Rattfylleri

miniatyr|300px|Nykterhetskontroll i Sverige, 2012.
Rattfylleri är trafikbrottet att framföra ett motordrivet fordon eller spårvagn med otillåten mängd alkohol eller droger i blodet. När narkotikapåverkade personer olovligen kör ett fordon kallas det drograttfylla.

För rattfylleri döms den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till minst 0,2 promille i blodet till böter och/eller fängelse i högst sex månader enligt 4 § lagen  om straff för vissa trafikbrott.https://lagen.nu/1951:649#P4 Den som döms för rattfylleri får normalt även sitt körkort återkallat. Detta regleras i körkortslagen och sker i ett separat administrativt förfarande där Transportstyrelsen är beslutande myndighet.https://lagen.nu/1998:488#K5

För rattfylleri döms också den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika som avses i  i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet.https://lagen.nu/1951:649#P4S2 Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination ((4§ lagen).

För rattfylleri döms också den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel.https://lagen.nu/1951:649#P4S3
 Gränsen för rattfylleri är 0,10 milligram alkohol per liter utandningsluft, som motsvarar ungefär 0,2 promille i blodet.

 Gränsen för omhändertaget körkort vid rattfylleri är från 0,16 milligram alkohol per liter utandningsluft

Lag (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Departement
- Justitiedepartementet L5
- Utfärdad
- 1951-09-28
- Ändring införd
- SFS 1951:649 i lydelse enligt SFS 2019:346
- Källa
- Regeringskansliets rättsdatabaser
- Senast hämtad
- 2021-01-04
1 § Brister vägtrafikant, den som för spårvagn eller den som någon annanstans än på väg för motordrivet fordon i väsentlig mån i den omsorg och varsamhet som till förekommande av trafikolycka betingas av omständigheterna, döms för vårdslöshet i trafik till dagsböter.
Om någon vid förande av motordrivet fordon eller spårvagn gör sig skyldig till grov oaktsamhet eller visar uppenbar likgiltighet för andra människors liv eller egendom, döms för grov vårdslöshet i trafik till fängelse i högst två år. Lag (1994:1416).
Förande av fordon, se inledning på sidan. Detta brott straffas om det begås uppsåtligen eller om personen med vetskap om att det finns en risk för att något inträffar tar en risk att olycka sker, även om det inte är avsikten. Personer som är mycket trötta, bryter mot regler, farliga omkörningar, kör mot rött ljus eller annan stopplikt, fortkörning eller har ett stort ansvar i trafiken. Andra bedömningsorsaker är olämpligt uppträdande vid framförande av fordon, hit kan användande av mobiltelefon räknas in men då uppskattas även risken för att en olycka inträffar genom en bedömning av om föraren tagit en medveten risk eller inte. En medveten risk tas då det föreligger någon särskild risk för trafikolycka och bedömningsgrunder för detta är trafikförhållandena, hur stor trafik, hur kontrollerad körningen varit i övrigt, förarens uppsikt över trafiken och körningen. I NJA 2009 s. 819 ogillade HD åtalet mot en busschaufför som i sin högra hand höll en mobiltelefon och i sin vänstra hand ett papper på vilken han gjorde anteckningar samtidigt som han körde en buss med passagerare. Att någon däremot brister i uppmärksamhet just för ett ögonblick är inte straffbart. jmf 5 §.
Grov vårdslöshet
- RH 1999:83:En bilförare har gjort en omkörning i kurva med skymd sikt med följd att bilen i utgången av kurvan kommit över i den mötande trafikens körfält. Detta orsakade en sammanstötning med en mötande bil vars förare genom sammanstötningen vållades svår kroppsskada. Den omkörande bilisten har dömts för grov vårdslöshet i trafik.
- RH 1995:46:Fråga om påföljd för vållande till annans död och grov vårdslöshet i trafik. Gärningarna innefattade "kappkörning" mellan bilar på motorväg.
- RH 1999:106:Sedan tingsrätten ogillat ett åtal för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik och vållande till annans död mot en av de två personer som färdades i en bil, överklagade åklagaren målet till hovrätten, varvid han justerade åtalet till att alternativt avse medhjälp till de åtalade gärningarna. Trots att det inte gick att klarlägga vem som fört bilen, dömde hovrätten den tilltalade för medhjälp till de brott åtalet avsåg.
- RH 2004:86:Påföljd för grov vårdslöshet i trafik.
- RH 1995:74:Fråga om vållande till kroppsskada i samband med grov vårdslöshet i trafik är att bedöma som grovt brott på den grunden att framförandet av fordonet har inneburit påtaglig fara för trafiksäkerheten.
- RH 1999:120:En bilförare har i alkoholpåverkat tillstånd kört på en annan bil i vilken två personer färdades. Bilföraren har dömts för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik, olovlig körning och s.k. smitning. Skadestånd för kränkning har utgått till personerna i den påkörda bilen. Även fråga om det s.k. fängelseförbudet då brott begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning.
- NJA 2017 s. 138:Straffmätning vid grov vårdslöshet i trafik i förening med grovt rattfylleri. Fråga också om straffet ska lindras med hänsyn till den tilltalades ålder (70 år).
- RH 1993:98:Straffmätning i mål angående grov vårdslöshet i trafik.
- NJA 1989 s. 552:Sedan en av A förd bil "prejats" av en annan, hoppade en man från den andra bilen upp på motorhuven till den av A förda bilen, A:s passagerare i framsätet ingrep då genom åtgärder med omväxlande gas- och bromspedal så att mannen föll i gatan, släpades under bilen och omkom. Fråga i mål mot A om åtal för vårdslöshet i trafik och vållande till annans död om det kunnat krävas av A att hon skulle ha bromsat för att minska riskerna för att mannen skulle komma till skada.
