st firmalagen för juridisk person att använda visst näringskännetecken har ansetts kunna riktas både mot den juridiska personen såsom sådan och mot ställföreträdare för denna. Interimistiskt förbud enligt 15 kap 3 § RB har ansetts kunna meddelas i samma omfattning.
Hävande av registrering
Grunder för hävning
16 § En registrering av en firma får hävas om
- firman har registrerats i strid mot denna lag eller mot vad i annan författning är föreskrivet om firma,
- registreringen fortfarande strider mot lagen, och
- rätten till firman ändå inte får bestå enligt 8 §.
En registrering får vidare hävas om
- innehavaren har upphört att vara näringsidkare,
- firman har förlorat sin särskiljningsförmåga,
- firman har kommit att strida mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, eller
- firman har blivit vilseledande.
I de fall som avses i första stycket får registreringen inte hävas på den grunden att det enligt 10 § första stycket5–8 finns ett hinder mot den, om hindret utgörs av en äldre registrerad firma och den äldre firman inte uppfyller kraven på användning enligt 16 a §. Lag (2014:813).
- RÅ 2006:75:Hinder har ansetts föreligga för registrering av ett varumärke som ansetts förväxlingsbart med en registrerad firma trots att det vid tiden för ansökan om registrering av firman fanns en tidigare ansökan om registrering av varumärket som gemenskapsvarumärke.
- RH 2015:53:Fråga om en firmaregistrering stred mot firmalagen på grund av förväxlingsrisk med andra kännetecken och om det även i övrigt fanns förutsättningar att häva registreringen. Hovrättens bedömning innefattar även tillåtligheten av att som registreringshinder åberopa av annan innehaft kännetecken.
16 a § En registrering av en firma får hävas om innehavaren inte har gjort verkligt bruk av firman i Sverige för den verksamhet som den registrerats för inom fem år från den dag då frågan om registrering slutligt har avgjorts eller inom en period av fem år i följd. Registreringen får dock inte hävas på grund av underlåten användning om det finns giltiga skäl till att firman inte har använts.
Med sådant bruk som avses i första stycket likställs att firman används
- i en annan form än den registrerade, om avvikelsen avser endast detaljer som inte förändrar firmans särskiljningsförmåga, och
- av någon annan med innehavarens samtycke.
Registreringen får inte hävas om firman har använts under tiden mellan utgången av femårsperioden och ingivandet av ansökan om hävning av registreringen. Användning som påbörjas eller återupptas efter femårsperiodens utgång och inom tre månader före ingivandet av ansökan om hävning ska dock lämnas utan avseende, om förberedelserna för att påbörja eller återuppta användningen vidtogs efter det att innehavaren fått kännedom om att en ansökan om hävning kunde komma att göras. Lag (2010:1889).
- NJA 2011 s. 916:Fråga huruvida innehavaren av en registrerad firma gjort verkligt bruk av firman för den verksamhet som den registrerats för. 16 a § firmalagen (1974:156).
Tillvägagångssätt
16 b § Den som vill inleda ett förfarande för att häva en registrering kan föra talan vid domstol eller ansöka om hävning av registreringen hos berörd registreringsmyndighet enligt 16 c–16 r §§ (administrativ hävning).
Ett förfarande för att häva en registrering med stöd av 9 §, 10 § första stycket1–4, 16 § andra stycket eller 16 a § får också inledas av en myndighet. Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som får göra detta. Lag (2016:197).
Prop. 2013/14:77: Paragrafen innehåller regler om tillvägagångssätt för att häva en firmaregistrering. Hänvisningen i första stycket till de paragrafer som handlar om administrativ hävning ändras så att den innefattar även den nya 16 r §.
Prop. 2013/14:129: Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.
Prop. 2015/16:57: Paragrafen innehåller bestämmelser om tillvägagångssätt för att häva en firmaregistrering.
Administrativ hävning
16 c § En ansökan om administrativ hävning ska innehålla
- uppgifter om parterna i den utsträckning som anges i 33 kap. 1 § rättegångsbalken,
- ett yrkande om hävning och uppgift om den registrering som yrkandet avser, och
- en redogörelse för de omständigheter som åberopas till grund för yrkandet om hävning.
En sökande ska betala föreskriven ansökningsavgift.
Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad ansökan i övrigt ska innehålla. Lag (2010:1889).
