Mordet på Olof Palme

Från oktober 1988 hade polis särskilt börjat intressera sig för Christer Pettersson, en känd missbrukare som år 1971 dömts till sluten psykiatrisk vård för ett knivdråp under juldagarna året före. Pettersson hade tidigare hörts upplysningsvis om sina förehavanden på mordkvällen, första gången den 28 maj 1986, men snabbt avfärdats av utredningen då det ansågs osannolikt att Palme mördats av ”buset från gatan”. Från 16 november 1988 började Petterssons telefon avlyssnas och på morgonen den 14 december hämtades han till förhör. Samma kväll pekade Lisbeth Palme vid en videokonfrontation ut Pettersson som gärningsman varpå han anhölls och senare häktades på sannolika skäl misstänkt som Palmes mördare. Åtal väcktes vid Stockholms tingsrätt den 29 maj 1989.SOU 1999:88, s. 705

I efterhand har det dock riktats allvarlig kritik mot att polisen inriktade sig så hårt mot Christer Pettersson. En orsak till att spaningen riktade in sig mot Pettersson var ett anonymt brev som lämnats in till polisen där någon påstod att fantombilden (se ovan) var lik Pettersson.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 2. Jakten på mördaren, SVT 2018, tid: 10:30, länk: https://www.svtplay.se/video/17047430/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-10-2?start=auto&tab=2018  En annan grund var att Pettersson tidigare hade dödat en person och att han brukade röra sig i det området där Palme blev skjuten.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 2. Jakten på mördaren, SVT 2018, tid: 14:50, länk: https://www.svtplay.se/video/17047430/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-10-2?start=auto&tab=2018  Under de följande förhören var det flera vittnen som identifierade Christer Pettersson som gärningsman. Men det har riktats tvivel mot en del vittnen. Den 25-årige ”Flygledaren” exempelvis tyckte sig känna igen Pettersson efter att ha sett konfrontationsvideon i december 1988, men samtidigt hade han redan 1987 pekat ut tre andra personer som enligt Inga-Britt Ahlenius (tidigare ledamot i Granskningskommissionen) inte alls liknade Pettersson. Även andra vittnen som Olof Palmes son Mårten, ”Korvhandlaren” som hade en kiosk på Sveavägen, och ”Konstnären” hade antingen pekat ut andra personer tidigare eller ändrat sig om gärningsmannens utseende innan de slutligen pekade ut Christer Pettersson.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 01:40. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Lisbeth Palmes vittnesmål har setts som centralt (se ovan) men hon beskrivs av vittnen på plats som svårt chockad strax efter mordet och allt eftersom tiden gått ändrar också hon sin berättelse om mördarens utseende från att inte ha sett ansiktet alls till att peka ut Christer Pettersson i konfrontationsvideon.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 12:30. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018

Flera människor i Petterssons omgivning har så småningom pekat ut honom, men förhållanden under vilka dessa utpekanden gjordes kan ifrågasättas. Till exempel Roger Östlund, som tidigare hade suttit i samma fängelse som Pettersson, kom först inte alls ihåg vad han gjorde under mordkvällen men menade långt senare under ett konfrontationsförhör, när Pettersson blivit misstänkt, att han sett Pettersson utanför Grand strax innan Palme lämnade biografen.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 08:30. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Även knarkhandlaren Sigge Cedergren menade så småningom att han hade sett Pettersson utanför Grand. Men under de elva första förhören (av totalt 43) hade Pettersson inte nämnts överhuvudtaget; istället hade Cedergren antytt att Lars-Inge Svartenbrandt respektive Ted Gärdestad var gärningsman. Orsaken till denna förändring i Cedergrens berättelse verkar vara att spaningsledaren Thure Nässén, som höll i förhören, manipulerade Cedergren på ett sådant sätt att han slutligen kom fram till att Christer Pettersson var mannen utanför biografen.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 18:15. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Det verkar dessutom vara så att Nässén lockade flera ”vittnen” med en belöning på flera miljoner ifall deras utpekande ledde till en fällande dom mot Christer Pettersson.Bodil, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson. Del 6. Belöningen, SVT 2018, tid: 01:30, länk: https://www.svtplay.se/video/17119590/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-14-2?start=auto&tab=2018


Mordet på Olof Palme

Mordet på Olof Palme, ofta benämnt som Palmemordet, ägde rum klockan 23:21 fredagen den 28 februari 1986 då Sveriges statsminister Olof Palme sköts till döds i korsningen Sveavägen–Tunnelgatan (numera Olof Palmes gata) i centrala Stockholm.

Utredningen om mordet följde ett flertal spår, däribland ”PKK-spåret”, ”33-åringen” och ”Sydafrikaspåret”, som dock inte ledde till något konkret genombrott. I december 1988 anhölls Christer Pettersson som misstänkt för mordet, och denne dömdes också i juli 1989 av en oenig Stockholms tingsrätt som skyldig, men frikändes därpå av en enig hovrätt i november samma år. Misstankarna mot Pettersson kvarstod dock och resning begärdes av riksåklagaren i december 1997 men avslogs av Sveriges högsta domstol den 28 maj 1998. Därpå följde över 20 år då inget genombrott i spaningsarbetet verkade ske; detta trots att fler än 130 personer genom åren hade erkänt mordet och att mordutredningen är en av världens dyraste och mest omfattande.

Den så kallade Skandiamannen, Stig Engström, avliden 2000, pekades ut som misstänkt gärningsman av chefsåklagare Krister Petersson den 10 juni 2020, efter vilket utredningen lades ned. Som skäl för misstankarna mot Engström presenterades ingen ny teknisk bevisning. Chefsåklagaren tillika förundersökningsledare Krister Petersson framhöll istället Engströms närvaro på brottsplatsen, en tidigare dokumenterad vapenvana och samröre med Palmefientliga kretsar, hans nervösa beteende i en intervju vid Sveavägen kort efter mordet, hans likheter med signalement som getts av vissa vittnen samt att flera av hans utsagor om mordkvällen inte stämmer överens med flertalet av övriga vittnen.SVT.se Åklagaren bedömde att indicierna sammantaget skulle ha räckt för att häkta Engström om han hade levt och inlett en brottsutredning mot honom, men inte att de ensamma räcker för att göra brottet styrkt.

Beslutet att lägga ner förundersökningen och att peka ut Engström möttes av hård kritik. Enligt en opinionsundersökning 2020 bland allmänheten trodde var femte person att Engström var gärningsmannen, medan tre av fem svarade att de var tveksamma eller inte visste vem som var gärningsmannen.

Efter att utredningen lades ner blev handlingarna tillgängliga till allmänheten som kan begära ut dem för en liten summa pengar på grund av avgiftsförordningen (SFS 1992:191) (hela materialet kostar 1 miljon kronor). Handlingarna innehåller saker som uppslag om förundersökningen och saker som förhörsprotokoll. Vissa personers namn har maskerats vid utlämnandet av handlingarna på grund av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), och grupper har skapats på sociala medier för att röja aktuella personers namn. Detta gör de genom att identifiera typsnittet och storleken och fylla i luckorna. Staten och polisen har kritiserats för att inte ha lämnat ut uppgifter som namn i handlingarna.

Från oktober 1988 hade polis särskilt börjat intressera sig för Christer Pettersson, en känd missbrukare som år 1971 dömts till sluten psykiatrisk vård för ett knivdråp under juldagarna året före. Pettersson hade tidigare hörts upplysningsvis om sina förehavanden på mordkvällen, första gången den 28 maj 1986, men snabbt avfärdats av utredningen då det ansågs osannolikt att Palme mördats av ”buset från gatan”. Från 16 november 1988 började Petterssons telefon avlyssnas och på morgonen den 14 december hämtades han till förhör. Samma kväll pekade Lisbeth Palme vid en videokonfrontation ut Pettersson som gärningsman varpå han anhölls och senare häktades på sannolika skäl misstänkt som Palmes mördare. Åtal väcktes vid Stockholms tingsrätt den 29 maj 1989.SOU 1999:88, s. 705

I efterhand har det dock riktats allvarlig kritik mot att polisen inriktade sig så hårt mot Christer Pettersson. En orsak till att spaningen riktade in sig mot Pettersson var ett anonymt brev som lämnats in till polisen där någon påstod att fantombilden (se ovan) var lik Pettersson.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 2. Jakten på mördaren, SVT 2018, tid: 10:30, länk: https://www.svtplay.se/video/17047430/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-10-2?start=auto&tab=2018  En annan grund var att Pettersson tidigare hade dödat en person och att han brukade röra sig i det området där Palme blev skjuten.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 2. Jakten på mördaren, SVT 2018, tid: 14:50, länk: https://www.svtplay.se/video/17047430/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-10-2?start=auto&tab=2018  Under de följande förhören var det flera vittnen som identifierade Christer Pettersson som gärningsman. Men det har riktats tvivel mot en del vittnen. Den 25-årige ”Flygledaren” exempelvis tyckte sig känna igen Pettersson efter att ha sett konfrontationsvideon i december 1988, men samtidigt hade han redan 1987 pekat ut tre andra personer som enligt Inga-Britt Ahlenius (tidigare ledamot i Granskningskommissionen) inte alls liknade Pettersson. Även andra vittnen som Olof Palmes son Mårten, ”Korvhandlaren” som hade en kiosk på Sveavägen, och ”Konstnären” hade antingen pekat ut andra personer tidigare eller ändrat sig om gärningsmannens utseende innan de slutligen pekade ut Christer Pettersson.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 01:40. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Lisbeth Palmes vittnesmål har setts som centralt (se ovan) men hon beskrivs av vittnen på plats som svårt chockad strax efter mordet och allt eftersom tiden gått ändrar också hon sin berättelse om mördarens utseende från att inte ha sett ansiktet alls till att peka ut Christer Pettersson i konfrontationsvideon.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 12:30. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018

Flera människor i Petterssons omgivning har så småningom pekat ut honom, men förhållanden under vilka dessa utpekanden gjordes kan ifrågasättas. Till exempel Roger Östlund, som tidigare hade suttit i samma fängelse som Pettersson, kom först inte alls ihåg vad han gjorde under mordkvällen men menade långt senare under ett konfrontationsförhör, när Pettersson blivit misstänkt, att han sett Pettersson utanför Grand strax innan Palme lämnade biografen.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 08:30. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Även knarkhandlaren Sigge Cedergren menade så småningom att han hade sett Pettersson utanför Grand. Men under de elva första förhören (av totalt 43) hade Pettersson inte nämnts överhuvudtaget; istället hade Cedergren antytt att Lars-Inge Svartenbrandt respektive Ted Gärdestad var gärningsman. Orsaken till denna förändring i Cedergrens berättelse verkar vara att spaningsledaren Thure Nässén, som höll i förhören, manipulerade Cedergren på ett sådant sätt att han slutligen kom fram till att Christer Pettersson var mannen utanför biografen.Bodin, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson del 5. Palmegruppens hemligheter, SVT 2018, tid: 18:15. länk: https://www.svtplay.se/video/17119602/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-13-3?start=auto&tab=2018  Det verkar dessutom vara så att Nässén lockade flera ”vittnen” med en belöning på flera miljoner ifall deras utpekande ledde till en fällande dom mot Christer Pettersson.Bodil, Bo-Göran, Uppdrag Granskning. Fallet Christer Pettersson. Del 6. Belöningen, SVT 2018, tid: 01:30, länk: https://www.svtplay.se/video/17119590/uppdrag-granskning/uppdrag-granskning-avsnitt-14-2?start=auto&tab=2018  Thure Nässén själv nekar till anklagelserna och menar bland annat att inget vittne lockades med pengar. Gunnar Wall menar att uppgifterna i Uppdrag granskning är särskilt allvarliga eftersom han menar att den övriga bevisningen mot Christer Pettersson är ganska svag.Gunnar Wall i Studio ett. Nya uppgifter i palmeutredningen, 21/2 2018 SR P1, länk: https://sverigesradio.se/sida/artikel.aspx?programid=1637&artikel=6891298 Den senare chefen för Palmeutredningen Krister Petersson däremot såg inget kontroversiellt i att poliserna pratade om belöningen eftersom den ju var känd för allmänheten, men han medger att det kan vara riskabelt och kan leda till falska vittnesmål ifall man pratar om belöningen med missbrukare som har ont om pengar.Krister Petersson i Studio ett. Nya uppgifter i palmeutredningen, 21/2 2018 SR P1, länk: https://sverigesradio.se/sida/artikel.aspx?programid=1637&artikel=6891298

Om mordet på Olof Palme, Sveriges Radio 2006, tid: 29:55, länk: Den 29 september 2004 avled Christer Pettersson i sviterna av en skallfraktur efter ett fall som tros ha orsakats av ett epileptiskt anfall.