- NJA 2012 s. 79:Grovt vållande till annans död, m.m. Straffvärdebedömning och fråga om straffet borde skärpas på grund av tidigare brottslighet.
- RH 2002:13:En trött bilförare har somnat vid ratten och kört på två personer, varvid den ena avlidit och den andra fått mycket allvarliga skador. Brotten vållande till annans död, vållande till kroppsskada och vårdslöshet i trafik har inte bedömts som grova brott.
- NJA 2011 s. 349:En lastbil, som påbörjade en vänstersväng över den motsatta körbanan, blev påkörd av en mötande personbil i uppseendeväckande hög hastighet, varvid personbilens förare avled. Åtal mot lastbilens förare för vårdslöshet i trafik och vållande till annans död har ogillats.
- NJA 1991 s. 558:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- RH 2009:34:Fråga om busschaufför som somnat vid ratten gjort sig skyldig till grov vårdslöshet i trafik.
- NJA 1996 s. 590:Bilist har kört på och skadat fotgängare på obevakat övergångsställe. Fråga om ansvar för vårdslöshet i trafik och vållande till kroppsskada. 1 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott och 3 kap 8 § BrB.
- RH 2003:53:Bilist har framfört bil i fil avsedd för bussar, varvid han kört på och skadat en fotgängare som gått ut i vägbanan. Bilisten har fällts till ansvar för vållande till kroppsskada medan åtal för vårdslöshet i trafik har ogillats.
- NJA 2001 s. 286:Vårdslöshet i trafik eller hastighetsöverträdelse?
- NJA 1993 s. 134:Fråga om gärningsbeskrivningens utformning vid åtal för vårdslöshet i trafik.
- NJA 2012 s. 358:En alkoholpåverkad person framförde en bil så att den voltade, varvid en passagerare skadades allvarligt. Föraren dömdes för bl.a. vållande till kroppsskada, grovt brott. Omständigheterna har inte ansetts vara så försvårande att brottet grundar rätt till ersättning för kränkning enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen (jfr NJA 1997 s. 315 och 572).
- NJA 1992 s. 653:Val av påföljd för grovt rattfylleri och grov vårdslöshet i trafik.
- RH 2001:19:Rökande bilförare, som svarat i mobiltelefon och tappat kontrollen över fordonet, har dömts för vårdslöshet i trafik.
- RH 2001:48:Fråga om ansvar för vårdslöshet i trafik för bilförare som har kört på en cyklist på en obevakad cykelöverfart. Även fråga om strafflags tillämplighet i tiden.
- RH 1998:70:Bilförare, som i relativt hög fart passerat obevakat övergångsställe där annat fordon stannat för att ge företräde åt gående på övergångsstället, har ansetts ha ådagalagt sådan oaktsamhet att han skulle dömas för vårdslöshet i trafik.
- NJA 2007 s. 3:Fråga om en bilförare som kört på en fotgängare sedan hon bländats av solen gjort sig skyldig till vårdslöshet i trafik.
- RH 2019:33:Åtal för bl.a. vårdslöshet i trafik har ogillats på den grunden att det inte var bevisat att den tilltalade vid gärningstillfället kunde kontrollera sitt handlande på ett sådant sätt som krävs för straffrättsligt ansvar.
- NJA 2009 s. 819:En bussförare har under körning på motorväg sysslat med administrativa göromål. Det har ansetts att han inte har gjort sig skyldig till vårdslöshet i trafik.
- NJA 1982 s. 190:Val av påföljd för rattfylleri m m.
- RH 1996:14:Bilförare som iakttagit stopplikt men brustit i uppmärksamhet innan hon körde ut på europaväg - vilket orsakade en kollision - har dömts för vårdslöshet i trafik.
- RH 1996:152:Bilförare, som i samband med vänstersväng under goda sikt- och trafikförhållanden påkört och skadat en cyklist så svårt att hon senare avled, har dömts för vårdslöshet i trafik och vållande till annans död.
- RH 2016:35:K.P. har under utryckning med ambulans framfört ambulansen mot rött ljus i en trafikkorsning, varvid en kollision med ett annat fordon skett. Har K.P. iakttagit den särskilda försiktighet som krävts när han under utryckning körde mot rött ljus?
- RH 1996:55:Bilförare, som underlåtit att iaktta väjningsplikt vid utfart in på huvudled, har dömts för vårdslöshet i trafik.
- NJA 1984 s. 447:Val av påföljd för rattfylleri.
- NJA 1982 s. 114:Fråga om beviskrav i mål om rattfylleri.
- NJA 1982 s. 714:En bilförare företog i början av januari på en större väg med en hastighet av ungefär 70 km/tim en omkörning av en långtradare. Därvid kom bilen i sladdning och törnade mot långtradaren. Bilföraren har ej befunnits skyldig till vårdslöshet i trafik. 1 § 1 st lagen om straff för vissa trafikbrott.
- NJA 1981 s. 998:En bilförare, som färdas på riksväg i slutet av januari med en hastighet ej överstigande 80 km/tim, råkar i sladdning och kör av vägen, enligt egen uppgift på grund av "hastigt påkommen blixthalka". Bilföraren har ej ansetts skyldig till vårdslöshet i trafik. 1 § 1 st lagen om straff för vissa trafikbrott.
- RH 1996:92:Bilförare som under färd på europaväg i hög hastighet tillfälligt ägnat uppmärksamhet åt föremål i bilen med följd att bilen kommit över i den mötande trafikens körfält - vilket orsakat en sammanstötning med en mötande bil - har dömts för vårdslöshet i trafik.
- RH 1996:35:Påföljden för vårdslöshet i trafik - bestående i att en personbil fördes på trottoaren förbi en parkerad taxibil, som varit i färd med att släppa av skolbarn - har bestämts till 60 dagsböter.