16 d § Är ansökan så bristfällig att den inte kan läggas till grund för handläggning av ärendet, ska registreringsmyndigheten förelägga sökanden att avhjälpa bristerna inom en viss tid. Detsamma gäller om sökanden inte har betalat ansökningsavgiften.
Följer sökanden inte föreläggandet, ska ansökan avvisas. Sökanden ska upplysas om detta i föreläggandet.
Ansökan ska också avvisas om den avser någon annan åtgärd än hävning av en registrering eller om det finns något annat hinder mot att den tas upp till prövning. Lag (2010:1889).
16 e § Återkallar sökanden ansökan, ska ärendet avskrivas. Lag (2010:1889).
16 f § Om det kan antas att ansökan är ogrundad, ska ansökan behandlas som om innehavaren har bestritt den. I sådant fall ska 16 j § tillämpas. Lag (2010:1889).
16 g § Tar registreringsmyndigheten upp ansökan till prövning, ska myndigheten förelägga innehavaren av registreringen att yttra sig inom en viss tid från det att ansökan delgavs innehavaren.
I föreläggandet ska innehavaren uppmanas att
- ange om ansökan medges eller bestrids och, om ansökan bestrids, skälen för bestridandet, och
- lämna de uppgifter om sig själv som avses i 33 kap. 1 § första–tredje styckenarättegångsbalken, i den utsträckning uppgifterna i ansökan är ofullständiga eller felaktiga.
I föreläggandet ska det upplysas om att ärendet kan komma att avgöras även om innehavaren inte svarar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad föreläggandet i övrigt ska innehålla. Lag (2010:1889).
16 h § Föreläggandet enligt 16 g § ska delges innehavaren. Delgivningen ska ske på det sätt som enligt rättegångsbalken gäller för delgivning av stämning i tvistemål.
En kopia av ansökningshandlingarna ska fogas till föreläggandet när handlingarna innehåller något utöver vad som framgår av föreläggandet.
Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 § rättegångsbalken. Lag (2010:1889).
16 i § Har registreringsmyndigheten inte kunnat delge föreläggandet, ska myndigheten pröva om försöken till delgivning ska fortsätta eller om sökanden ska erbjudas att själv se till att delgivning sker. Hänsyn ska tas till det arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på delgivningen, förutsättningarna för att fortsatta försök ska lyckas samt omständigheterna i övrigt. Antar sökanden inte erbjudandet, ska ansökan avvisas.
Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 § rättegångsbalken. Lag (2010:1889).
16 j § Om innehavaren i rätt tid bestrider ansökan, ska registreringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. Vill sökanden vidhålla sitt yrkande, kan han eller hon begära att ärendet ska överlämnas till domstol.
En begäran om överlämnande ska ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad från den dag då underrättelsen om bestridandet sändes till sökanden. I sin begäran ska sökanden ange de omständigheter och de bevis som åberopas, samt ange vad som ska styrkas med varje bevis. Sökanden ska samtidigt ge in de skriftliga bevis och andra handlingar som åberopas.
Om sökanden har begärt överlämnande i rätt tid, ska registreringsmyndigheten överlämna ärendet till domstolen. Om sökanden inte har begärt överlämnande i rätt tid, ska ärendet skrivas av. Lag (2016:197).
Prop. 2015/16:57: Paragrafen innehåller bestämmelser om överlämnande av bestridda ansökningar om administrativ hävning av en firmaregistrering till domstol.
16 k § En underrättelse om att innehavaren har bestritt ansökan enligt 16 j § första stycket ska innehålla en upplysning om
- att sökanden kan begära överlämnande till domstol,
- inom vilken tid en sådan begäran ska ges in,
- vad en sådan begäran ska innehålla, och
- vad som i övrigt anges i 16 j §. Lag (2016:197).
Prop. 2015/16:57: Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en underrättelse till sökanden enligt 16 j § ska innehålla.
16 l § Har innehavaren inte bestritt ansökan i rätt tid, ska registreringsmyndigheten häva registreringen i enlighet med ansökan. Lag (2010:1889).
16 m § Innehavaren av en registrering som hävts enligt 16 l § får ansöka om återvinning. En sådan ansökan ska ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad från dagen för beslutet.
Om innehavaren har ansökt om återvinning i rätt tid, ska registreringsmyndigheten överlämna ärendet till domstolen. I annat fall ska registreringsmyndigheten avvisa ansökan. Lag (2016:197).