Christer Pettersson avled i sviterna av en skallskada och en hjärnblödning som han sannolikt fått vid ett epileptiskt anfall på tillnyktringsenheten på S:t Görans sjukhus.
DIGITAL PRENUMERATION
Läs DN gratis hela vägen fram till lucia!
Alla artiklar gratis fram till 13 december, sen för halva priset i ett helt år (endast 69 kr/mån). Efter kampanjperioden gäller ord. pris 149 kr/mån. Ingen bindningstid. Säg upp enkelt online.
Genom att klicka på "Godkänn köp" godkänner jag prenumerationsvillkoren och bekräftar att jag tagit del av Bonnier News personuppgiftspolicy. Dagens Nyheter är en del av Bonnier News AB, som ansvarar för kundrelationen samt för behandlingen av dina personuppgifter. Erbjudandet gäller endast nya prenumeranter.


Mordet på Olof Palme


Mordet på Olof Palme

Våren 2018 pekade journalisten Thomas Pettersson i magasinet Filter ut Stig Engström – i utredningen benämnd som Skandiamannen – som en ”osannolik” men ändå trolig mördare.

Under veckan har jag fått åtskilliga frågor om vad jag tror om Skandiamannen. Jag vet inte. Det enda jag vet är vad som är bra och dåligt med honom som tänkbar gärningsman. Han föddes 1934 och han hittades död i sin lägenhet sommaren 2000. Alkohol och sömntabletter i förening, överdosering eller självmord? Vet ej, men en formell uppklaring av brottet är därmed utesluten.
Till skillnad från de flesta andra som pekats ut kan han däremot knytas till brottsplatsen vid tidpunkten för brottet. Han lämnar sin arbetsplats, knappt femtio meter från brottsplatsen, ett par minuter innan skotten faller. Enligt vad han själv berättat är han ett av de första vittnena på plats och det är redan här som hans uppgifter skiljer sig från vad andra vittnen har sagt. Om det beror på att han ljuger eller bara fått saker och ting om bakfoten vet jag däremot inte.
LÄS MER: LEIF GW PERSSON: De tycks ha förväxlat sig själva med konungen
Det första signalementet på gärningsmannen som polisen gick ut med stämmer väl på Skandiamannen. Detta signalement kommer sedan att ändras. Mordutredarna köpte honom aldrig som gärningsman och skälen till detta var främst två. Man tyckte att han var ”fel typ” och därför bestämmer man sig tidigt för att han är ett både otillförlitligt och besvärligt vittne. Dessutom hade man andra personer som man var mer intresserad av. Först den så kallade 33-åringen och sedan det så kallade Kurdspåret.
De uppgifter som presenterades i veckan gick ut på att han tyckte illa om Palme, varit medlem av en skytteklubb och genom en bekant skulle haft tillgång till en revolver av samma modell som den som användes vid mordet. Därmed också den enda möjligheten som återstår att styrka misstankarna mot Skandiamannen. Att man hittar ett möjligt mordvapen som kan bindas till kulorna från mordplatsen. För mig och alla andra därmed en akademisk fråga som den nuvarande utredningen redan arbetar med. Återstår att önska lycka till.
LÄS MER: LEIF GW PERSSON: Sanningen sopades undan i Kevin-fallet
GW:s spaningstips
Nya-Karolinska-sjukhuset-spaning
Kostnaderna för nya Karolinska sjukhuset har vållat stor offentlig förbannelse. De knappt femton miljarder man tänkte sig vid planeringen har vuxit till drygt sextio och någon slutnota har vi ännu inte sett. För ett par veckor sedan hade jag förmånen att få besöka stället och som alltid förr när jag har hamnat på liknande inrättningar var det ett högst oplanerat besök. Beroende på mitt dåliga hjärta som jag har fixat till alldeles själv under ett långt och misskötsamt liv. Först ambulans till akuten där jag försågs med ett större antal slangar i redan befintliga kroppsöppningar plus ett par till där man öppnat de nya hål som omständigheterna tydligen krävde. Ett femstjärnigt mottagande och efter de inledande timmarna på den vanliga akuten flyttades jag över till hjärtakuten på Nya Karolinska.
Inifrån-nya-Karolinska-spaning
Väl på plats fick också prislappen på stället sin förklaring. Ett magnifikt enkelrum med eget badrum, eldriven säng och allt det där andra mekaniska som den akuta ohälsan kräver. Både duschen och den stora platta teven ovanför sängen var för övrigt av samma modell som jag har hemma i våningen i stan. Inte gratis om jag så säger och där blev jag sedan liggande under några dagar till det facila priset av totalt femhundra kronor.
Pip-och-stress-spaning
Det enda som störde mig var alla dessa slangar och sladdar som man kopplat från min usla lekamen till en blinkande och pipande stridsledningscentral som man ställt bredvid min säng där jag kunde följa hur både mitt blodtryck och min puls satte ständigt nya rekord. Nästa gång ska jag ta med mig mina hörselskydd och därmed förhoppningsvis kunna förkorta min vårdtid med något dygn. Tacksam patient som drar sitt lilla strå till stacken.


Mordet på Olof Palme

År 2016 publicerades boken Nationens fiende: om mordet på Olof Palme, som ringar in den så kallade Skandiamanen som möjlig gärningsman. Författaren Lars Larsson betonade att det trots många försvårande omständigheter kring Skandiamannens vittnesmål inte är möjligt att, baserat på hans bok, med säkerhet peka ut en specifik person som gärningsman. Boken har bland annat uppmärksammats av Palmegruppen som tagit kontakt med Larsson.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Andra teorier om mordet på Olof Palme-16--sv-0015-1146

Mordet på Olof Palme

 Polisspåret
I vardagligt språkbruk menas med ”polisspåret” att en sammansvärjning, vilken ska ha inkluderat ett flertal poliser i Stockholm, skulle ha varit delaktig i mordet och/eller ha gjort det möjligt att efteråt försvåra spaningsarbetet.

I polisutredningen finns inte ett enskilt spaningsuppslag som kan kallas ”polisspår”, men däremot ett stort antal tips som gäller vissa poliser som har betett sig misstänkt vid tiden före, under eller efter mordet.SOU 1999:88, s. 275–276

Vissa menar att polisspåret fick en sådan genomslagskraft eftersom det förekom många uppgifter om polisvåld i mitten av 1980-talet. Även filmen I lagens namn från 1986, som skildrar polisers våldsamma agerande mot utslagna i Stockholm, kan ha bidragit till att skapa ett mer gynnsamt klimat för misstankar mot polismän.

|
|
De olika spåren i Palmeutredningen:
Poliskonspirationen
|
Publicerad 23 februari 2006 - 14:12
|
Uppdaterad 24 februari 2006 - 11:01
Det så kallade polisspåret hör till kategorin konspirationsteorier. Det vill säga att poliser i konspiration skulle ligga bakom Palmemordet.
|
|
Spåren i Palmeutredningen
Med polisspåret finns många problem. Det handlar för det första inte om ett specifikt spår utan om en mängd olika observationer där poliser ingår. Spåret omfattar poliser med påstådda eller belagda högerextrema tendenser eller kopplingar. Men det finns inga tekniska bevis och de utpekanden som gjorts är mycket svaga.
Trots denna komplexitet går det emellertid att plocka fram ett antal observationer som någorlunda hänger ihop så pass att man åtminstone för pedagogikens skull kan tala om "spår".
Bussobservationen
Det kanske mest märkliga är den iakttagelse som många anser utgör själva basen för polisspåret, nämligen två olika vittnens observationer på en buss i centrala Stockholm några minuter efter mordet. Det finns inget som motsäger att själva observationen har något med mordet att göra - däremot förefaller det ytterst tveksamt om den har något som helst med poliser att göra. Ändå är det alltså den iakttagelsen som skapat det som kallas polisspåret.
Det hela började med ett tips från en TV-producent på morgonen den 3 mars 1986, dvs knappt tre dygn efter mordet. TV-producenten hade vid 23.30-tiden den 28 februari åkt med buss 43 i centrala Stockholm då han vid en hållplats på Birger Jarlsgatan iakttog en man som klev på bussen men som omgående klev av igen.
TV-producenten upplevde att det var något mystiskt med mannen och då han senare fick reda på att Palme mördats, vidarebefordrade han tipset till polisen. Så långt kan man kanske ifrågasätta värdet av observationen om det inte hade varit för att bussföraren, helt oberoende av TV-producenten, den 4 mars hört av sig till polisen för att berätta om samma sak, dock med den skillnaden att mannen som steg på bussen hade haft sällskap med ännu en man, som dock hela tiden stod kvar på trottoaren.
Kände igen polisman
TV-producenten hade samma dag, av helt andra skäl, besökt en rättegång där två polismän, P och T, var målsägare i ett förtalsmål. TV-producenten upplevde att den ene av polismännen, P, var identisk med mannen han sett stiga på bussen.
Men det fanns ett problem: TV-producenten hade strax före besöket i rättssalen talat med sin son, som arbetade på Expressen och denne berättade då om ett tips han fått från en anonym polis i Dalarna.
Tipsaren ansåg att de skyldiga till mordet möjligen kunde vara högerextrema poliser, hemmahörande på ett vaktdistrikt i Stockholm City där de tidigare tillhört den ökända Baseball-ligan. TV-producenten hade således haft vissa förväntningar då han trädde in i rättssalen.
Polisen utredde saken, något halvhjärtat får man påstå, och kom fram till att P hade alibi för mordkvällen och att iakttagelsen på bussen gick att ifrågasätta på flera sätt. Saken lades till handlingarna något år senare. Såväl TV-producenten som bussföraren gick då istället ut offentligt med sina berättelser och i efterhand utvecklades deras redogörelser tills de började bli helt absurda.
Löjets skimmer
I ett radioprogram i oktober 1987 angav bussföraren bland annat att SÄPO för honom hade bekräftat att de två männen han observerat verkligen var poliser, och att SÄPO ansåg att det var en av dem som mördat Palme. Bussföraren broderade ut berättelsen med diverse pikanta detaljer och gjorde sig till en allt mer central figur i berättelsen. Han sade att han i ett och ett halvt år hade levt med spanare runt om kring sig och att folk från Baseball-ligan dök upp vid otaliga tillfällen och iakttog honom. Han hävdade dessutom att den så kallade 33-åringen var väldigt lik en av poliserna.
Det var antagligen den här typen av uppgifter som ibland drog ett löjets skimmer över ett spår som annars borde ha tagits på största allvar, framför allt av utredarna, eftersom det kom in så många tips som pekade på polisiär inblandning i någon form.
Vapenhandlare
Dit hör exempelvis historien om vapenhandlaren Ö. Denne dök upp rätt tidigt under utredningen efter ett tips om hans påtagligt stora vapeninnehav och intresse för nazismen.
Bristen på uppgifter om en koppling till mordet gjorde emellertid att säkerhetspolisen, som utredde misstankar kring polisers eventuella inblandning i mordet, i augusti 1986 lade ned utredningen kring honom. Nya uppgifter fortsatte visserligen att komma in men det var först sedan det visade sig att han varit inblandad i smuggling av buggningsutrustning (den s.k. Ebbe Carlsson-affären) som Ö under sommaren 1988 åter drogs in i utredningen.
Efterhand framkom en rad omständigheter som skapade frågetecken kring Ö och mordet. Det gällde tillgången till rätt vapen och ammunition, tillgång till en lägenhet precis i det område där mördaren försvann, en rimlig motivbild samt rätt kontakter för att kunna försvåra efterspaningarna.
Att Ö själv skulle ha hållit i vapnet tycks dock uteslutet; han hade under morddagen kommit hem från en magoperation och denna omöjliggjorde enligt läkare vanligen den typ av språngmarsch som mördaren setts göra. Men, som delaktig i en komplott för att mörda statsministern, där var Ö tänkbar. Inte minst då det i samband med Ebbe Carlsson-affären gjordes en husrannsakan i Ö:s lägenhet, väcktes en rad frågor.
Bland beslagen fanns en mängd vapen, kartor från televerket och 13 foton där Ö och en av hans bekanta gjorde nazisthälsning. Detta ledde nu till att Palmegruppen tvingades titta närmare på Ö och hans bekanta och deras eventuella koppling till mordet på statsministern.
Ett tips förekom om att Ö dagen före mordet skulle ha diskuterat ett attentat mot Palme med ett antal poliser. Tipset hade dock färdats alltför lång väg för att vara sant och det finns i dag inga konkreta uppgifter om att ett sådant möte skulle ha ägt rum.
En annan uppgift gjorde gällande att en polisman på en sedan länge inplanerad fest dagen efter mordet hade utbringat en skål för mordet på statsministern. Inte heller denna uppgift överlevde en närmare granskning. Däremot hade en polisman ringt till polisstationen på Norrmalm några timmar efter mordet och sagt något positivt om det faktum att statsministern skjutits.
Oförklarliga misstag
Det finns en annan ingångsvinkel till misstankarna om polisiär inblandning i mordet. Som ett flertal utredningar och avslöjanden gjort gällande, begicks ett stort antal misstag i Stockholmspolisens sambandscentral under det första dygnet efter mordet. Många normala rutiner åsidosattes, utsändandet av ett rikslarm försenade exempelvis med många timmar, avspärrningen på mordplatsen och arbetet där utsattes för skarp kritik, extra personal sattes inte in m.m.
En del menade att det rörde sig om så många fel att det inte enbart gick att förklara med chock, misstag eller inkompetens.
En möjlig förklaring till att polisspårets genomslagskraft - inte minst uppgifter kring den s.k. Baseball-ligan - under de första åren efter mordet kan vara att det förekom ett stort antal uppgifter om polisvåld i mitten av 1980-talet. Under 1986 hade dessutom filmen I lagens namn premiär, en starkt kritisk skildring av en piketstyrkas övergrepp på de utslagna i Stockholms undre värld. Det fanns med andra ord ett klimat som var gynnsamt när det handlade om misstankar mot polismän.
De olika polisspåren har utretts vid ett flertal tillfällen dock utan att någon kunnat finna belägg för en poliskonspiration. Däremot har frågan om en komplott i annan regi inte kunnat avfärdas.
Lars Olof Lampers, SVT