- RH 1996:64:Omkörning, vid vilken bilföraren kommit över i den mötande trafikens körfält med sammanstötning med mötande personbil som följd, har bedömts som vårdslöshet i trafik även enligt den lydelse 1 § 1 st trafikbrottslagen har från den 1 januari 1995.
- NJA 1987 s. 187:Till undvikande av sammanstötning med en mötande bil som fördes på fel sida av vägen svängde bilföraren A - utan att dessförinnan ha genom signalering eller inbromsning sökt undvika sammanstötning - till vänster in på den andra vägbanan. Samtidigt förde den mötande bilens förare S sin bil tillbaka till rätt vägbana med följd att bilarna kolliderade, varvid S avled. Fråga om ansvar för A för vårdslöshet i trafik och vållande till annans död.
- NJA 1996 s. 764:Bilförare, som kört in i vägkorsning utan att kontrollera att trafiksignalerna i korsningen inte slagit om till rött ljus, har ansetts i väsentlig mån ha brustit i den omsorg och varsamhet som betingats av omständigheterna. 1 § 1 st lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
2 § Hindrar eller stör vägtrafikant eller den som för spårvagn onödigtvis i väsentlig mån trafiken på väg, dömes, där ej gärningen är belagd med straff enligt 1 §, till böter. Lag (1975:611).
3 § För någon uppsåtligen körkortspliktigt fordon utan att vara berättigad att föra sådant fordon, dömes för olovlig körning till böter. Har han tidigare innehaft körkort som blivit återkallat eller har brottet skett vanemässigt eller är det eljest att anse som grovt, må dömas till fängelse i högst sex månader.
För någon körkortspliktigt fordon med uppsåtligt eller oaktsamt åsidosättande av föreskrift, som meddelats i fråga om rätten att föra sådant fordon, dömes till böter.
Om någon uppsåtligen eller av oaktsamhet såsom förare av körkortspliktigt fordon anställer och brukar den som inte äger rätt att föra fordonet, eller i annat fall tillåter någon annan att föra sådant fordon utan att denne är berättigad därtill, dömes likaledes till böter.
Första–tredje styckena äger motsvarande tillämpning på förare av traktor, moped klass II, snöskoter, terränghjuling, motorredskap eller spårvagn och på den som anställer eller brukar sådan förare eller eljest tillåter någon att föra sådant fordon. Lag (2009:122).
Förande av fordon, se inledning på sidan. Oftast leder brottet till böter 1500 kr eller 30 dagsböter. Den som tillåter annan att köra olovligt enligt sista stycket brukar dömas till 30 dagsböter.
Prop. 2008/09:60: Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.1.
- NJA 2019 s. 721:Uppsåtsbedömningen vid olovlig körning.
- NJA 2012 s. 79:Grovt vållande till annans död, m.m. Straffvärdebedömning och fråga om straffet borde skärpas på grund av tidigare brottslighet.
- RH 2003:20:Danskt körkort, vars innehavare också hade ett svenskt körkort som var återkallat, ansågs gälla i Sverige sedan spärrtiden för utfärdande av nytt svenskt körkort för innehavaren löpt ut.
- NJA 2002 s. 310:Bil som använts av annan än ägaren vid brott mot lagen om straff för vissa trafikbrott har inte ansetts kunna förverkas när talan om förverkande förts enbart mot den tilltalade för brottet
- RH 2001:34:En person, som tidigare hade innehaft körkort som återkallats, gjorde sig skyldig till olovlig körning. Med hänsyn till att denne vid körningen skulle ha innehaft ett nytt körkort, om han i tid hade ansökt om det, bedömdes brottet inte som grovt.
- NJA 2005 s. 548:Enbart det förhållandet att ett som moped registrerat tvåhjuligt motorfordon kunnat framföras fortare än 45 kilometer i timmen har inte ansetts innebära att fordonet rätteligen skulle ha varit registrerat som motorcykel.
- RH 2001:25:Åtal för rattfylleri och olovlig körning, grovt brott, mot en person som fört personbil såsom övningsledare under övningskörning har ogillats, då personen varken varit godkänd handledare eller innehaft körkort.
- RH 1993:80:Åtal mot diabetiker för olovlig körning har ogillats på grund av att han ej visats ha varit medveten om sina handlingar på sådant sätt som krävs för ett uppsåt enligt 1 kap. 2 § brottsbalken skall anses föreligga.
- RH 2008:21:Övningskörning med två motorcyklar samtidigt ansågs inte innebära tillåtande av olovlig körning.
- NJA 1982 s. 193:I mål om ansvar för olovlig körning uppkommer fråga hur man vid prövningen av vilken körkortsbehörighet som krävs för att föra en personbil med därtill kopplat släpfordon skall bestämma bilens tjänstevikt. Det har ansetts att den i bilregistret antecknade uppgiften om bilens tjänstevikt inte kan tillmätas absolut avgörande betydelse men att man måste utgå från att bilen, så länge inte annat tillförlitligen styrks, har den i registret angivna tjänstevikten.
- NJA 2003 s. 105:Prövningstillstånd i HovR. Tillämpningen i mål om olovlig körning av uppsåtskravet i fråga om behörigheten att föra fordonet.
- NJA 1993 s. 157:Förare, vilkens körkort återkallats, har kört bil sedan spärrtiden löpt ut, då han av oaktsamhet trodde att han var berättigad härtill, trots att han inte ansökt om körkortstillstånd. Eftersom straffansvar rör olovlig körning förutsätter att föraren haft uppsåt att köra utan att vara berättigad har föraren frikänts. 3 § 1 st lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- RH 1999:31:Olovlig körning som ägt rum sedan förarens körkort blivit återkallat enligt 23 kap. första stycket 2 körkortslagen (1977:477) - som motsvaras av 5 kap. 7 § första stycket 2 körkortslagen (1998:488) - har inte ansetts utgöra grovt brott.