Prop. 2015/16:57: Paragrafen innehåller bestämmelser om återvinning i anledning av ett beslut om hävning av en registrering enligt det administrativa förfarandet.
16 n § Underrättelse om hävning ska sändas till sökanden och innehavaren.
Avvisas en ansökan om hävning, ska registreringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. Avvisas en ansökan om återvinning, ska myndigheten underrätta innehavaren om detta. Meddelar myndigheten något annat beslut som innebär att ärendet avgörs, ska både sökanden och innehavaren underrättas om beslutet, om det inte är uppenbart onödigt. Lag (2010:1889).
16 o § Sedan tiden för ansökan om återvinning löpt ut, har ett beslut om hävning enligt 16 l § rättskraft i enlighet med vad som gäller för en dom i ett tvistemål som har vunnit laga kraft. Lag (2010:1889).
16 p § Om ett ärende har överlämnats till domstolen, ska talan anses väckt när ansökan om administrativ hävning kom in till registreringsmyndigheten. De handlingar som sökanden har gett in ska anses som en stämningsansökan. Stämning ska anses utfärdad när domstolen beslutar om målets handläggning. Lag (2016:197).
16 r § Om ett ärende har överlämnats till domstolen ska käranden betala föreskriven tilläggsavgift. I ett sådant fall ska det som anges i 42 kap.3 och 4 §§rättegångsbalken om ansökningsavgift gälla tilläggsavgiften.
Om ett mål där registreringsmyndigheten har beslutat om hävning avvisas av domstolen på grund av att tilläggsavgiften inte har betalats, ska domstolen samtidigt undanröja registreringsmyndighetens beslut. Lag (2016:197).
Avförande av registrering
17 § Om registreringen av en firma har hävts av registreringsmyndigheten enligt 16 l § eller av en domstol, ska registreringen avföras ur registret när avgörandet har vunnit laga kraft. Beslutet ska kungöras.
Om en registrering hävs, kan beslutas att firmaregistreringen får stå kvar i registret under viss tid som skäligen behövs för att anta en ny firma och ansöka om dess registrering. Lag (2010:1889).
Ansvar och ersättningsskyldighet m.m.
18 § Gör någon firmaintrång och sker det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, ska han eller hon dömas till böter eller fängelse i högst två år.
För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap.brottsbalken.
Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, ska inte dömas till ansvar för det intrång som gjorts före registreringsdagen.
Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 15 § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet.
Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är motiverat från allmän synpunkt. Lag (2010:1889).
18 a § Egendom med avseende på vilken brott föreligger enligt 18 § skall förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Även utbyte av sådant brott skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett sådant brott, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt 18 §.
Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 18 § får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt 18 §, om brottet har fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat.
Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, får förverkande inte avse det intrång som gjorts före registreringsdagen. Lag (2005:293).
Prop. 2004/05:135: Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förverkande vid brott enligt 18 § firmalagen. De överväganden som ligger bakom paragrafen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. Ytterligare möjligheter till förverkande finns bland annat i 36 ...
18 b § Om sökanden visar sannolika skäl för att någon har gjort ett firmaintrång får domstolen vid vite besluta att någon eller några av dem som anges i andra stycket ska ge sökanden information om ursprung och distributionsnät för de varor eller tjänster som intrånget gäller (informationsföreläggande). Ett sådant beslut får meddelas på yrkande av den som har lidit intrånget. Det får bara meddelas om informationen kan antas underlätta utredning av ett intrång som avser varorna eller tjänsterna.
Skyldigheten att lämna information omfattar den som
- har gjort eller medverkat till intrånget,
- i kommersiell skala har förfogat över en vara som intrånget gäller,
- i kommersiell skala har använt en tjänst som intrånget gäller,
- i kommersiell skala har tillhandahållit en elektronisk kommunikationstjänst eller en annan tjänst som har använts vid intrånget, eller
- har identifierats av någon som anges i 2–4 såsom delaktig i tillverkningen eller distributionen av en vara eller tillhandahållandet av en tjänst som intrånget gäller.
Information om varors eller tjänsters ursprung och distributionsnät kan särskilt avse
- namn på och adress till producenter, distributörer, leverantörer och andra som har innehaft varorna eller tillhandahållit tjänsterna,
- namn på och adress till avsedda grossister och detaljister, och
- uppgifter om hur mycket som har producerats, levererats, mottagits eller beställts och om vilket pris som har bestämts för varorna eller tjänsterna.
Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Lag (2009:113).
Prop. 2008/09:67: Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång.
Se kommentaren till 53 c § upphovsrättsagen.
18 c § Ett informationsföreläggande får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse.
Skyldigheten att lämna information enligt 18 b § omfattar inte uppgifter vars yppande skulle röja att uppgiftslämnaren eller någon honom eller henne närstående som avses i 36 kap. 3 § rättegångsbalken har begått en brottslig handling.
I personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser som begränsar hur mottagna personuppgifter får behandlas. Lag (2009:113).
Prop. 2008/09:67: Se kommentaren till 53 d § upphovsrättsagen.
18 d § Om ett yrkande om informationsföreläggande riktar sig mot den som är sökandens motpart i ett mål om intrång, ska bestämmelserna om rättegång som gäller för det målet tillämpas. Ett beslut om informationsföreläggande får överklagas särskilt.
Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot någon annan än den som anges i första stycket, ska lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. Domstolen får bestämma att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader.
En talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om föreläggandet. Lag (2016:197).
18 e § Den som på grund av bestämmelserna i 18 b § andra stycket2–5 har förelagts att enligt första stycket samma paragraf lämna information har rätt till skälig ersättning för kostnader och besvär. Ersättningen ska betalas av den som har framställt yrkandet om informationsföreläggande.
Den som tillhandahåller en elektronisk kommunikationstjänst och som till följd av ett informationsföreläggande har lämnat ut information som avses i 6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska sända en skriftlig underrättelse om detta till den som uppgifterna gäller tidigast efter en månad och senast efter tre månader från det att informationen lämnades ut. Kostnaden för underrättelsen ersätts enligt första stycket. Lag (2009:113).
18 f § Trots förbudet i 21 § personuppgiftslagen (1998:204) får personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott enligt 18 § behandlas om detta är nödvändigt för att ett rättsligt anspråk ska kunna fastställas, göras gällande eller försvaras. Lag (2009:113).
Prop. 2008/09:67: Se kommentaren till 53 g § upphovsrättslagen.
Prop. 2017/18:111: I paragrafen finns en bestämmelse om behandling av personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3.
I paragrafen görs motsvarande ändring som i 53 g § lagen (1960:729) ...
18 g § På yrkande av käranden får domstolen, i mål om intrång, ålägga den som har gjort eller medverkat till intrånget att bekosta lämpliga åtgärder för att sprida information om domen i målet.
Bestämmelserna i första stycket tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Lag (2009:113).
19 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör firmaintrång ska betala skälig ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. När ersättningens storlek bestäms ska hänsyn särskilt tas till
- utebliven vinst,
- vinst som den som har begått intrånget har gjort,
- skada på näringskännetecknets anseende,
- ideell skada, och
- rättighetshavarens intresse av att intrång inte begås.
Den som gör firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet, ska betala ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet, om och i den mån det är skäligt.
Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, ska ersättning för det intrång som skett före registreringsdagen betalas endast om intrånget gjorts uppsåtligen.
Rätten till ersättning för skada preskriberas, om talan inte väcks inom fem år från det skadan uppkom. Rätten till ersättning med anledning av intrång i firma som är skyddad enbart på grund av registrering preskriberas dock inte i något fall tidigare än ett år från registreringsdagen. Lag (2009:113).
Prop. 2008/09:67: Paragrafen innehåller regler om skadestånd vid firmaintrång. Ändringarna i paragrafen är huvudsakligen en följd av artikel 13 i direktivet. De behandlas i avsnitt 12 i den allmänna motiveringen.
I första stycket har ändringar gjorts i syfte att, i enlighet med vad som föreskrivs i direktivet, förtydliga de kriterier som ska beaktas vid skadeberäkningen. Uppräkningen är endast exemplifierande och ...
- PMÖD 2018:9:I ett mål om ersättningsskyldighet enligt 19 § firmalagen (1974:156) fann Patent- och marknadsöverdomstolen att ett firmaintrång hade skett av oaktsamhet. Firmainnehavaren hade endast yrkat skälig ersättning för utnyttjandet av firman och inte yrkat ersättning för övrig skada i form av exempelvis goodwillskada. Den eventuella goodwillskada som firmaintrånget hade medfört var därför inte en omständighet som skulle beaktas vid bedömningen av ersättningens storlek. Eftersom det fanns brister i utredningen om hur den skäliga ersättningen för utnyttjandet av firman – i form av en fiktiv licensavgift – skulle beräknas gjordes en försiktig uppskattning av ersättningens storlek.