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Andra teorier om mordet på Olof Palme-16--sv-0015-1148

Mordet på Olof Palme

 Polisspåret
I vardagligt språkbruk menas med ”polisspåret” att en sammansvärjning, vilken ska ha inkluderat ett flertal poliser i Stockholm, skulle ha varit delaktig i mordet och/eller ha gjort det möjligt att efteråt försvåra spaningsarbetet.

I polisutredningen finns inte ett enskilt spaningsuppslag som kan kallas ”polisspår”, men däremot ett stort antal tips som gäller vissa poliser som har betett sig misstänkt vid tiden före, under eller efter mordet.SOU 1999:88, s. 275–276

För mordkvällen gäller det främst vittnesobservationer av män med walkie-talkier på platser som i tid och rum tangerat makarna Palmes promenad till och från biografen Grand, en påstådd medveten förhalning på Stockholmspolisens sambandscentral när första patrullen dröjde, rikslarmet dröjde över två timmar, flyktvägarna hölls öppna, mordplatsen spärrades inte av ordentligt direkt."Baseball"-polisernas fest efter Palme-mordet, Expresen. Publicerad 25 januari 2016. Läst 6 februari 2021. Detta i kombination med vissa utpekade polispatrullers aktiviteter – eller brist därpå – skall ha lett till att gärningsmannen kom undan.Olle Alsén, Leif Ljungquist, Kari och Pertti Poutiainen i Mord in Stockholm. Wer erschoss Olof Palme?, ARD 28 februari 2016, kl. 20.15, länk: https://www.youtube.com/watch?v=87LEs7LbhOQ

Det enda polisutredningen har kommit fram till är att det fanns poliser i Stockholm som hade högerextrema åsikter och ett ovanligt stort vapenintresse, men inget som tyder på en inblandning i mordet. SOU 1999:88, som innehåller en genomgång av ett flertal poliser som figurerat i utredningen, riktar emellertid kritik mot att ”polisspåret” inte har tagits på allvar och därmed inte på ett trovärdigt sätt har kunnat avvisa misstankarna och att detta borde ha utretts djupare för att bland annat förebygga den misstro mot utredningen som har uppkommit bland privata utredare och kritiker.SOU 1999:88, s. 418–419


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Andra teorier om mordet på Olof Palme-16--sv-0015-1150

Mordet på Olof Palme

 Polisspåret
I vardagligt språkbruk menas med ”polisspåret” att en sammansvärjning, vilken ska ha inkluderat ett flertal poliser i Stockholm, skulle ha varit delaktig i mordet och/eller ha gjort det möjligt att efteråt försvåra spaningsarbetet.

I polisutredningen finns inte ett enskilt spaningsuppslag som kan kallas ”polisspår”, men däremot ett stort antal tips som gäller vissa poliser som har betett sig misstänkt vid tiden före, under eller efter mordet.SOU 1999:88, s. 275–276

För mordkvällen gäller det främst vittnesobservationer av män med walkie-talkier på platser som i tid och rum tangerat makarna Palmes promenad till och från biografen Grand, en påstådd medveten förhalning på Stockholmspolisens sambandscentral när första patrullen dröjde, rikslarmet dröjde över två timmar, flyktvägarna hölls öppna, mordplatsen spärrades inte av ordentligt direkt."Baseball"-polisernas fest efter Palme-mordet, Expresen. Publicerad 25 januari 2016. Läst 6 februari 2021. Detta i kombination med vissa utpekade polispatrullers aktiviteter – eller brist därpå – skall ha lett till att gärningsmannen kom undan.Olle Alsén, Leif Ljungquist, Kari och Pertti Poutiainen i Mord in Stockholm. Wer erschoss Olof Palme?, ARD 28 februari 2016, kl. 20.15, länk: https://www.youtube.com/watch?v=87LEs7LbhOQ

Det enda polisutredningen har kommit fram till är att det fanns poliser i Stockholm som hade högerextrema åsikter och ett ovanligt stort vapenintresse, men inget som tyder på en inblandning i mordet. SOU 1999:88, som innehåller en genomgång av ett flertal poliser som figurerat i utredningen, riktar emellertid kritik mot att ”polisspåret” inte har tagits på allvar och därmed inte på ett trovärdigt sätt har kunnat avvisa misstankarna och att detta borde ha utretts djupare för att bland annat förebygga den misstro mot utredningen som har uppkommit bland privata utredare och kritiker.SOU 1999:88, s. 418–419

Tidigare hemligstämplade papper som släpptes sommaren 2010 visar hur poliser lämnat tips om sina kollegor med påståenden att de visste vem som dödade Palme. Poliserna ifråga var utpekat högerextrema och tillhörande Norrmalmspolisens A-tur. Även uppgifter om en taxichaufför, som plockat upp en av de utpekade poliserna i närheten av mordplatsen 4-5 minuter efter mordet, släpptes. Detta material kan anses förstärka de bland privata utredare redan utbredda misstankarna mot en påstådd gruppering av högerextrema poliser knutna till Norrmalmspolisen, varav ett flertal var medlemmar av eller hade kopplingar till Stockholms Försvarsskytteförening och/eller den så kallade Baseballigan, liksom här även anses finnas kopplingar till det så kallade Sydafrika-spåret.

På senare år har bland annat professorn i kriminologi Leif GW Persson förespråkat en variant av polisspårsteorin. Han menar inte att polisens passivitet som kunde iakttagas under mordnatten behöver vara uttryck för någon stor konspiration utan att det helt enkelt kan ha handlat om att man var panikslagen när mordet skedde. Däremot menar han att det bland både poliser och militärer fanns människor som var av uppfattningen att Palme var agent åt Sovjetunionen och att det fanns starka ”högerkrafter” inom polisen.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Andra teorier om mordet på Olof Palme-16--sv-0015-1152

Mordet på Olof Palme

 Polisspåret
I vardagligt språkbruk menas med ”polisspåret” att en sammansvärjning, vilken ska ha inkluderat ett flertal poliser i Stockholm, skulle ha varit delaktig i mordet och/eller ha gjort det möjligt att efteråt försvåra spaningsarbetet.

I polisutredningen finns inte ett enskilt spaningsuppslag som kan kallas ”polisspår”, men däremot ett stort antal tips som gäller vissa poliser som har betett sig misstänkt vid tiden före, under eller efter mordet.SOU 1999:88, s. 275–276

För mordkvällen gäller det främst vittnesobservationer av män med walkie-talkier på platser som i tid och rum tangerat makarna Palmes promenad till och från biografen Grand, en påstådd medveten förhalning på Stockholmspolisens sambandscentral när första patrullen dröjde, rikslarmet dröjde över två timmar, flyktvägarna hölls öppna, mordplatsen spärrades inte av ordentligt direkt."Baseball"-polisernas fest efter Palme-mordet, Expresen. Publicerad 25 januari 2016. Läst 6 februari 2021. Detta i kombination med vissa utpekade polispatrullers aktiviteter – eller brist därpå – skall ha lett till att gärningsmannen kom undan.Olle Alsén, Leif Ljungquist, Kari och Pertti Poutiainen i Mord in Stockholm. Wer erschoss Olof Palme?, ARD 28 februari 2016, kl. 20.15, länk: https://www.youtube.com/watch?v=87LEs7LbhOQ

Det enda polisutredningen har kommit fram till är att det fanns poliser i Stockholm som hade högerextrema åsikter och ett ovanligt stort vapenintresse, men inget som tyder på en inblandning i mordet. SOU 1999:88, som innehåller en genomgång av ett flertal poliser som figurerat i utredningen, riktar emellertid kritik mot att ”polisspåret” inte har tagits på allvar och därmed inte på ett trovärdigt sätt har kunnat avvisa misstankarna och att detta borde ha utretts djupare för att bland annat förebygga den misstro mot utredningen som har uppkommit bland privata utredare och kritiker.SOU 1999:88, s. 418–419

Tidigare hemligstämplade papper som släpptes sommaren 2010 visar hur poliser lämnat tips om sina kollegor med påståenden att de visste vem som dödade Palme. Poliserna ifråga var utpekat högerextrema och tillhörande Norrmalmspolisens A-tur. Även uppgifter om en taxichaufför, som plockat upp en av de utpekade poliserna i närheten av mordplatsen 4-5 minuter efter mordet, släpptes. Detta material kan anses förstärka de bland privata utredare redan utbredda misstankarna mot en påstådd gruppering av högerextrema poliser knutna till Norrmalmspolisen, varav ett flertal var medlemmar av eller hade kopplingar till Stockholms Försvarsskytteförening och/eller den så kallade Baseballigan, liksom här även anses finnas kopplingar till det så kallade Sydafrika-spåret.

På senare år har bland annat professorn i kriminologi Leif GW Persson förespråkat en variant av polisspårsteorin. Han menar inte att polisens passivitet som kunde iakttagas under mordnatten behöver vara uttryck för någon stor konspiration utan att det helt enkelt kan ha handlat om att man var panikslagen när mordet skedde. Däremot menar han att det bland både poliser och militärer fanns människor som var av uppfattningen att Palme var agent åt Sovjetunionen och att det fanns starka ”högerkrafter” inom polisen. Persson utgår ifrån att mordet utfördes av två till tre personer som hade polisiär eller militär bakgrund. Göran Lambertz, justitieråd och f.d. justitiekansler, har gett kritik för att polisspåret inte har utretts trots att en granskningskommission har tidigare ansett att det borde utredas."Lambertz starkt kritisk mot Palmeutredning". Sverigesradio.se. 6 oktober 2012. Läst 6 oktober 2012.