- RH 1996:22:En person som åtalats för olovlig körning har bestritt ansvar på grund av bristande uppsåt, under påstående att han inte fått del av den länsrättsdom varigenom hans körkort återkallats. Att en länsrätts dom delges den tilltalade enligt reglerna om förenklad delgivning, till följd varav något direkt bevis om att han fått del av domen inte föreligger, har inte i och för sig ansetts medföra att ansvar för uppsåtligt brott är uteslutet. I det aktuella fallet var det dock inte utrett att den förenklade delgivningen gått till på föreskrivet sätt, varför åtalet ogillades.
- NJA 1999 s. 380:Fråga om olovlig körning som skett efter det att gärningsmannen fått körkortet omhändertaget skall bedömas som grovt brott.
- RH 2000:85:Förare har framfört viss fordonskombination trots att han saknade behörighet till det. Föraren har frikänts på grund av att han inte hade uppsåt i fråga om sin bristande behörighet.
- RH 2005:60:Vitryskt körkort har ansetts giltigt i Sverige varför åtal för olovlig körning har ogillats.
- NJA 1986 s. 392:Förare, vilkens körkort återkallats, har, trots att spärrtiden löpt ut, inte ansetts berättigad att köra bil innan körkort lämnats ut, Föraren har frikänts på grund av att han inte haft uppsåt att köra utan att vara berättigad därtill. 3 § 1 st lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott och 15 § 1 st 1 körkortslagen (1977:477).
- RH 2018:30:En person som bott i Sverige i fyra år har inte vidtagit några åtgärder för att förvissa sig om han haft rätt att köra bil i Sverige med sitt körkort från Makedonien. Personen, som måste insett risken för att han inte hade rätt att köra bil i Sverige utan någon begränsning i tid, har genom att ändå köra bil förhållit sig likgiltig inför risken att han inte hade rätt att göra det. Han döms därför för olovlig körning.
- RH 1999:120:En bilförare har i alkoholpåverkat tillstånd kört på en annan bil i vilken två personer färdades. Bilföraren har dömts för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik, olovlig körning och s.k. smitning. Skadestånd för kränkning har utgått till personerna i den påkörda bilen. Även fråga om det s.k. fängelseförbudet då brott begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning.
- RH 1999:96:Förare, som saknar körkort, har olovligen framfört personbil i alkoholpåverkat tillstånd. Fråga om åtal för rattfylleri och olovlig körning skulle ogillas p.g.a. nöd.
- RH 1995:48:Fråga om förares uppsåt vid olovlig körning på grund av bristande behörighet.
- NJA 1981 s. 308:Straffmätning i mål om ansvar för rattonykterhet.
- 16d § 2 st 1 p Förordning (1999:1134) om belastningsregister
- 4 § 1 st 1 p Förordning (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m.
- 2 § 1 st 1 p Polisregisterkungörelse (1969:38)
- 14 § Åklagarförordning (1996:205)
- 21 § 2 st, 31 § 2 st Åklagarinstruktion (1974:910)
- 6 kap. 1 § 3 st Polisförordning (1984:730)
- 3 § 1 st 1 p Förordning (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare
- 19 § Åklagarförordning (1989:848)
4 § Den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit alkohol i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till minst 0,2 promille i blodet eller 0,10 milligram per liter i utandningsluften döms för rattfylleri till böter eller fängelse i högst sex månader.
För rattfylleri enligt första stycket döms också den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination.
För rattfylleri enligt första stycket döms också den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn och då är så påverkad av alkohol att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel.
Första och andra styckena gäller inte förare av ett motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående.
Första, andra och tredje styckena gäller inte om förandet av fordonet ingår som ett led i en vetenskaplig eller därmed jämförlig undersökning till vilken tillstånd har lämnats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Lag (2019:346).
Förande av fordon, se inledning på sidan. I äldre rättsfall motsvarade rattonykterhet det numera borttagna straffet ringa rattfylleri. Gärningsmannen måste förstå att den kommer att hamna i ett rus. Oftast leder detta straff till dagsböter första gången
- RÅ 1996:11:Fråga om val av körkortsingripande vid medhjälp till rattfylleri.
- RH 1995:90:Vid övningskörning har såväl övningsledaren som eleven fällts till ansvar för trafiknykterhetsbrott. Eleven har därjämte dömts för medhjälp till övningsledarens brott.
- RH 2013:59:Uppsåtet vid rattfylleribrott.
- RH 2001:25:Åtal för rattfylleri och olovlig körning, grovt brott, mot en person som fört personbil såsom övningsledare under övningskörning har ogillats, då personen varken varit godkänd handledare eller innehaft körkort.
- RH 1994:117:Påföljden för två fall av återfall i "enkelt" rattfylleri bestämd till fängelse.
- RH 1999:118:Trots att föraren av personbil haft en alkoholkoncentration i sin utandningsluft som varit högre än det gränsvärde som anges i bestämmelsen om grovt rattfylleri i 4 a § 1 trafikbrottslagen har vid omparkering med mycket kort färdsträcka brottet rubricerats som rattfylleri, ej grovt brott, och påföljden bestämts till dagsböter.
- RH 2008:27:Kort förflyttning av personbil har bedömts som rattfylleri av normalgraden trots att föraren haft en alkoholkoncentration i utandningsluften om 0,95 milligram per liter.
- RH 2006:56:Åklagaren har ansökt om resning till förmån för den tilltalade och yrkat ogillande av ett åtal för s.k. drograttfylleri. Med hänvisning till huvudregeln om fri bevisprövning har hovrätten - trots att endast ett urinprov åberopats som bevisning vid tingsrätten och det för s.k. drograttfylleri krävs att det under eller efter färden har funnits narkotika kvar i gärningsmannens blod - funnit att den omständigheten att något blodprov inte åberopats inte innebär att den rättstillämpning som legat till grund för tingsrättens dom kan anses strida mot lag. Resningsansökningen har avslagits.