20 § På yrkande av den som har lidit firmaintrång får domstolen, efter vad som är skäligt, besluta att egendom på vilken näringskännetecken olovligen förekommer ska återkallas från marknaden, ändras eller förstöras eller att någon annan åtgärd ska vidtas med den. Detsamma gäller i fråga om hjälpmedel som har använts eller varit avsett att användas vid intrånget.
Sådan egendom som avses i första stycket får tas i beslag om det skäligen kan antas att ett brott enligt 18 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet.
Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång.
Ett beslut om åtgärd enligt första stycket får inte innebära att den som har lidit firmaintrång ska betala ersättning till den som åtgärden riktas mot.
Åtgärder enligt första stycket ska bekostas av svaranden om det inte finns särskilda skäl mot detta.
Ett beslut som avses i denna paragraf ska inte meddelas, om förverkande eller någon åtgärd till förebyggande av missbruk ska beslutas enligt 18 a § eller enligt brottsbalken. Lag (2010:1889).
Prop. 2004/05:135: Paragrafen innehåller bestämmelser om civilrättsliga skyddsåtgärder, vilka innebär att rättighetshavaren har ett enskilt (privaträttsligt) anspråk på att bland annat olovligt framställda produkter skall ändras, förstöras eller mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. De överväganden som ligger bakom ändringen finns i avsnitt 9.7 och 10.5. ...
Prop. 2008/09:67: Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. korrigeringsåtgärder, dvs. åtgärder med egendom på vilken näringskännetecken olovligen förekommer och hjälpmedel som har använts eller varit avsedda att användas vid ett firmaintrång. Den har behandlats i avsnitt 11.1 i den allmänna motiveringen (se även avsnitt 6.1 om talerätt m.m.). Ändringarna i paragrafen ...
20 a § Om det skäligen kan antas att någon har gjort eller medverkat till ett intrång, får domstolen för att bevisning ska kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas ha betydelse för en utredning om intrånget (intrångsundersökning).
Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse.
Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Lag (2009:113).
Prop. 2008/09:67: Se kommentaren till 56 a § upphovsrättslagen.
20 b § En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på yrkande av den som lider skada av kännetecknet eller dess användning. Om en rättegång inte är inledd, ska yrkandet framställas skriftligen.
Innan ett beslut om undersökning meddelas ska motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock omedelbart meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas.
I övrigt ska en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då en rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan har uppkommit under en rättegång. Lag (2016:197).
Prop. 2008/09:67: Se kommentaren till 56 b § upphovsrättslagen.
20 c § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av motparten.
I fråga om överklagande av domstolens beslut om intrångsundersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rättegångsbalken om överklagande av beslut enligt 15 kap.rättegångsbalken. Lag (1998:1458).
20 d § Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla uppgifter om
- vilket ändamål undersökningen skall ha,
- vilka föremål och handlingar som det får sökas efter, och
- vilka utrymmen som får genomsökas.
Om det behövs, skall domstolen även förordna om andra villkor för verkställandet. Lag (1998:1458).
20 e § Ett beslut om intrångsundersökning gäller omedelbart. Om ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfaller det.
Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om saken, skall en åtgärd som företagits vid verkställigheten av intrångsundersökningen omedelbart gå åter, i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersökning upphävs sedan verkställighet genomförts. Lag (1998:1458).
20 f § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av Kronofogdemyndigheten enligt de villkor som domstolen har föreskrivit och med tilllämpning av 1-3 kap., 17 kap.1-5 §§ samt 18 kap.utsökningsbalken. Sökandens motpart skall underrättas om verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande. Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar av sådana föremål som den får söka efter. Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter.
En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som avses i 27 kap. 2 § rättegångsbalken. Lag (2006:689).
Prop. 2005/06:200: Ändringen är en direkt följd av att 16 kap. 10 § utsökningsbalken föreslås bli upphävd. Någon särskild behörighetsregel behövs inte här när det finns en rikstäckande myndighet.
20 g § När ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas har motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om
- undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller
- det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås.
Vid verkställigheten får Kronofogdemyndigheten anlita det biträde av en sakkunnig som behövs.
Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökanden är närvarande vid undersökningen för att bistå med upplysningar. Om ett sådant tillstånd ges, skall myndigheten se till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram. Lag (2006:689).
20 h § Fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av och utdrag ur handlingar skall förtecknas och hållas tillgängliga för sökanden och motparten. Lag (1998:1458).
21 § För intrång i firma som är skyddad enbart på grund av registrering får ej dömas till straff, ersättning eller annan åtgärd enligt 18-20 a § sedan registreringen hävts genom dom som vunnit laga kraft. Lag (1998:1458).
Prop. 1998/99:11: För intrång i firma som är skyddad enbart på grund av registrering får ej dömas till straff, ersättning eller annan åtgärd enligt 18–20 a § sedan registreringen hävts genom dom som vunnit laga kraft.
Paragrafen innehåller ett förbud mot att döma till påföljd m.m. för firmaintrång när registrering av firma upphört.
Ändringen innebär att en intrångsundersökning inte får beslutas för ett misstänkt intrång i en registrerad firma, om registreringen ...
22 § Förs talan om intrång i en registrerad firma och gör den mot vilken talan förs gällande att registreringen är ogiltig, får frågan om ogiltighet prövas endast sedan talan om hävning har väckts. Domstolen får förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att inom viss tid väcka sådan talan.
Första stycket ska också tillämpas om det i ett mål som gäller fastställelsetalan avseende en registrerad firma görs gällande att registreringen är ogiltig. Lag (2010:1889).
24 § Patent- och marknadsdomstolen är rätt domstol i mål och ärenden enligt denna lag om de inte ska handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister.
Det som sägs i rättegångsbalken om inskränkning av en domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan ordning än inför domstol ska inte tillämpas i fråga om ett yrkande om informationsföreläggande eller intrångsundersökning. Lag (2016:197).
- RÅ 2006:75:Hinder har ansetts föreligga för registrering av ett varumärke som ansetts förväxlingsbart med en registrerad firma trots att det vid tiden för ansökan om registrering av firman fanns en tidigare ansökan om registrering av varumärket som gemenskapsvarumärke.
25 § Domstolen ska underrätta registreringsmyndigheten om en dom som gäller
- hävning av en registrering av en firma, eller
- intrång i en registrerad firma.
Domstolen ska även underrätta registreringsmyndigheten om en dom i ett mål i vilket förts fastställelsetalan avseende en registrerad firma. Lag (2016:197).
Firmateckning m.m.
26 § Firmateckning sker genom tydlig angivelse av den fullständiga firman och underskrift med namn av firmatecknare. Vid teckning av bifirma anges även firman för hela verksamheten.
Under likvidation eller konkurs skall firma tecknas med tillägg som anger det ändrade förhållandet.
Om firmateckning gäller i övrigt vad i andra författningar är särskilt föreskrivet för olika slag av firma.
27 § Sveriges riksbank, Svenska Skeppshypotekskassan samt annan inrättning eller sammanslutning för vilken Konungen fastställt firma har ensamrätt till denna som om firman blivit registrerad enligt denna lag. Lag (2011:455).
Överklagande
28 § Ett beslut enligt 16 l § om administrativ hävning av en registrering av en firma får inte överklagas. Detsamma gäller ett beslut om överlämnande till domstol eller avskrivning enligt 16 j § tredje stycket. Andra beslut i ärenden om administrativ hävning får överklagas till Patent- och marknadsdomstolen inom tre veckor från dagen för beslutet. Beslut under handläggningen av ett sådant ärende får inte överklagas särskilt. Lag (2016:197).
Bemyndigande
30 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter i ärenden om administrativ hävning av firmaregistrering enligt denna lag. Lag (2010:1889).
Ändringar och övergångsbestämmelser
Firmalag (1974:156)
Övergångsbestämmelse
- Denna lag träder i kraft den 1 juli 1974.
- Ansökan om registrering som gjorts före ikraftträdandet avgöres enligt äldre lag, om ej sökanden begär att den nya lagen tillämpas.
- Den nya lagen äger tillämpning även på firma som registrerats enligt äldre lag. I fråga om sådan firma gäller dock punkterna 4 och 6 nedan.
- Registrering som skett före ikraftträdandet får hävas enligt 16 § första stycket endast om förbud mot firmans användning kunnat meddelas enligt äldre lag.