Journalisten Sven Anér menar att den vid mordtillfället dåvarande länspolismästare Hans Holmér på något sätt var inblandad i mordet. Anér menar att Holmér, tvärtemot vad han uppgivit, inte befann sig på ett hotell i Borlänge på mordnatten. Holmér ska av sin chaufför istället ha blivit körd till olika adresser i Stockholm och ha passerat förbi mordplatsen bara några få minuter efter mordet, dock utan att ha givit sig till känna. För att senare bevisa att han varit på ett hotell i Borlänge, visade Holmér upp en kvittering från utcheckningen, men denna var enligt Anér daterad den 28 februari och alltså inte den 1 mars som påståtts. Anér tror vidare inte heller att ambassadör Carl Lidbom och Ebbe Carlsson befann sig på residenset i Paris på mordkvällen för att fira Lidboms 60-årsdag, som Lidbom påstår.Sven Anér i Mord in Stockholm. Wer erschoss Olof Palme?, ARD 28 februari 2016, kl. 20.15, länk: https://www.youtube.com/watch?v=87LEs7LbhOQ


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Stay-behind (också känt som Operation Gladio)-18--sv-0015-1155

Mordet på Olof Palme

Stay-behind var ett hemligt nätverk som kontrollerades av NATO och skulle bedriva gerillakrigföring efter en sovjetisk ockupation. Nätverket infiltrerade Sverige via CIA-chefen William Colby och Sven Aspling och senare med hjälp Tage Erlander i samarbete med finansindustrin och försvaret. Nätverket uppskattas ha bestått av 1000-2000 personer. SÄPO och CIA samarbetade, men var försiktiga i sina kontakter eftersom Sverige formellt var neutralt i kalla kriget. Från insatta på CIA:s sida menade man att Sverige var mycket viktigt för operationer i området, till och med viktigare än Office of Special Operations i hela Skandinavien. Stay-behind blev offentligt känt i början på 90-talet efter att nätverket genomfört en lång serie terrordåd i Italien. En teori är att medlemmar i Stay-behind kan ha sett Palme som ett hot mot landets säkerhet eller som en landsförrädare som inte agerade tillräckligt kraftfullt mot Sovjetunionen.

F.d. medlemmar i Ronald Reagans regering som William Schneider Jr. har bekräftat att Palmes avsikt att minska konfrontationen mellan blocken gick stick i stäv med USA:s strategi att knäcka Sovjetunionen genom en accelererad kapprustning. Svenska säkerhetstjänster och högt uppsatta amiraler inom den svenska marinen delade denna uppfattning., Operation Täuschung. Die Methode Reagan, Februar Film/ARTE 2014, tid: 25:10, länk: https://www.youtube.com/watch?v=rc0jThe2F4Q Även Reagans säkerhetspolitiske rådgivare Edward Luttwak menar att Palmes politik uppfattades av USA som ett hot mot Natos ”norra flank”. Enligt honom gick USA:s strategi ut på att hålla sig vän med Sverige samtidigt som man isolerade Palme.Borgnäs, Lars, Nationens intresse. Har svenska folket vilseletts om ubåtarna, Estonia och mordet på Olof Palme?, Norstedts 2011, sid. 233 Enligt dåvarande chefen i USA:s flotta James ”Ace” Lyons fanns det ett tätt samarbete mellan svenska amiraler och USA vilket bland annat visade sig i ubåtskränkningarna som, enligt honom samt såväl William Schneider Jr., som Reagans dåvarande försvarsminister Caspar Weinberger och ubåtsexperten Ola Tunander, genomfördes av Nato-ubåtar. Det svenska försvaret ställde sig tveksamt inför hela Palmes hållning gentemot Sovjetunionen. I en intervju med Svenska Dagbladet pratade tolv marinofficerare om att de inte litade på Palme i ubåtsfrågan och att han hade en för ”släpphänt” inställning mot Sovjetunionen. Enskilda representanter som Hans von Hofsten blev väldigt radikala och hade enligt hans underordnade Cay Holmberg träffat poliser där man hade pratat om Palmes opålitlighet, och Holmsten hade berättat att man även hade diskuterat att "få undan" Palme.Nationens intresse, sid. 236-238 Den stundande ”Moskvaresan” sågs som mycket kontroversiell av vissa företrädare.Nationens intresse, sid. 228-232 När Palmes besök närmade sig fick det svenska försvaret och USA draghjälp av svensk press som befarade att Palmes idéer om en kärnvapenfri zon även skulle tvinga Danmark och Norge ut ur Nato.Nationens intresse, sid. 233-234 Två utredare från Riksrevisionsverket menade att just Palmes planerade besök i Sovjetunionen våren 1986 kan vara ett motiv för mordet och det skulle även kunna förklara tidpunkten.Nationens intresse, sid. 232 Efter mordet har även Mikhail Gorbatjov visat sig övertygad om att mordet på Palme var ett uppdragsmord eftersom hans visioner enligt Gorbatjov störde mäktiga intressen

F.d . medlemmar i Ronald Reagans regering som William Schneider Jr. har bekräftat att Palmes avsikt att minska konfrontationen mellan blocken gick stick i stäv med USA:s strategi att knäcka Sovjetunionen genom en accelererad kapprustning.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Stay-behind (också känt som Operation Gladio)-18--sv-0015-1159

Mordet på Olof Palme


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Stay-behind (också känt som Operation Gladio)-18--sv-0015-1160

Mordet på Olof Palme

Stay-behind var ett hemligt nätverk som kontrollerades av NATO och skulle bedriva gerillakrigföring efter en sovjetisk ockupation. Nätverket infiltrerade Sverige via CIA-chefen William Colby och Sven Aspling och senare med hjälp Tage Erlander i samarbete med finansindustrin och försvaret. Nätverket uppskattas ha bestått av 1000-2000 personer. SÄPO och CIA samarbetade, men var försiktiga i sina kontakter eftersom Sverige formellt var neutralt i kalla kriget. Från insatta på CIA:s sida menade man att Sverige var mycket viktigt för operationer i området, till och med viktigare än Office of Special Operations i hela Skandinavien. Stay


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Svenskars åsikter angående Stay-behind-19--sv-0015-1162

Mordet på Olof Palme

miniatyr|Thulehuset/Skandiahuset vid Sveavägen 44 där den svenska grenen av Stay-behind hade ett eget kontor.
2018 menade flera sakkunniga experter att eventuella kopplingar mellan Stay-behind och mordet på Olof Palme borde utredas. Inga-Britt Ahlenius, som satt i granskningskommissionen på 90-talet, menar att hon inte kände till nätverket under tiden med granskningskommissionen och att det fanns "kryptiska vittnesmål som vi för lätt viftade bort som allt för fantasifulla", eftersom man då inte trodde att det fanns den typen av hemliga organisationer i Sverige. Anders Jallai har hävdat att det skall föreligga en stark koppling mellan organisationen Stay-behind och mordet, men han säljer å andra sidan böcker på temat.Anders Jallai, Stark koppling mellan Stay behind och Palmemordet, Newsmill, Publicerad: 27 januari 2013, Läst: 28 januari 2013. Anna Hage som var ögonvittne till händelsen förhördes flera gånger av SÄPO, men säger att "Syftet med förhören blev hon aldrig klar över" och att hon inte förbereddes på vad som skulle möta henne i rättssalen. Ahlenius menar också att uppgifterna i Anna Hages bok 30 år av tystnad stärkt hennes uppfattning

Anna Hage som var ögonvittne till händelsen förhördes flera gånger av SÄPO, men säger att "Syftet med förhören blev hon aldrig klar över" och att hon inte förbereddes på vad som skulle möta henne i rättssalen. Ahlenius menar också att uppgifterna i Anna Hages bok 30 år av tystnad stärkt hennes uppfattning.