- RH 1999:96:Förare, som saknar körkort, har olovligen framfört personbil i alkoholpåverkat tillstånd. Fråga om åtal för rattfylleri och olovlig körning skulle ogillas p.g.a. nöd.
- RH 1996:118:De personliga förhållandena i form av psykisk ohälsa har ansetts konstituera sådant klart undantagsfall att påföljdsformen villkorlig dom kunnat väljas.
- NJA 1990 s. 772:Vid bestämmande av påföljd för rattfylleri begånget i februari 1989 har beaktats uttalanden i förarbetena till 1990 års rattfyllerilagstiftning.
- NJA 1991 s. 558:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- NJA 2012 s. 191:Ett rattfylleribrott med moped klass I bör, även om föraren har haft en alkoholkoncentration som överstiger 1,0 promille i blodet eller 0,50 mg/l i utandningsluften, som utgångspunkt anses vara av normalgraden om det inte utöver alkoholkoncentrationen föreligger försvårande omständigheter av betydelse för trafiksäkerheten.
- RH 2008:71:Kort förflyttning av personbil där föraren haft en alkoholkoncentration i utandningsluften om 0,95 milligram per liter har bedömts som grovt rattfylleri. Påföljden för brottet har bestämts till fängelse en månad.
- NJA 1993 s. 718:Fråga om ett rattfylleribrott är att bedöma som grovt rattfylleri på den grunden att framförandet av fordonet inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- RH 2002:45:Framförande av moped med frånkopplad motor genom att den rullats framåt har ansetts innebära ett förande av motordrivet fordon i den mening som avses i 4 § trafikbrottslagen. Även fråga om brottsrubricering.
- NJA 2019 s. 684:Ett rattfylleribrott med s.k. mopedbil bör, även när föraren har haft en alkoholkoncentration som överstiger 1,0 promille i blodet eller 0,50 mg/l i utandningsluften, som utgångspunkt anses vara av normalgraden om det inte utöver alkoholkoncentrationen föreligger försvårande omständigheter av betydelse för andras trafiksäkerhet.
- NJA 1991 s. 77:Påföljd för rattfylleri (I och II)
- NJA 2011 s. 77:Rattfylleri. Fråga om den som har fört en moped, vars motor inte har varit i gång, ska anses ha fört ett motordrivet fordon i trafikbrottslagens mening.
- RÅ 2008:12:En spärrtid om tolv månader vid körkortsåterkallelse på grund av s.k. drograttfylleri har inte bedömts vara för lång.
- RH 1999:106:Sedan tingsrätten ogillat ett åtal för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik och vållande till annans död mot en av de två personer som färdades i en bil, överklagade åklagaren målet till hovrätten, varvid han justerade åtalet till att alternativt avse medhjälp till de åtalade gärningarna. Trots att det inte gick att klarlägga vem som fört bilen, dömde hovrätten den tilltalade för medhjälp till de brott åtalet avsåg.
- 1 § Lag (2008:322) om Tullverkets och Kustbevakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott
- 1 § Lag (1976:1090) om alkoholutandningsprov
- 16 § 1 st 1 p Körkortslag (1977:477)
- 5 kap. 3 § 1 st 1 p Körkortslag (1998:488)
- 2 §, 4 § 1 st 2 p Lag (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken
4 a § Är ett brott som avses i 4 § första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, skall föraren dömas för grovt rattfylleri till fängelse i högst två år. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om
- föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 promille i blodet eller 0,50 milligram per liter i utandningsluften,
- föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller
- framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Lag (1999:217).
- NJA 1995 s. 232:Fråga om rattfylleribrott vid förande av moped är att anse som grovt rattfylleri.
- NJA 2003 s. 495:Straffmätning vid upprepade fall av grovt rattfylleri. Även fråga om värdegränsen mellan stöld och snatteri vid butikstillgrepp. (Jfr 1990 s. 743 och 1994 s. 699)
- RH 2007:39:Tilltalad, som gjort sig skyldig till grovt rattfylleri (2,04 promille), har antagits till försöksverksamhet med s.k. alkolås. Detta har vägts in vid bedömningen av om det finns särskilda skäl att bestämma påföljden till skyddstillsyn.
- RH 2008:27:Kort förflyttning av personbil har bedömts som rattfylleri av normalgraden trots att föraren haft en alkoholkoncentration i utandningsluften om 0,95 milligram per liter.
- NJA 2015 s. 895:Grovt rattfylleri. En mycket hög alkoholkoncentration medför att gärningen har ett straffvärde som överstiger fängelse i en månad, även om inga andra försvårande omständigheter föreligger.
- NJA 1991 s. 359:Val av påföljd för återfall i grovt trafiknykterhetsbrott.
- RH 2004:50:Fråga om påföljden för grovt rattfylleri kan stanna vid villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst när föraren haft en blodalkoholhalt om 1,27 promille och körningen varit trafikfarlig. Frågan har besvarats nekande.
- NJA 2012 s. 79:Grovt vållande till annans död, m.m. Straffvärdebedömning och fråga om straffet borde skärpas på grund av tidigare brottslighet.
- RH 1997:57:Påföljd för grovt rattfylleri har bestämts till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan avseende öppen vård.
- NJA 2005 s. 674:Påföljd för vållande till annans död, grovt brott, och grovt rattfylleri.
- RH 1996:118:De personliga förhållandena i form av psykisk ohälsa har ansetts konstituera sådant klart undantagsfall att påföljdsformen villkorlig dom kunnat väljas.