- Ensamrätt som grundas på att näringskännetecken tagits i bruk före den nya lagens ikraftträdande upphör vid utgången av juni 1976, om kännetecknet ej registrerats eller blivit inarbetat dessförinnan. Detta gäller dock ej firma som består av innehavarens släktnamn eller firma för försäkringsbolag som avses i 349 § d lagen (1948:433) om försäkringsrörelse.
- Beträffande rätt till ersättning för firmaintrång som har skett före den nya lagens ikraftträdande gäller, förutom bestämmelserna i förordningen (1862:10 s. 1) om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer, att rätten är förlorad, om talan ej väckes före utgången av juni 1979 eller vid den senare tidpunkt som kan följa av 19 § tredje stycket andra punkten nya lagen.
- Bestämmelserna i 21 § nya lagen äger motsvarande tillämpning i fråga om intrång som har skett före ikraftträdandet.
- Förarbeten
- Prop. 1974:4
Lag (1994:237) om ändring i firmalagen (1974:156)
Övergångsbestämmelse
- Förarbeten
- Rskr. 1993/94:227, Prop. 1993/94:122, Bet. 1993/94:LU17
- Omfattning
- ändr. 15, 18, 19, 20 §§
- Ikraftträder
- 1994-07-01
Lag (1994:1509) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 1994/95:108, Prop. 1994/95:59, Bet. 1994/95:LU7
- Omfattning
- ändr. 2, 6, 9 §§
- Ikraftträder
- 1995-01-01
Lag (1995:1276) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 1995/96:66, Prop. 1995/96:26, Bet. 1995/96:LU6
- Omfattning
- ändr. 10 §
- CELEX-nr
- 394R0040
- Ikraftträder
- 1996-01-01
Lag (1996:850) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 1995/96:296, Prop. 1995/96:160, Bet. 1995/96:KU29
- Omfattning
- ändr. 15 §
- Ikraftträder
- 1996-12-01
Lag (1998:1458) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 1998/99:24, Prop. 1998/99:11, Bet. 1998/99:LU5
- Omfattning
- ändr. 21 §; nya 20 a, 20 b, 20 c, 20 d, 20 e, 20 f, 20 g, 20 h §§
- Ikraftträder
- 1999-01-01
Lag (2003:845) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2003/04:38, Prop. 2002/03:92, Bet. 2003/04:FiU7
- Omfattning
- ändr. 27 §
- Ikraftträder
- 2004-01-01
Lag (2004:238) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2003/04:172, Prop. 2003/04:34, Bet. 2003/04:NU7
- Omfattning
- ändr. 25 §
- Ikraftträder
- 2004-07-01
Lag (2005:293) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2004/05:237, Prop. 2004/05:135, Bet. 2004/05:JuU31
- Omfattning
- ändr. 20 §; ny 18 a §
- Ikraftträder
- 2005-07-01
Lag (2006:689) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2005/06:356, Prop. 2005/06:200, Bet. 2005/06:SkU35
- Omfattning
- ändr. 20 g, 20 f §§
- Ikraftträder
- 2006-07-01
Lag (2009:113) om ändring i firmalagen (1974:156)
Övergångsbestämmelse
- Förarbeten
- Rskr. 2008/09:176, Prop. 2008/09:67, Bet. 2008/09:NU11
- Omfattning
- ändr. 15, 19, 20, 20 a, 20 b §§; nya 18 b, 18 c, 18 d, 18 e, 18 f, 18 g §§
- CELEX-nr
- 32004L0048
- Ikraftträder
- 2009-04-01
Lag (2010:1889) om ändring i firmalagen (1974:156)
Övergångsbestämmelse
- Denna lag träder i kraft den 1 juli 2011.
- De nya bestämmelserna ska tillämpas även på näringskännetecken som har inarbetats, firmor som har registrerats eller firmaregistreringar som har sökts före ikraftträdandet, om inte annat följer av 3.
- Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet.
- Nationella och internationella varumärken som genom registrering har beviljats skydd i Sverige enligt äldre föreskrifter ska anses utgöra sådana varumärken som avses i 10 § andra stycket 1.