Utredningen av mordet på statsminister Olof Palme står och stampar. En erfaren bedömare som kriminologiprofessor Leif GW Persson tycker att ”det är kört” och vill lägga ned den – och en ansedd expert som författaren Gunnar Wall säger att alla frågor som ställdes redan natten efter det att Palme hade skjutits till döds den 28 februari 1986 fortfarande är obesvarade:
Vad var motivet? Var det en eller flera gärningsmän? Var mordet planlagt långt i förväg eller en impulshandling?
Samtidigt anser flera experter – som inte räknas till den vildvuxna floran av ”privatspanare” – att utredningen bör titta närmare på den svenska motståndsrörelsen. Alltså den hemliga grupp som var en del av det Nato-kontrollerade nätverket Stay behind (stanna kvar) med halvmilitära grupper som skapades i Västeuropa under det kalla kriget. Enligt denna teori kan poliser/militärer, som var medlemmar i rörelsen och ansåg Palme vara en ”landsförrädare”, ligga bakom mordet.
LÄS MER: Olof Palme – politiken, passionen, personen
Hemliga vapengömmor
Grupperna skulle göra motstånd efter en sovjetisk invasion. Många såg en sådan som ett reellt hot efter det kommunistiska maktövertagandet i Östeuropa efter andra världskriget. Hemliga strukturer skapades med vapengömmor och kommunikationscentraler.
Inga-Britt Ahlenius ingick i den granskningskommission som undersökte polisarbetet kring Palmemordet och presenterade sina slutsatser 1999. Hon har i flera år krävt att Stay behind-spåret ska utredas – och säger att uppgifter i Anna Hages nya bok om Palmemordet stärker hennes uppfattning. Den då 17-åriga Anna Hage blev ögonvittne till mordet och försökte rädda statsministerns liv. Hennes bok ”30 år av tystnad” utkom i början av februari.
– Anna Hage beskriver i sin bok hur hon blir uppsökt av en man i militär uniform. Han säger att hon ska vara försiktig med vad hon säger och att allt inte behöver komma ut. Det är mycket intressant, säger Inga-Britt Ahlenius, tidigare chef för FN:s internrevision och generaldirektör på Riksrevisionsverket.
– Den här berättelsen har kommit bort i rapporteringen. Anna Hage som var förmodat vittne sattes under bevakning och tillhölls att hålla tyst. Men medierna fokuserar på hennes trauma efter mordnatten.
– Hennes uppgifter bör definitivt följas upp. Jag erinrar mig Leif GW Perssons uppfattning att det är i paramilitära kretsar det finns kompetens och kunskap för att genomföra ett sådant här dåd, säger hon.
Erlander och Palme involverade
Stay behind i Sverige grundades efter andra världskriget på initiativ av bland andra statsminister Tage Erlander i samarbete med ledare för näringslivet och försvaret. Som Erlanders närmaste medarbetare blev också Olof Palme senare involverad. Rörelsen leddes under många år av försäkringsdirektören Alvar Lindencrona och hade som mest upp till några tusen medlemmar. Det är oklart hur länge verksamheten i Sverige pågick, enligt vissa uppgifter fortsatte den ända till början av 2000-talet.
Det europeiska nätverket blev offentligt känt 1990 i Italien när det avslöjades att italienska högerextremister med kopplingar till Stay behind hade genomfört en serie terrordåd. Rörelsen utreddes sedan i flera europeiska länder.
Enligt Inga-Britt Ahlenius behöver inte Stay behind-spåret utesluta andra teorier om Palmemordet. Till exempel Sydafrikaspåret, alltså teorin om att Palme skulle ha mördats på grund av Sveriges omfattande stöd till befrielserörelsen ANC som kämpade mot apartheidregimen. Om någon stat eller utländsk organisation låg bakom bör de ha haft en ”replipunkt”, alltså bas eller stödjepunkt, i Sverige, säger hon.
Viftade bort vittnesmål
Ahlenius fick upp ögonen för Stay behind för ett antal år sedan när ett par forskare skrev om rörelsen i Sverige. Hon säger att om hon hade känt till existensen av en sådan organisation på 1990-talet när hon satt i granskningskommissionen, hade hon sett på annat sätt på flera vittnesmål. Det fanns ”kryptiska vittnesmål som vi för lätt viftade bort som allt för fantasifulla”, säger hon.
– Då trodde vi att sådana här saker inte förekommer i Sverige. Men nu vet vi att en hemlig organisation verkligen existerade, säger Inga-Britt Ahlenius.
– Den här rörelsen startade av ledamöter i regeringen och av legitima patriotiska skäl, det var välmotiverat att skydda Sverige. Men vad händer i en sådan organisation över tid. Min teori är ledningen tappade kontrollen så småningom, ledningen kan inte hålla koll på vad alla gör längst ned i organisationen, säger Inga-Britt Ahlenius.
Hat mot Palme
Det fanns utbredda stämningar mot Olof Palme på 1980-talet. I vissa högerextremistiska kretsar rådde rent Palmehat. Några poliser ogillade starkt statsministern, de gjorde Hitlerhälsningar.
Samtidigt hårdnade det utrikespolitiska läget. Det kalla kriget gick i en ny, mera hotfull fas. Det förekom en rad ubåtsincidenter. Vissa kretsar, också inom militären, tolkade det som förberedelser för en sovjetisk invasion. Några ansåg att Palme tonade ned incidenterna och till och med lät sovjetiska ubåtar slinka ut ur svenska fjärdar.
Olof Palme hade själv en bakgrund i underrättelsevärlden med koppling till USA och västmakterna. Men med åren kom han att hålla en hög profil mot USA:s krig i Vietnam och mot apartheidregimen i Sydafrika samtidigt som han engagerade sig för nedrustning och en kärnvapenfri zon i Europa. En sådan zon sågs av Nato som ett sovjetiskt intresse och Palme störde därför Natos strategi. USA:s president Ronald Reagan ville knäcka det ekonomiskt svaga Sovjet genom att kapprusta, något han också lyckades med efter några år.
– Vissa kretsar såg Palme som en landsförrädare, som ett hot mot landets säkerhet. Det handlade om Palme personligen, inte om det socialdemokratiska partiet. När folk är övertygade om sådant kan de tänka: Blir vi av med Palme, blir vi av med problemet, säger författaren Gunnar Wall som skrivit en rad böcker om Palmemordet; den senaste, ”Huvudet på en påle”, kom i höstas.
– Stay behind-strukturen var hemlig. Personer inom rörelsen kan ha handlat utan att andra visste om det. Det räcker med en mördargrupp, en mindre grupp som övar på att använda vapen och lösa problem med vapen.
– Om de är övertygade om att Sverige är utsatt för ett allvarligt hot och att Palme är huvudpersonen, då finns det risk för att de vill göra sig av med statsministern. Poliser och militärer ingick i Stay behind, säger han.
GW fick inspiration
Kriminologiprofessorn Leif GW Persson har sagt att han inspirerades av uppgifterna om Stay behind när han skrev sin deckartrilogi om Palmemordet. SVT-dramat ”En pilgrims död” är baserat på dessa böcker. Han har påpekat att Stay behind höll möten i Skandiahuset på Sveavägen strax intill mordplatsen. Nätverkets första chef, Alvar Lindencrona, var vd för försäkringsbolaget Thule som hade lokaler i den byggnaden.
– Jag har skrivit mycket om polisspåret. Men jag har aldrig trott på vanliga ordningspoliser. Utan snarare om poliser som kan ha vetat något om Palmes övervakningssituation. Alltså Säpo eller folk med den bakgrunden, säger Leif GW Persson.
Han förklarar att hans teori stärks av den revolver som han lämnade in till Palmeutredningen häromåret. Han fick revolvern av en uppgiftslämnare och Palmegruppen ansåg att den kunde vara intressant för utredningen. Men sedan visade det sig att kulorna som dödade Palme är i så dåligt skick att de inte gick att använda som jämförelsematerial, så revolvern avfördes från utredningen.
– Min uppfattning stärks av revolvern som jag lämnade till utredningen. Vapnet har en intressant historia som stöder min hypotes, säger Leif GW Persson.
– Jag får en kula som avlossats med revolvern från en anonym uppgiftslämnare. Jag ger den till utredarna 2013. De hör av sig efter två år och vill nu ha revolvern för att provskjuta den med samma ammunition som dödade Palme, säger han.
Kulorna i för dåligt skick
GW Persson fick revolvern av uppgiftslämnaren, som själv hade provskjutit vapnet. Men den avfördes från utredningen för att Palmekulorna var i för dåligt skick för att användas som jämförelsematerial.
– Man kan inte utesluta att det är den revolvern. Jag har lämnat ett flertal vapen till utredningen. Det var den som kom här kom närmast. De har testat mer än 1 000 vapen genom åren, säger han.
Curt-Steffan Giesecke, chef för Stay behind 1978–1990, avvisade bestämt alla påståenden om högerextremister i organisationen och om inblandning i Palmemordet.
– Varför skulle motståndsrörelsen ha intresse av en mordkomplott mot Palme? Det är helt gripet ur luften. Palme deltog ju i styrgruppens möten, sade Giesecke, som dog 2016 och tidigare var vd i Svenska Arbetsgivareföreningen och i Trygg-Hansa, till Expressen 2013.
Den militärhistoriske författaren Lars Gyllenhaal ställer sig skeptisk till Stay behind-spåret. Han förklarar att nätverket har använts i dunkla syften i andra länder, framför allt i extremfallet Italien. Men att motståndsrörelsen samtidigt innehöll mycket folk, vilket talar mot en konspiration.
”Oprofessionellt genomfört”
Han säger också att Palmemordet var så oprofessionellt genomfört att det är osannolikt att en militär eller polis var gärningsman.
– Tillvägagångssättet tyder på att det inte var ett välplanerat mord. Mördaren avlossade bara två skott och missade med ett av dem, på klart mindre än en meters avstånd. Lisbet Palme fick en rispa av det andra skottet, säger Lars Gyllenhaal.
– Han var inte maskerad, stannade upp ett ögonblick efter skotten och tittade på Lisbet Palme och han använde dessutom ingen ljuddämpare. Det är inte professionellt.
– Om det var avsiktligt amatörmässigt för att förvilla, tog mördaren för stora risker. Dels att han kunde bli identifierad, dels att skott inte träffar, säger han.
Lars Gyllenhaal tycker att Stay behind ska utredas och säger:
– Rörelsen är värd ett gediget forskningsarbete. Det är värt att forska om alla varianter av den. Den var en viktig del av våra militära förbindelser med väst under kalla kriget.
Han förklarar att det fanns tre hemliga rörelser i Sverige som förberedde motstånd i händelse av en sovjetisk invasion:
# En officiell statlig motståndsrörelse, organiserad av försvarsstaben, som bildades 1947.
# En privat nazistinfluerad, Sveaborg, med bland andra svenska före detta SS-frivilliga. Den förbjöds efter några år.
# En USA-styrd, ledd av senare CIA-chefen William Colby som var stationerad i Stockholm i början av 1950-talet. Den avvecklades på svensk begäran, men det är oklart hur mycket av den som överfördes till den svenska motståndsrörelsen.
LÄS MER: Följ Olof Palmes sista steg i livet
”Utredarna arbetar intensivt”
Chefsåklagare Krister Petersson, förundersökningsledare i Palmegruppen, vill inte kommentera några mordteorier. Han säger att utredarna arbetar ”för fullt”, men att han av utredningstekniska skäl inte kan avslöja några detaljer om arbetet.
Krister Petersson är övertygad om att mördaren kommer att avslöjas – även om gärningsmannen kanske är död och inte kan ställas inför rätta. Han säger att utredarna "håller ett flertal förhör i veckan".
– Att vi kommer klara upp det är jag helt övertygad om, som vi jobbar. Sen är frågan vad det kommer leda till ... Men vi kommer kunna lämna en förklaring om vad som hände, i alla fall. Det är jag helt övertygad om, säger han till SVT.
Han understryker att utredarna ska fortsätta så länge de ”anser att det är mödan värt att lägga ned tid och resurser”.
– Det har kommit in en hel del nytt folk, inte bara jag. Ett antal poliser som ser på saker och ting med nya friska ögon. Det betyder att vi har en hel del uppslag som vi arbetar med ganska intensivt, säger han till Expressen.
Men under 32 år har alla spår hittills slutat i återvändsgränder. Kurder, Sydafrika, ”den ensamme galningen” och Christer Pettersson är alla avförda från utredningen. Men de fortsätter att debatteras flitigt offentligt.
Utredningen fick en dålig start 1986 när spaningsledaren Hans Holmér koncentrerade alla resurser på PKK, alltså den terrorstämplade kurdiska rörelsen, ett misstag som slutade med en skräll. Två år senare blev det politisk skandal när Expressen 1988 avslöjade att bokförläggaren Ebbe Carlsson ledde en informell utredning av PKK-spåret med stöd av justitieminister Anna-Greta Leijon (S).
Pettersson pekades ut, men friades
Efter dessa två fiaskon gällde det att återupprätta utredningens anseende och visa att man kunde genomföra riktigt polisarbete. Där kom den våldsbenägne missbrukaren Christer Pettersson in i bilden. Han pekades ut som gärningsman av Lisbet Palme och dömdes i tingsrätten. Men friades i hovrätten, bland annat för att polisen gjort grova tekniska misstag i vittneskonfrontationen när Lisbet Palme pekade ut honom.
Trots frikännandet är många övertygade om att Pettersson var mördaren och säger att fallet är ”polisiärt utrett”. Men tvivlarna är minst lika många och får stöd av nya uppgifter. Polisen förfalskade ett centralt bevis mot Christer Pettersson, hävdar en pensionerad polis i en kommande tv-dokumentär av filmaren Mikael Hylin. Ett telefonsamtal som Pettersson ska ha ringt mordkvällen är ren bluff, enligt en tidigare knarkspanare vid Stockholmspolisen.
Samtidigt avslöjade SVT:s "Uppdrag granskning" häromdagen att polisen lockade missbrukaren Ulf med belöningen på 50 miljoner kronor för att han skulle vittna mot Christer Pettersson och få denne fälld. Något som både polis och åklagare hittills har mörkat. Men av inspelningen från polisförhöret framgår att polisen lockade med pengar.
– Om det kommer fram tillräckligt mycket om att man arrangerat bevis mot Christer Pettersson reser det många andra frågor om utredningen. Den har gett intrycket att det togs politiska hänsyn från början. Att man avstod från att leta på områden som är känsliga att rota i, säger Gunnar Wall.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Svenskars åsikter angående Stay-behind-19--sv-0015-1163

Mordet på Olof Palme

miniatyr|Thulehuset/Skandiahuset vid Sveavägen 44 där den svenska grenen av Stay-behind hade ett eget kontor.
2018 menade flera sakkunniga experter att eventuella kopplingar mellan Stay-behind och mordet på Olof Palme borde utredas. Inga-Britt Ahlenius, som satt i granskningskommissionen på 90-talet, menar att hon inte kände till nätverket under tiden med granskningskommissionen och att det fanns "kryptiska vittnesmål som vi för lätt viftade bort som allt för fantasifulla", eftersom man då inte trodde att det fanns den typen av hemliga organisationer i Sverige.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q3284177--Svenskars åsikter angående Stay-behind-19--sv-0015-1164

Mordet på Olof Palme

miniatyr|Thulehuset/Skandiahuset vid Sveavägen 44 där den svenska grenen av Stay-behind hade ett eget kontor.
2018 menade flera sakkunniga experter att eventuella kopplingar mellan Stay-behind och mordet på Olof Palme borde utredas. Inga-Britt Ahlenius, som satt i granskningskommissionen på 90-talet, menar att hon inte kände till nätverket under tiden med granskningskommissionen och att det fanns "kryptiska vittnesmål som vi för lätt viftade bort som allt för fantasifulla", eftersom man då inte trodde att det fanns den typen av hemliga organisationer i Sverige. Anders Jallai har hävdat att det skall föreligga en stark koppling mellan organisationen Stay-behind och mordet, men han säljer å andra sidan böcker på temat.Anders Jallai, Stark koppling mellan Stay behind och Palmemordet, Newsmill, Publicerad: 27 januari 2013, Läst: 28 januari 2013.


1926

1926 (MCMXXVI) var ett normalår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en torsdag i den julianska kalendern.