- RH 1995:90:Vid övningskörning har såväl övningsledaren som eleven fällts till ansvar för trafiknykterhetsbrott. Eleven har därjämte dömts för medhjälp till övningsledarens brott.
- RH 1993:3:Påföljden för en bilförare som gjort sig skyldig till grovt rattfylleri, vårdslöshet i trafik, smitning och vållande till annans död har bestämts till fängelse tio månader.
- RH 2010:81:En gärning har bedömts som grovt rattfylleri och påföljden bestämts till fängelse med hänsyn till att gärningsmannen varit avsevärt påverkad av alkohol (dock lägre än 1,0 promille i blodet) och narkotika samt till att körningen inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten.
- NJA 1990 s. 772:Vid bestämmande av påföljd för rattfylleri begånget i februari 1989 har beaktats uttalanden i förarbetena till 1990 års rattfyllerilagstiftning.
- RH 2007:19:Straffmätning vid grovt rattfylleri (framförande av tung lastbil med en alkoholkoncentration i blodet av minst 3,45 promille).
- RH 1997:14:Straffmätning i mål om grovt rattfylleri.
- RH 1999:106:Sedan tingsrätten ogillat ett åtal för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik och vållande till annans död mot en av de två personer som färdades i en bil, överklagade åklagaren målet till hovrätten, varvid han justerade åtalet till att alternativt avse medhjälp till de åtalade gärningarna. Trots att det inte gick att klarlägga vem som fört bilen, dömde hovrätten den tilltalade för medhjälp till de brott åtalet avsåg.
- NJA 1991 s. 558:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- RH 2013:59:Uppsåtet vid rattfylleribrott.
- NJA 2012 s. 191:Ett rattfylleribrott med moped klass I bör, även om föraren har haft en alkoholkoncentration som överstiger 1,0 promille i blodet eller 0,50 mg/l i utandningsluften, som utgångspunkt anses vara av normalgraden om det inte utöver alkoholkoncentrationen föreligger försvårande omständigheter av betydelse för trafiksäkerheten.
- RH 2008:71:Kort förflyttning av personbil där föraren haft en alkoholkoncentration i utandningsluften om 0,95 milligram per liter har bedömts som grovt rattfylleri. Påföljden för brottet har bestämts till fängelse en månad.
- RH 2015:35:En person har dömts för att ha fört personbil med en alkoholkoncentration i sin utandningsluft som uppgått till 0,49 milligram per liter. Fråga om brottet ska bedömas som grovt rattfylleri med hänsyn till att körningen inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten och om vilken påföljd som ska bestämmas för brottet.
- RH 1993:51:Fråga om tilltalads personliga förhållanden utgjorde tillräckliga skäl att för grovt rattfylleri döma till annat än fängelse har besvarats nekande.
- NJA 2019 s. 684:Ett rattfylleribrott med s.k. mopedbil bör, även när föraren har haft en alkoholkoncentration som överstiger 1,0 promille i blodet eller 0,50 mg/l i utandningsluften, som utgångspunkt anses vara av normalgraden om det inte utöver alkoholkoncentrationen föreligger försvårande omständigheter av betydelse för andras trafiksäkerhet.
- RH 2017:15:En person har förflyttat en motorcykel en kortare sträcka inom tätbebyggt område efter att ha druckit alkoholhaltiga drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgått till 1,09 promille. Brottet har med hänsyn till alkoholkoncentrationen bedömts som grovt rattfylleri.
- RH 2002:51:Straffmätning i mål om grovt rattfylleri.
- RH 1993:1:En bilförare har i alkoholpåverkat tillstånd kört på en annan bil med följd att tre personer dödades. Fråga om straffmätning för grovt rattfylleri och vållande till annans död. Även fråga om skadestånd för efterlevande vid vållande till annans död.
- RH 2009:26:Att alkoholkoncentrationen i utandningsluften uppgått till i det närmaste 1 mg/liter har inte ensamt ansetts tillräckligt för att straffet för grovt rattfylleri ska sättas högre än en månads fängelse.
- RH 2010:26:Åtal för grovt rattfylleri har efter invändning om s.k. eftersupning ogillats med hänvisning till bl.a. att ett underlag innefattande enbart två blodprov tagna med en timmes mellanrum inte utgjorde tillräcklig bevisning för fällande dom. Att den misstänkte 15-16 timmar före körningen varit omhändertagen enligt lagen om omhändertagande av berusade personer föranledde inte heller till annan bedömning.
- RH 1993:25:En alkoholpåverkad bilförare har på ett övergångsställe påkört två personer, av vilka en skadades och den andra avled. Fråga om val av påföljd och straffmätning för grovt rattfylleri och vållande till annans död.
- RH 1995:60:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- RH 1995:78:Påföljden för grovt rattfylleri och vållande till annans död, grovt brott, bestående i att en kraftigt berusad bilförare kört ihjäl en likaledes kraftigt berusad kamrat som frivilligt följt med på färden, har bestämts till fängelse ett år.
- RH 1997:34:Påföljden för grovt rattfylleri har bestämts till villkorlig dom jämte dagsböter med hänsyn till de svårigheter i sin yrkesutövning som den tilltalade till följd av brottet drabbats av.
- RH 1999:120:En bilförare har i alkoholpåverkat tillstånd kört på en annan bil i vilken två personer färdades. Bilföraren har dömts för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik, olovlig körning och s.k. smitning. Skadestånd för kränkning har utgått till personerna i den påkörda bilen. Även fråga om det s.k. fängelseförbudet då brott begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning.
- RH 2010:74:En person har fört bil med en alkoholkoncentration i blodet som efter körningen har uppmätts till 1,53 promille. Han har invänt att han tvättats med spritservett före provtagningen. Invändningen har godtagits, men hovrätten har funnit att analysresultatet ändå kunde läggas till grund för bedömningen.