- Förarbeten
- Rskr. 2010/11:55, Prop. 2009/10:225, Bet. 2010/11:NU6
- Omfattning
- upph. 5, 6, 23 §§; ändr. 2, 3, 4, 7, 8, 10, 15, 16, 17, 18, 20, 22, 24, 25 §§; nya 2 a, 16 a, 16, b, 16, c, 16 d, 16 e, 16 f, 16 g, 16 h, 16 i, 16 j, 16 k, 16 l, 16 m, 16 n, 16, o, 16 p, 16 q, rubr. närmast före 16, 16 b, 16 c, 17, 28, 30 §§
- CELEX-nr
- 32009R0207
- Ikraftträder
- 2011-07-01
Lag (2011:455) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2010/11:234, Prop. 2010/11:71, Bet. 2010/11:FiU26
- Omfattning
- ändr. 27 §
- Ikraftträder
- 2011-11-01
Lag (2014:250) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2013/14:210, Prop. 2013/14:77, Bet. 2013/14:JuU20
- Omfattning
- ändr. 16 b §; ny 16 r §
- Ikraftträder
- 2014-07-01
Lag (2014:813) om ändring i firmalagen (1974:156
- Förarbeten
- Rskr. 2013/14:323, Prop. 2013/14:129, Bet. 2013/14:UU25
- Omfattning
- ändr. 10, 16, 16 b §§
- Ikraftträder
- 2015-02-21
Förordning (2014:1338) om ikraftträdande av lagen (2014:813) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Omfattning
- ikrafttr. av 2014:813
Lag (2016:197) om ändring i firmalagen (1974:156)
Övergångsbestämmelse
- Denna lag träder i kraft den 1 september 2016.
- Mål och ärenden som har inletts i Stockholms tingsrätt eller Svea hovrätt före ikraftträdandet ska överlämnas till Patent- och marknadsdomstolen respektive Patent- och marknadsöverdomstolen.
- Äldre bestämmelser gäller fortfarande för övriga mål och ärenden som har inletts i allmän domstol före ikraftträdandet.
- Förarbeten
- Rskr. 2015/16:159, Prop. 2015/16:57, Bet. 2015/16:JuU10
- Omfattning
- upph. 16 q, 29 §§; ändr. 15, 16 b, 16 j, 16 k, 16 m, 16 p, 16 r, 18 d, 20 b, 24, 25, 28 §§
- Ikraftträder
- 2016-09-01
Lag (2016:373) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2015/16:202, Prop. 2015/16:123, Bet. 2015/16:NU18
- Omfattning
- ändr. 10 §
- Ikraftträder
- 2016-06-01
Lag (2016:1015) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2016/17:31, Prop. 2015/16:180, Bet. 2016/17:CU4
- Omfattning
- ändr. 10, 13, 14 §§
- Ikraftträder
- 2017-07-01
Lag (2017:991) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2017/18:22, Prop. 2016/17:221, Bet. 2017/18:NU6
- Omfattning
- ändr. 10 §
- Ikraftträder
- 2018-01-01
Lag (2018:276) om ändring i firmalagen (1974:156)
- Förarbeten
- Rskr. 2017/18:23, Prop. 2017/18:111, Bet. 2017/18:CU19
- Omfattning
- ändr. 18 c, 18 f §§
- Ikraftträder
- 2018-05-25
Ändring, SFS 2018:1653
- Omfattning
- upph.


Juridisk person


Juridisk person

Enligt svensk rätt är till exempel staten (även kronan), kommun och region (tidigare landsting) juridiska personer, liksom trossamfundLag om trossamfund SFS 1998:1593, aktiebolag, ekonomisk förening, bostadsrättsförening, sambruksförening, kooperativ hyresrättsförening, försäkringsförening, stiftelse, europabolag, europakooperativ, erkänd arbetslöshetskassa, ömsesidigt försäkringsbolag, europeisk ekonomisk intressegruppering, europeisk gruppering för territoriellt samarbete, samfällighetsförening, (oskiftat) dödsbo och konkursbo. En ideell förening blir enligt accepterad praxis juridisk person trots avsaknad av lagreglering, under förutsättning att den bildats på rätt sätt.Skatteverket: Bilda ideell föreningHögsta domstolen: NJA 1987 (fr.a. sidan 7, andra stycket) Även fiskevårdsområdesföreningar bildade enligt lagen (1981:533) om fiskevårdsområdenLagen.nu: Lag (1981:533) om fiskevårdsområden, viltvårdsområdesföreningar bildade enligt lagen (2000:592) om viltvårdsområden, häradsallmänningar, vattenförbund och samebyar är exempel på juridiska personer.

De flesta juridiska personer behöver organisationsnummer enligt lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.Lagen.nu: Lag (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.