 1 juli – Stockholms stads nya mantalskontor öppnas.
 7 juli – Löjtnant N Söderberg, Malmslätt, lyckas rädda sig med fallskärm då hans flygplan havererar, vilket är första gången en fallskärm räddar ett liv i Sverige.
 14 juli – Sverige är drabbat av en värmebölja och har den högsta temperaturen i Europa Hundra år i Sverige – 1926, Hans Dahlberg, Albert Bonniers, 1999.
 16 juli – Tolv gårdar brinner ner i Lycksele. Genom branden blir ett 20-tal familjer hemlösa.
 25 juli – En våldsam cyklon drar fram över östra Närke och anställer stor förödelse.
 26 juli – I Malmö hittar tullen ett stort parti sprit och tobak ombord på en av flottans torpedbåtar, Iris, som senast besökt Köpenhamn

Juli 1 juli – Stockholms stads nya mantalskontor öppnas. 7 juli – Löjtnant N Söderberg, Malmslätt, lyckas rädda sig med fallskärm då hans flygplan havererar, vilket är första gången en fallskärm räddar ett liv i Sverige. 14 juli – Sverige är drabbat av en värmebölja och har den högsta temperaturen i Europa Hundra år i Sverige – 1926, Hans Dahlberg, Albert Bonniers, 1999. 16 juli – Tolv gårdar brinner ner i Lycksele.

Full resolution (JPEG) - On this page / på denna sida - Vad sig i riket tilldragit - Juli - Augusti
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan. Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has never been proofread. / Denna sida har aldrig korrekturlästs.
Juli.
21. En turkisk utställningsångare Kara Denis
ankrar på Stockholms redd med en stor
exposition av turkiska produkter och
hemslöjdsalster ombord.
24. Exkejsar Wilhelms broder prins Heinrich
av Preussen anländer till Sandhamn för
att senare deltaga i Sandhamnsregattan.
(Se vidare Segling 1926.)
25. Dr Eric MjÖberg återkommer till
Stockholm efter en årslång vetenskaplig
expedition till Borneo.
En våldsam, cyklon går fram över östra
Närke och anställer stora förödelser. Ett
par dagar senare drar en cyklon över vissa
delar av Ångermanland.
26. Regeringen tillsätter ny
besparingskommitté med närmaste uppgift att granska
de centrala ämbetsverken. Kommittén
består av gen.-tulldir. M„ Ericsson (ordf.),
byråchef J. Döss och riksdagsman A.
Nilsson i Kabbarp. (Angående närmast
föregående besparingskommitté se Sv. D.
Å. III.)
I Malmö frihamn lägger tullen beslag
på stora partier sprit och tobak ombord
på ett av flottans fartyg, torpedbåten Iris,
som senast besökt Köpenhamn. Beslaget
väcker stort uppseende, och fartygets
befälhavare åtalas såväl vid krigsrätt som av
tullmyndigheterna. Domen föll ej under
årets lopp.
28. Flottans flygbåt nr 42 försvinner under
övning i Göteborgs skärgård. Några
spillror av båten påträffas sedermera, men det
blir aldrig klart utrett vad som förorsakat
olyckan. Sannolikast anses vara att båten
vid anslag mot vattnet brutits sönder,
varvid mittelpartiet av flygkroppen med
besättningen sjunkit. Flygbåten förd av
korpral A. Andersson; .som spanare
med-följde löjtnant N. von Koch.
29. För att deltaga i Sandhamnsregattan
anländer till Saltsjöbaden M :me Virginie
Heriot på sin yacht Ailée (exkejsar
Wilhelms Meteor IV). M :me Heriot tillhör
en världsberömd fransk seglarsläkt och
ägnar ett allt uppslukande intresse åt
segling. (Se vidare Segling 1926.)
30. I’ Stockholmstrakten har utbrutit en
elakartad svinpest. Hittills har sjukdomen
drabbat fyra stora svingårdar med sam-
Juli.
man lagd besättning av 3,100 djur. Pesten
sprider sig senare ytterligare under
höstens lopp. Från svinägarehåll påyrkas
energiskt tvångsnedslaktning med
ersättning åt djurägarna, men alla
framställningar i den riktningen avslås av
medicinalstyrelsen och k. m :t.
31. Utanför Långholmslandet inträffar en
häftig explosion ombord på en motorbåt, i
vilken befinna sig sju personer.
Explosionen förmodligen orsakad genom
antändning av bensin, som runnit ut på
båtens botten. Samtliga ombordvarande
erhålla brännskador, därav en kvinna av så
svår art att hon avlider efter ett par
dagar. Båten blir helt spolierad.
Augusti.
1. Åttonde Skånemässan öppnas i Malmö
och pågår till den 8.
3. Tolvte internationella fysiologkongressen
öppnas i Stockholm. (Se vidare särskild
artikel sid. 101.)
I Stockholm sammanträder ett N. F:s
hamn- och sjöfartskommitté underordnat
utskott rörande sjötekniska
utpricknings-och fyrproblem. Konferensens arbete
huvudsakligen, inriktat på att utreda frågan
om ett för hela världen enhetligt
fyrbe-.lysnings- och utprickningssystem. Resul-
— 19 —
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>


1926


1926

 2 oktober – Den sista skenan på Ostkustbanan fastspikas vid Rogsta mellan Edsäter och Via norr om Hudiksvall.
 7 oktober – Italiens fascistparti jämställer sig med italienska staten .
 10 oktober – Svenske ärkebiskopen Nathan Söderblom angriper vid ett visitationstal i Vaxholm det korta kjolmodet: "Det är rentav anstötligt med dessa korta kjolar" .
 13 oktober – Under de senaste dagarna har en orkan rasat över södra och västra Skandinavien med en mängd fartygsförlisningar och dödsfall som följd.
 18 oktober – Agnes von Krusenstjernas sista bok om flickan Toni, Tonis sista läroår, utkommer . Med dessa böcker har författaren berört den kvinnliga sexualiteten på ett sätt som ej tidigare kunnat göras .
 21 oktober – Kyrkomötet godkänner den svenska regeringens förslag om borgerlig begravning .
 22 oktober – Handelshögskolans nya byggnad vid Sveavägen i Stockholm invigs.
 28 oktober – Sveriges tobakshandlares riksförbund uppmanar sina medlemmar att avstå från försäljning av skandalbladet Fäderneslandet.
 31 oktober – Bandelen Gävle–Söderhamn på Ostkustbanan öppnas för ordinarie trafik

Med dessa böcker har författaren berört den kvinnliga sexualiteten på ett sätt som ej tidigare kunnat göras . 21 oktober – Kyrkomötet godkänner den svenska regeringens förslag om borgerlig begravning . 22 oktober – Handelshögskolans nya byggnad vid Sveavägen i Stockholm invigs. 28 oktober – Sveriges tobakshandlares riksförbund uppmanar sina medlemmar att avstå från försäljning av skandalbladet Fäderneslandet. 31 oktober – Bandelen Gävle–Söderhamn på Ostkustbanan öppnas för ordinarie trafik.

Full resolution (JPEG) - On this page / på denna sida - Vad sig i riket tilldragit - Oktober - November
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan. Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has never been proofread. / Denna sida har aldrig korrekturlästs.
I Stockholm fanns det ett hus, som inte fick gas.
(Se vidare Ur Stockholms liv och leverne) :
Ett gaslöst hus. Skandal helt rätt och slätt.
Man törs ej gas i huset inmontera,
ty får man den, så händer det nog lätt
att fackföreningarna explodera.
(Sminx. Teckning av Nils Ringström.)
Oktober.
28. Sveriges tobakshandlares riksförbunds
styrelse riktar »en kraftig maning till alla
förbundets medlemmar att senast den 1
november avstå från försäljning av
tidningen Fäderneslandet». Beslutet är
närmast föranlett av en skrivelse från
Stockholmspressens ekonomiska förening, men
får ses mot bakgrunden av en sällsynt
enig pressopinion och intensiv kampanj
mot det vidriga skandalbladet; även
kol-portörerna besluta senare att ej sälja
»Fäderneslandet». Av representanter för
olika kulturella, politiska och fackliga
sammanslutningar bildas ett aktionsutskott
med uppgift att genomdriva en effektiv
bojkott mot tidningsorganet i fråga.
Styrelsen för Svenska Amerikalinjen har
träffat preliminärt avtal (definitivt i
december) om att bygga m/s Gripsholms
systerfartyg, som skall få namnet
»Kungsholm», vid Blohm och Voss varv i
Hamburg. Maskineriet skall göras av
Bur-meister & Vain i Köpenhamn och
hjälp-maskineriet av Götaverken i Göteborg.
Fartyget beräknas kunna levereras i nov.
1928. Längden blir 508 fot och maskine-
Oktober.
riet får en styrka av 15,000 hkr. Försök
att placera bygget vid svenskt varv ha
icke lett till något resultat. Båtens
inredning får emellertid helt svensk
karaktär och skall göras efter ritningar av
byggnadsrådet C. G. Bergsten.
30. På en del av Norra kyrkogården i
Träl-leborg, där de under invalidtransporterna
under världskriget avlidna soldaterna
ligga begravda (6 tyskar, 108 österrikare
och ungrare, 2 ryssar och 2 tiirkar)
av-täckes av landshövding frih. F. Ramel
ett av konstnären Axel Ebbe modellerat
monument. Bla-nd de närvarande märkas
Tysklands, Österrikes och Ungerns
ministrar 1 Stockholm, generalfältläkare F.
Bauer och tyska Röda korsets president
landsdirektor Winterfeldt-Menkin.
Samtidigt avtäckes ett vid ångfärjestationen
av tyska Röda korset rest monument —
en fyrkantig pelare av grå granit krönt
av en kula — med inskription: »Dem
schwedischen V-olk fur Täten, der
Men-schenliebe. Das deutsche Volk 1926.»
31. Bandelen Gävle—Söderhamn på
ostkust-banan öppnas för ordinarie trafik.
31. Till sakkunniga med uppgift att utreda
frågan om svensk turistreklam och
upplysningsverksamhet i utlandet kallas av
kommunikationsministern landshövding
N. Linnér, Ordförande,
kabinettskammarherre E. Hallin, legationsrådet F.
Henriksson, direktör E. Nyländer och
överingenjör Ax. Wahlberg. I behandlingen
av vissa ärenden skola deltaga
kommendörkapten W. Peyron och hovintendent G.
Åsbrink.
November.
1. Prins Oscar Bernadotte överlämnar som
gåva sin egendom Fridhem på Gotland
jämte en större summa pengar till K. F.
U. M. Föreningen beslutar använda
egendomen som ett sitt sommarhem.
3. Kyrkomötet avslutas.
4. Förmäles prinsessan Astrid med kronprins
Leopold av Belgien. (Se 21/9 samt
särskild artikel.)
5. I tävling om förslag till en rikssvensk
kyrka i Helsingfors tilldelas arkitekt Ture
Ryberg,, Stockholm, första pris. I
tävlingen ha inkommit 30 förslag. Helsing-
— 28 -
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q5873--Etymologi, synonymer och språkbruk-1--sv-0015-1504

Samlag

miniatyr|Skiss av Leonardo da Vinci föreställande ett heterosexuellt samlag i genomskärning.
Samlag (även kopulering, latin coitus) är en sexuell aktivitet där två eller flera människor har könsumgänge. Detta sker vanligen med direkt kontakt mellan könsorgan, till exempel genom att penis tränger in i slidan, men även analsex och oralsex är varianter av samlag. Samlag delas av bland andra Masters och Johnson in i fyra faser: upphetsningsfasen, platåfasen, orgasmfasen och avslappningsfasen. Samlag kan genomföras av olika orsaker, som att vilja uppnå sexuell njutning eller att vilja skaffa barn. För att undvika graviditet vid heterosexuella samlag kan preventivmedel användas. Att använda kondom vid samlag skyddar också mot sexuellt överförbara sjukdomar.

Motsvarande för djur heter parning, medan stimulering av de egna könsorganen kallas onani. Skildringar av samlag inom konsten sorteras in i erotik och pornografi, två av de mest populära genrerna, ända sedan utgivningen av Kama Sutra någon gång mellan första århundradet f.Kr. och 500-talet.