- NJA 1990 s. 796:Val av påföljd för rattfylleri.
- NJA 2012 s. 358:En alkoholpåverkad person framförde en bil så att den voltade, varvid en passagerare skadades allvarligt. Föraren dömdes för bl.a. vållande till kroppsskada, grovt brott. Omständigheterna har inte ansetts vara så försvårande att brottet grundar rätt till ersättning för kränkning enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen (jfr NJA 1997 s. 315 och 572).
- NJA 1992 s. 653:Val av påföljd för grovt rattfylleri och grov vårdslöshet i trafik.
- NJA 2000 s. 17:Fråga om villkorlig dom med samhällstjänst för grovt rattfylleri (I och II) och för misshandel (III).
- RH 1994:82:Skyddstillsyn förenad med föreskrift om särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård, ansågs ej kunna komma i fråga, som påföljd för grovt rattfylleri eftersom den uppgjorda planen ej bedömdes vara tillräckligt ingripande.
- NJA 1997 s. 278:Skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst har ådömts som påföljd för grovt rattfylleri.
- NJA 2017 s. 138:Straffmätning vid grov vårdslöshet i trafik i förening med grovt rattfylleri. Fråga också om straffet ska lindras med hänsyn till den tilltalades ålder (70 år).
- NJA 1999 s. 9:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- NJA 1994 s. 102:Fråga om påföljd för grovt rattfylleri.
- RH 1999:18:Påföljden villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst har inte ansetts som en tillräckligt ingripande påföljd för bilförare som gjort sig skyldig till grovt rattfylleri, rattfylleri och olovlig körning.
- RH 2021:31:Fråga om påföljdsbestämning i mål angående medhjälp till grovt rattfylleri.
- NJA 1993 s. 718:Fråga om ett rattfylleribrott är att bedöma som grovt rattfylleri på den grunden att framförandet av fordonet inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- RH 2000:101:Till grund för bedömningen av vilken blodalkoholhalt som en person åtalad för grovt rattfylleri har haft under och efter färden har lagts alkoholhalten i urinen efter körningen.
- 10 kap. 19 § 1 st 1 p Offentlighets- och sekretesslag (2009:400)
- 16b §, 16c § Förordning (1999:1134) om belastningsregister
- 1 § Lag (1958:205) om förverkande av alkohol m.m.
- 1 § Lag (2008:322) om Tullverkets och Kustbevakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott
- 24a § Polislag (1984:387)
- 16 § 1 st 1 p Körkortslag (1977:477)
- 20 § Trafikskadelag (1975:1410)
- 14 kap. 2 § 12 st Sekretesslag (1980:100)
- 21 § Körkortslag (1977:477)
- 1 § 2 st Lag (1998:489) om försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse
- 5 kap. 20 § 2 st 1 p, 7 kap. 4 §, 5 kap. 16 § 1 st 2 p, 5 kap. 3 § 1 st 1 p Körkortslag (1998:488)
- 10 § Personalkontrollkungörelse (1969:446)
- 1 § 1 st 2 p Förordning (1982:117) om underrättelse till Inspektionen för vård och omsorg och Socialstyrelsen om domar i vissa brottmål
Ändrad: SFS 1999:217 (None), 1993:1463 (Grovt rattfylleri m.m.)
5 § Om en vägtrafikant, som med eller utan skuld haft del i uppkomsten av en trafikolycka, genom att avlägsna sig från olycksplatsen undandrar sig att i mån av förmåga medverka till de åtgärder, vartill olyckan skäligen bör föranleda, eller om han undandrar sig att uppge namn och hemvist eller att lämna upplysningar om händelsen, döms till böter eller fängelse i högst sex månader.
Är brottet med hänsyn till omständigheterna att anse som grovt, döms till fängelse i högst ett år.
Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även den som för spårvagn och den som annorstädes än på väg för motordrivet fordon. Lag (1986:1248).
Med smitning kan jämföras begreppet obehörigt avvikande från trafikolycksplats. Även en person som felaktigt tror sig ha orsakat en skada och trots det inte stannar för att undersöka saken gör sig skyldig till smitning.
- RH 2016:39:Åtal för s.k. smitning, genom att den tilltalade avvikit från en allvarlig trafikolycka utan att lämna uppgift om namn och adress eller i övrigt göra vad som krävdes med anledning av olyckan, har inte bedömts stå i strid med artikel 6 i Europakonventionen och Europadomstolens praxis rörande rätten att inte behöva lämna kriminellt belastande uppgifter om sig själv.
- NJA 1988 s. 444:Fråga huruvida bilförare, som av annan bilförare påståtts ha haft del i trafikolycka, brutit mot 5 § 1 st lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott genom att undandra sig att på förfrågan uppge sitt namn.
- RH 1999:120:En bilförare har i alkoholpåverkat tillstånd kört på en annan bil i vilken två personer färdades. Bilföraren har dömts för grovt rattfylleri, grov vårdslöshet i trafik, olovlig körning och s.k. smitning. Skadestånd för kränkning har utgått till personerna i den påkörda bilen. Även fråga om det s.k. fängelseförbudet då brott begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning.
- NJA 1998 s. 423:Bilförare har dömts för smitning när hon avvikit från platsen för en kollision med en annan bil, som inte fick någon skada vid kollisionen. 5 § 1 st. lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- RH 2022:2:Motorcykelförare, som haft del i uppkomsten av trafikolycka, har inte lämnat namn eller adress till motparterna, vilka var underåriga, men erbjudit sig att lämna sitt telefonnummer. Fråga om föraren därmed gjort tillräckligt för att undgå ansvar för smitning från trafikolycksplats.