Bland problem att genomföra samlag finns vestibulit, impotens och psykiska trauman. Personer som inte genomfört samlag räknas som oskulder. Att (frivilligt) avstå från samlag (och ibland sex) kallas att leva i celibat, varifrån det engelska inlånet incel, 'ofrivilligt celibat', kommer.

Ordet samlag har fornvästnordiskt ursprung. Ordet verbiseras genom konstruktionen "ha samlag". I svenskan finns samlag belagt sedan det tidiga 1600-talet, och användes då även för djur. Ordet är en sammansättning av "sam" ('lokal gemenskap', "två l. flera enheter (varelser l. föremål l. företeelser) äro förenade i en enhet") och "lag" (från lägher, 'bädd', eller 'lag', "lägga"). Varianter inkluderar ligga med (sedan åtminstone 1500-talet), vulgärt eller litterärt knulla (sedan åtminstone 1600-talet), ha könsumgänge (sedan åtminstone 1800-talet), älska (sedan åtminstone 1920-talet) och vulgärt eller starkt vardagligt sätta på någon (sedan åtminstone 1960-tal).

Verbet kopulera används synonymt med "ha samlag", men nästan enbart i biologiskt fackspråk. Det betydde i gångna tider 'sammanviga'


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q5873--Etymologi, synonymer och språkbruk-1--sv-0015-1506

Samlag


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0015.jsonl--Q5873--Etymologi, synonymer och språkbruk-1--sv-0015-1507

Samlag


Samlag

Penetration, det vill säga när penis eller annat föremål förs in och ut ur slida eller anus upprepade gånger, är en vanlig del av samlag, men inte den enda möjliga metoden.

Under upphetsningsfasen och platåfasen (se nedan) kan flera kroppsliga positioner intas.

A Note to the Reader: I began this series of articles before the storm now raging over the insensate decision of President Goodluck Jonathan to withdraw a phantom subsidy on oil products. I submitted this concluding part of my argument to The Guardian (of Nigeria) on 2 January, at about the same time the policy was announced. While waiting for the editors of The Guardian to publish it, I have written and published online three essays on this burning issue. But it stands to reason that I cannot leave my argument unfinished, having indicated to my readers that the concluding part was to follow. In any case, homophobia, especially when it takes the dangerous form of the imprisonment of persons of same-sex orientation as proposed in a bill pending before the national assembly, is just another form of oppression. And it is worthy of the protest of any person of conscience, as—to quote Rev. Martin Luther King, Jr,— “Whatever affects one directly, affects all indirectly” and “Injustice anywhere is a threat to justice everywhere.” It is in that spirit that I post this first part of the conclusion of my essay.
A Note to the Reader: I began this series of articles before the storm now raging over the insensate decision of President Goodluck Jonathan to withdraw a phantom subsidy on oil products. I submitted this concluding part of my argument to The Guardian (of Nigeria) on 2 January, at about the same time the policy was announced. While waiting for the editors of The Guardian to publish it, I have written and published online three essays on this burning issue. But it stands to reason that I cannot leave my argument unfinished, having indicated to my readers that the concluding part was to follow. In any case, homophobia, especially when it takes the dangerous form of the imprisonment of persons of same-sex orientation as proposed in a bill pending before the national assembly, is just another form of oppression. And it is worthy of the protest of any person of conscience, as—to quote Rev. Martin Luther King, Jr,— “Whatever affects one directly, affects all indirectly” and “Injustice anywhere is a threat to justice everywhere.” It is in that spirit that I post this first part of the conclusion of my essay.
googletag.cmd.push(function() { googletag.display('content1'); });
In this concluding essay of the series published under different titles beginning on 19 December 2011, inspired by the pending bill to criminalise homosexual relationships in Nigeria, I turn to the question of the sexual politics of the church which poisons every attempt to have a rational discussion of the subject. The church, I will point out, has a problem with sex in general and not just homosexuality. I began the first essay on the note of irony, and will conclude on it as well. I confess that I’m unable to resist the temptation offered by Rev. Jasper Akinola in the non-ecclesiastical ground of his campaign of hate against fellow human beings: his new-found but strident anti-imperialist stance. (Oh, yes, I will hear that it is the “sin” he hates and not the sinner, though no one ever heard of sin serving jail terms.) Every literate adult must know what the missionary position means in sexual intercourse. For the benefit of those who may not, it describes the coital position in which the man is on top. It is also known as the dominant position, with the man dominating and the woman dominated.
Beginning in the Middle Ages, but especially since the 17th Century, the church has occupied the dominant position in matters of (sexual) morality. To put it plainly, the God of the three Abrahamic religions — Judaism, Christianity and Islam — is obsessed with sex. The roots of this obsession trail from the mythical Garden of Eden. Not even the dainty language of the Old Testament could conceal the fact that the original sin, the forbidden fruit, was carnal knowledge. In the sixth book of Genesis, it is plain what the first “wickedness” is that caused God to wipe “man, and beast, and the creeping thing, and the fowls of the air” (every sensate thing God created had sinned against him) save Noah “from the face of the earth.” By the time of Christ’s sermon on the mount in the New Testament, the actual act of copulation has become irrelevant: one commits adultery by merely looking at a woman lustfully. Mercifully, a woman, it seems, cannot commit the sin by looking with lust at a man; or, perhaps, reduced to a mere appendage of man, a spare rib of Adam’s, the woman’s lust does not rise to the level of sin. But we have the fourteen-year-old African-American boy, Emmett Till, lynched by the devout racists of Mississippi in 1955, as the poster-child of this sin.
At the heart of this strange obsession of the church is the dubious division of the human person into body, soul and spirit; with the body, or the flesh, posited as the repository of evil; in particular, sexual desire. The body is that which perishes, which decays at death. The soul, on the other hand, represents the eternal breath of life, that which is worthy of salvation. By the combined strength of this obsession with sex and the separation of the body from the soul, the flesh — not the love of money — was transformed by the church into the “root of all evil.” The process of this great transformation has been documented by the French philosopher of the history of ideas and their (discursive) power, Michel Foucault, in his magisterial three-volume History of Sexuality.
The depth and scope of this obsession is revealed in one striking instance: the practice of confession in the Catholic church. An astonishing degree of importance was increasingly given to penance for not only actual acts of fornication but to even mere “insinuations of the flesh”: thoughts, desires and dreams. Thus, this passage quoted by Foucault from a confession manual aimed at purging the merest stirring of desire: “Examine diligently ... all the faculties of your soul: memory, understanding, and will. Examine with precision all your senses as well ... Examine, moreover, all your thoughts, every word you speak, and all your actions. Examine even unto your dreams, to know if, once awakened, you did not give them your consent. And finally, do not think that in so sensitive a matter as this, there is anything trivial or insignificant.” Yes, when it comes to sex nothing is insignificant, so the modern day Pharisees will have all of us go with them to peer into bedrooms to see what transpires behind closed doors day and night, and to listen to the dreams of their occupants at dawn! Because the body is treacherous, we are to stand sentinel against it awake or asleep. The greatest moral attainment became “mastery of oneself,” but in a concession to the lecherous body made by God, convents and monasteries were built so it would be easier to resist temptation. But we know, don’t we, what sins of the flesh lurk in their cloistered rooms?
Worse for the church, sex is at the heart of procreation, of the fulfilment of God’s command to Adam and Eve to multiply and fill the earth. Hence the contrivance of marriage, and not without further curtailing desire through monogamy. But it left unsolved the problem of pleasure, though sexual pleasure is indubitably the most joyously intense sensuous experience known to primates. Calvinist puritanism and the Victorian period in England show us the ludicrous excesses of a morality aimed at restricting sex to the utilitarian function of procreation. But here again biology proves the enemy of religious dogma. Evolution teaches us to examine questions pertaining to our nature by asking how any of its observable traits may have been shaped by the survival instinct. Accordingly, Richard Dawkins, perhaps the greatest exponent of Darwinism, argues in The God Delusion that sex was designed by nature to be pleasurable. In order to perpetuate the species, there had to be an irresistible urge to copulate against the immense constraints and difficulties of raising children.
And he is right. Just think of it: those long-forgotten times of roving bands of hunter-gatherers, riddled with high infant and maternal mortality, all kinds of diseases, and ever-lurking danger from fellow inhabitants of the caves and wilds — in short, the Hobbesian state of nature where life was “nasty, brutish and short.” Then think of the woman in labour, without anaesthesia or any means of safe-guarding life, who had to watch child after child dearly begotten die in her arms, and yet having to start the dismal process all over again if she was lucky to survive it herself. Then think also of the fact that human offspring require an inordinately long period of nurturing. Why would the man or the woman wish to be so burdened or repeatedly heart-broken but for the indescribable, compensatory, pleasure of sex? The sceptic might concede the point but insist that if pleasure is crucial to procreation, homosexual desire serves no useful purpose. Not so, according to Joan Roughgarden, professor of biology at Stanford University who has advanced the theory of homosocial bonding as a survival strategy in contradistinction to the conflict-laden idea of sexual selection in orthodox Darwinism. Homosocial bonding may not lead directly to multiplication, but by reducing conflict, especially among co-wives and concubines, it proves conducive to procreation.
The mantra of sex-for-procreation-only creates the classic scenario for repression and social neurosis: what is most pleasurable about sex must at the same time be denied. It is as if sexual intercourse were an ordeal, at best a tilling of the earth and at worst divine penal servitude! I dare say that any man or woman who, barring incapacitation, either abhors or is unable to enjoy sex is best advised to seek medical help. In any case, what are we to make of nuns and monks, those who take the vow of chastity, since like homosexuals, they too commit a fraud against nature? In the avowed service of God, they disobey his clear command to procreate. Their refusal or inability to multiply, as the homosexual’s, has not endangered the human species. Despite the presence of homosexualism among humans since recorded history — and from emerging scientific evidence, among animals as well — the only thing the world has had to worry about is its exploding population: at present, seven billion and counting!
Expectedly, the first two essays led to an avalanche of responses, most of them incomprehensible ejaculations, as if their authors were still foaming in the corners of the mouth as they wrote. But from the few who managed to make any sense came two questions that I should address: would I have been born were my parents gay, and if homosexuality is not unnatural why do animals not engage in it? How the first is an argument in favour of jailing homosexuals, or proof that if a fraction of the population is gay everyone else would be as well, sooner or later, is best left to my interlocutors’ fertile imagination. Let it be restated, however: homosexuality is not a disease, never mind a contagious one. Obviously, homosexuals are born by heterosexual parents and live with siblings, friends, schoolmates and professional colleagues without ever “infecting” them. But what if anyone were to be become gay by the sheer force of influence; that is, by choice? If the chaste opponents of same-sex relations are right, then such persons are all headed to hell. And unless the holy crusaders are prepared to follow God’s example and advocate for a change in the pending bill so that offenders are burnt to death, eternity in hell seems to me adequate punishment for this as for all sins. One more response to the previous essays worth mentioning reflects the view of those whose opposition to “male” homosexualism stems from revulsion at the idea of anal intercourse. They assume, wrongly, that anal sex does not occur in a heterosexual setting, but shouldn’t the appropriate response even then be to turn their nose in the air while “pitying” those who make such a poor choice of orifice in which to evacuate their most precious bodily fluids? As for the second question, it happens that there are gay and lesbian animals too. The work of Roughgarden, author of the critically acclaimed Rainbow Kingdom, points conclusively to this fact of nature. She has catalogued 450 cases including the male big-horn sheep known to live in homosexual societies, giraffes which habitually engage in all-male orgies, the ardent lesbianism of Japanese macaques, and the famous bonobo monkeys whose insatiable libido renders them oblivious to gender come time for intercourse, which, indeed, is often. So much, then, for that!
But if homosexuality is a fact of nature, why then does it evoke such extreme negative reaction across cultures? For the West, far from being tolerant of same-sex love, has, until quite recently, reserved some of its most barbaric treatment for homosexuals. I will permit myself to play armchair psychobiologist or psychoanalyst and speculate as follows. The antipathy towards homosexuals must be ingrained in us by evolution, inclining us to deplore any activity that does not advance the propagation of the species. Since gay sex is one such activity, the church merely exploited this animus. With the added pressure of socio-religious conditioning, we tend to react negatively to homosexualism at the purely visceral level. To the extent that this is true, homophobia can be seen in part as the result of our unexamined primordial fear, atavistic in nature and stoked by our religion-induced anxieties. It is akin to our fear of darkness, which makes our very backyard assume fearful portents and dangers at night. Achebe captures, once again in Things Fall Apart, precisely this state of mind when he writes of the Umuofians thus: “Darkness held a vague terror for these people, even the bravest among them. Children were warned not to whistle at night for fear of evil spirits. Dangerous animals became even more sinister and uncanny in the dark. A snake was never called by its name at night, because it would hear. It was called a string.” In those distant beginnings, night rendered our ancestors most vulnerable to a brutal end, perhaps while asleep and it came to symbolise their worst fears. Like the fear of ghosts, it is not easily dispelled: you cannot assure the person who claims to see one by saying, “But there is nothing there!” Yet, it is the only answer to irrational fears — such as the fear that accepting same-sex relations would mean the end of this world — and so we must persist.
But to return to the theme of power and the metaphor of the missionary position. The church’s assumption of dominance in matters pertaining to sex results in a political exercise of power. By power, however, I do not mean only the legally sanctioned authority of government and institutions. The ordinary citizen who is heterosexual enjoys an unequal power relationship vis-à-vis the homosexual. To be heterosexual is to be privileged and expect the state to protect your privacy, but not that of the homosexual defined outside the norm. It is the same way that whiteness conferred power and privilege on the ordinary European, however distant he or she was from the gruesome theatres of colonialism; however low in class or social status under slavery and apartheid. For along with the power to name comes that of excluding, as the anti-gay marriage bill in question demonstrates. Which brings me, in conclusion, to the irony of Akinola’s new-found anti-imperialism. If he were ever the cultural nationalist that he claims to be, then he would know that Christianity is not the religion through which God was, or ought to be, revealed to the African, least of all the Yoruba. He would know that Christian missionaries armed with the Bible waged the war for the mind, the very heart and soul, of the African while armies of occupation armed with gunships and rifles seized and plundered the land.
Bolaji Idowu’s Olόdùmarè: God in Yoruba Belief was published in 1962, thirteen years before Akinola began his training for the pulpit, but I doubt that his instructors in the ways of the colonizer’s God mentioned it to him. In spite of Idowu’s obvious bias towards the Hebrew God, a product perhaps of his training and institutional setting, he succeeds nonetheless in making the Yoruba beneficiaries of a moral and theological order the equal of anything to be found in the so-called “revealed” religions. So that rather than settling for being an after-thought recipient of Christian grace — “He came unto his own, and his own received him not” — or for being the dog under the table that must content itself with the crumbs of the food meant for the children (of Israel, who by the way, are overwhelmingly non-Christian), he might have elected to be the Primate of Ijo Òrunmìlà (the Church of Òrunmìlà) which, as Idowu informs us, was already established with branches across the country by the early forties. Let Akinola accept Ile-Ife, and not the Garden of Eden, as the cradle of humanity. Then I might believe his plea of African customs and traditions in defence of bigotry. For why not Ile-Ife, when its myth of origin is not more, nor less, fantastic than the Garden of Eden version? Obviously, because Akinola had already been convinced to surrender belief in an African cosmogony, in any autonomous sense of self. He had swallowed hook-line-and-sinker the lie that his Yoruba God was inferior to the Jewish God brought to him by Europe as part of an ideology of conquest. To follow Derek Walcott in the aptly titled poem, “White Magic,” he had concluded that the “fables of the backward and the poor” had to “grow white and richer” since “Our myths are ignorance, theirs are literature.” Actually, Akinola would rewrite Walcott so that Judeo-European myths are “divine, universal and eternal truths.”
Which is why I can’t escape the niggling thought that the retired primate’s angst, his belated radical anti-colonialism, rises partly from a feeling of betrayal. Having been told by the imperialist missionaries that his God was a mere fetish, that he should burn every of its icons and worship the only true God, Jehovah, they have abandoned their teachings to sanction every manner of immorality, chief of which is same-sex relations. And they may even be laughing at him behind his back: “The uppity African heathens! Put a bishop’s hat on their head and they think themselves holier than Christ!” Does Akinola remember that it was King Henry the Eighth’s concupiscence that led to the establishment of the Church of England, and that until today the titular head of the church is the reigning British monarch? But it is not too late for a Road-to-Ife conversion!
googletag.cmd.push(function() { googletag.display('content2'); });


Samlag

Penetration, det vill säga när penis eller annat föremål förs in och ut ur slida eller anus upprepade gånger, är en vanlig del av samlag, men inte den enda möjliga metoden.

Under en studie vid University of Queensland konstaterades att 500 pars samlag under fyra veckor vardera varade mellan 33 sekunder och 44 minuter (från penetration till utlösning), med en mediantid på 5,4 minuter. Längden påverkades inte av om männen använde kondom, eller om de var omskurna, men däremot av parens ålder. Forskarna konstaterar dock att samlag varar längre än själva penetrationstiden. Andra forskare har konstaterat att mer utdraget, långsamt sex ger större chans att kvinnan får orgasm och att mannen undviker för tidig utlösning. Ändå föredrar många kvinnor snabbt sex.


Samlag


Samlag

miniatyr|Den obefläckade avlselsen, såsom den skildrades av  Bartolomé Esteban Murillo, enligt trosläran att Jungfru Maria blev född utan synd (utan samlag), en tanke som utvecklades på 1100-talet och förvandlades till doktrin i den katolska kyrkan 1854 genom bullan Ineffabilis Deus.
Den som aldrig haft samlag kallas oskuld. För många personer är det första samlaget speciellt, såväl psykologiskt som fysiologiskt, men även socialt. Den första gången är ofta förknippad med smärta för kvinnor och för tidig utlösning för män. Bägge beror ofta på nervositet och spänning, men även på ovana, orealistiska förväntningar och för kort förspel. Socialt finns ibland föreställningar om oskulder som "obefläckade" eller oerfarna. Det förstnämnda är en av orsakerna till bilden av jungfru Maria som anmärkningsvärd (den obefläckade avlelsen). Det finns dock en skillnad mellan synen på manliga och kvinnliga oskulder.

Därtill finns mytbildning kring den blödning som ibland uppstår för kvinnor vid första samlaget, som ibland föreställs komma av att penis spräcker den mödomshinna som tänks täcka slidan. Mödomshinnan är dock mer lik en krans (annars skulle inte menstruationen kunna komma ut). Det går inte att se några yttre tecken på om en person är oskuld eller inte.

Unga människor kan ha svårt att dra gränser för sin egen sexualitet, till exempel för när man känner sig redo eller vilken sexualitet man har. Därför finns lagar för när unga människor når sexuell myndighetsålder. Dessa lagar varierar från land till land, och även historiskt.

Under perioder har äktenskapet och det första samlaget varit tätt förknippat. Inom vissa kulturer tolkas äktenskapet som ett kontrakt som fullbordas genom samlaget. En kristen tradition har varit att ägna de första nätterna som makar utan samlag, de så kallade Tobiasnätterna.

Prima nocte eller droit de seigneur är en förmodad sedvänja under medeltiden, där adelsherrar påstods ha rätten att tillbringa första natten efter bröllopet med sina underlydandes brudar

Prima nocte eller droit de seigneur är en förmodad sedvänja under medeltiden, där adelsherrar påstods ha rätten att tillbringa första natten efter bröllopet med sina underlydandes brudar.

droit du seigneur
Our editors will review what you’ve submitted and determine whether to revise the article.Join Britannica's Publishing Partner Program and our community of experts to gain a global audience for your work!
droit du seigneur, (French: “right of the lord”), a feudal right said to have existed in medieval Europe giving the lord to whom it belonged the right to sleep the first night with the bride of any one of his vassals. The custom is paralleled in various primitive societies, but the evidence of its existence in Europe is all indirect, involving records of redemption dues paid by the vassal to avoid enforcement of some lordly rights. Many intellectual investigations have been devoted to the problem. A considerable number of feudal rights were related to the vassal’s marriage, particularly the lord’s right to select a bride for his vassal, but these were almost invariably redeemed by a money payment, or “avail”; and it seems likely that the droit du seigneur amounted, in effect, only to another tax of this sort.


Samlag

miniatyr|Den obefläckade avlselsen, såsom den skildrades av  Bartolomé Esteban Murillo, enligt trosläran att Jungfru Maria blev född utan synd (utan samlag), en tanke som utvecklades på 1100-talet och förvandlades till doktrin i den katolska kyrkan 1854 genom bullan Ineffabilis Deus.
Den som aldrig haft samlag kallas oskuld. För många personer är det första samlaget speciellt, såväl psykologiskt som fysiologiskt, men även socialt. Den första gången är ofta förknippad med smärta för kvinnor och för tidig utlösning för män.


Samlag

miniatyr|Den obefläckade avlselsen, såsom den skildrades av  Bartolomé Esteban Murillo, enligt trosläran att Jungfru Maria blev född utan synd (utan samlag), en tanke som utvecklades på 1100-talet och förvandlades till doktrin i den katolska kyrkan 1854 genom bullan Ineffabilis Deus.
Den som aldrig haft samlag kallas oskuld. För många personer är det första samlaget speciellt, såväl psykologiskt som fysiologiskt, men även socialt. Den första gången är ofta förknippad med smärta för kvinnor och för tidig utlösning för män. Bägge beror ofta på nervositet och spänning, men även på ovana, orealistiska förväntningar och för kort förspel.


Samlag

miniatyr|Den obefläckade avlselsen, såsom den skildrades av  Bartolomé Esteban Murillo, enligt trosläran att Jungfru Maria blev född utan synd (utan samlag), en tanke som utvecklades på 1100-talet och förvandlades till doktrin i den katolska kyrkan 1854 genom bullan Ineffabilis Deus.
Den som aldrig haft samlag kallas oskuld. För många personer är det första samlaget speciellt, såväl psykologiskt som fysiologiskt, men även socialt. Den första gången är ofta förknippad med smärta för kvinnor och för tidig utlösning för män. Bägge beror ofta på nervositet och spänning, men även på ovana, orealistiska förväntningar och för kort förspel. Socialt finns ibland föreställningar om oskulder som "obefläckade" eller oerfarna. Det förstnämnda är en av orsakerna till bilden av jungfru Maria som anmärkningsvärd (den obefläckade avlelsen). Det finns dock en skillnad mellan synen på manliga och kvinnliga oskulder.


Samlag

miniatyr|Den obefläckade avlselsen, såsom den skildrades av  Bartolomé Esteban Murillo, enligt trosläran att Jungfru Maria blev född utan synd (utan samlag), en tanke som utvecklades på 1100-talet och förvandlades till doktrin i den katolska kyrkan 1854 genom bullan Ineffabilis Deus.
Den som aldrig haft samlag kallas oskuld. För många personer är det första samlaget speciellt, såväl psykologiskt som fysiologiskt, men även socialt. Den första gången är ofta förknippad med smärta för kvinnor och för tidig utlösning för män. Bägge beror ofta på nervositet och spänning, men även på ovana, orealistiska förväntningar och för kort förspel. Socialt finns ibland föreställningar om oskulder som "obefläckade" eller oerfarna. Det förstnämnda är en av orsakerna till bilden av jungfru Maria som anmärkningsvärd (den obefläckade avlelsen). Det finns dock en skillnad mellan synen på manliga och kvinnliga oskulder.

Därtill finns mytbildning kring den blödning som ibland uppstår för kvinnor vid första samlaget, som ibland föreställs komma av att penis spräcker den mödomshinna som tänks täcka slidan. Mödomshinnan är dock mer lik en krans (annars skulle inte menstruationen kunna komma ut). Det går inte att se några yttre tecken på om en person är oskuld eller inte.

Unga människor kan ha svårt att dra gränser för sin egen sexualitet, till exempel för när man känner sig redo eller vilken sexualitet man har. Därför finns lagar för när unga människor når sexuell myndighetsålder. Dessa lagar varierar från land till land, och även historiskt.