- NJA 1988 s. 39:Resningsärende. En person har kört på och skadat en bil. Ägaren av den påkörda bilen har ansetts som målsägande i mål om åtal mot den påkörande bilisten för obehörigt avvikande från trafikolycksplats.
- NJA 2018 s. 394:En förare av ett motorfordon hade del i en trafikolycka som orsakade endast sakskada. Omständigheterna gav anledning anta att föraren, som avlägsnade sig från trafikolycksplatsen utan att uppge namn och hemvist, gjort sig skyldig till trafikbrottslighet. Ansvar för smitning från trafikolycksplats enligt 5 § första stycket första ledet trafikbrottslagen har inte ansetts innebära en kränkning av rätten att inte belasta sig själv enligt artikel 6 i Europakonventionen.
- NJA 1991 s. 558:Val av påföljd för grovt rattfylleri.
- NJA 1990 s. 319:Bilförare, som avsiktligt kört på annans bil, har dömts för obehörigt avvikande från trafikolycksplats.
- 4 § 1 st 1 p Förordning (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m.
- 2 § 1 st 1 p Polisregisterkungörelse (1969:38)
- 14 § Åklagarförordning (1996:205)
- 21 § 2 st, 31 § 2 st Åklagarinstruktion (1974:910)
- 6 kap. 1 § 3 st Polisförordning (1984:730)
- 3 § 1 st 1 p Förordning (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare
- 19 § Åklagarförordning (1989:848)
7 § Ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller annan egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag.
Om någon har gjort sig skyldig till olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri ska det vid bedömningen av om förverkande behövs för att förebygga fortsatt brottslighet särskilt beaktas om gärningsmannen tidigare har gjort sig skyldig till sådan brottslighet.
Första stycket gäller även i fråga om egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats.
Bestämmelser om tillfälligt omhändertagande av egendom i syfte att förhindra rattfylleribrott finns i 24 a–24 d §§polislagen (1984:387) och i 9–11 §§ lagen (2008:322) om Tullverkets och Kustbevakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Lag (2015:59).
Om föraren inte äger bilen får förverkande ske endast om de rätta ägarna medverkat till den tilltalades trafikbrott och åklagaren för en förverkandetalan i samband med åtalet mot de rätta ägarna för medverkan till trafikbrotten eller särskilt enligt lagen om förfarandet i vissa fall vid förverkande m.m. se NJA 1991 s. 496. Däremot hindras inte att förverkande sker om en bil köpts på avbetalning utan återtagandeförbehållande, se NJA 2006 s. 751. 29 kap. 5 § 1 st. p. 8 BrB och 30 kap. 4 § 1 st. BrB beaktas vid både påföljdsval och straffmätning.
Prop. 2004/05:135: Ändringen i första stycket, som motiveras i avsnitt 10.4, innebär att möjligheterna till förverkande utvidgas till att även omfatta annan egendom än fordon som använts som hjälpmedel vid brott om det behövs för att förebygga brott, och förverkande inte är oskäligt. Utrustning för exempelvis trimning av fordon torde kunna förverkas enligt denna bestämmelse, förutsatt att utrustningen främjar ett brott enligt trafikbrottslagen. ...
Prop. 2014/15:26: Om någon har gjort sig skyldig till olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri ska det vid bedömningen av om förverkande behövs för att förebygga fortsatt brottslighet särskilt beaktas om gärningsmannen tidigare har gjort sig skyldig till sådan brottslighet.
Första stycket gäller även i fråga om egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats. Bestämmelser om tillfälligt ...
Prop. 2003/04:159: I paragrafen införs ett nytt andra stycke med en upplysning om att det i 24 a och 24 b §§polislagen (1984:387) finns bestämmelser som möjliggör tillfälligt omhändertagande av egendom i syfte att förhindra rattfylleribrott.
- NJA 2006 s. 751:Betydelsen av fordonets värde och ägarens personliga och ekonomiska förhållanden vid bedömningen av om ett förverkande enligt 7 § trafikbrottslagen (1951:649) är oskäligt.
- NJA 1988 s. 80:Fråga om förutsättningarna för förverkande av fordon enligt 7 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- RH 1997:124:Fråga om förutsättningarna för förverkande av fordon enligt 7 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.
- NJA 1996 s. 436:Fråga om förutsättningarna för förverkande av fordon enligt 7 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott i dess lydelse from den 1 februari 1994.
- NJA 2002 s. 310:Bil som använts av annan än ägaren vid brott mot lagen om straff för vissa trafikbrott har inte ansetts kunna förverkas när talan om förverkande förts enbart mot den tilltalade för brottet
- NJA 2013 s. 333:En tilltalad har dömts för brott. I samband med att högre rätt avskriver målet sedan den tilltalade avlidit, ska rätten självmant pröva beslut om förverkande.
- NJA 1994 s. 703:I vilken utsträckning skall extrautrustning till ett fordon omfattas av ett förverkande av fordonet på grund av trafikbrott?
Ändrad: SFS 2005:285 (Utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m.), 2015:59 (Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott), 1993:1463 (Grovt rattfylleri m.m.), 2004:1031 (Tillfälligt omhändertagande av egendom för att förhindra trafiknykterhetsbrott), 2008:323 (Ökade möjligheter att ingripa mot rattfylleri och sjöfylleri)
8 § Undersökningsledaren eller åklagaren får omedelbart besluta att ett fordon som har tagits i beslag för att det skäligen kan antas bli förverkat enligt 7 § får säljas eller förstöras, om fordonets värde understiger en femtedel av det prisbasbelopp enligt 2 kap.6 och 7 §§socialförsäkringsbalken som gällde vid beslaget. Ett sådant beslut får dock verkställas tidigast tre veckor efter det att en underrättelse om beslutet har sänts till den som beslaget har gjorts hos.
Ett beslut enligt första stycket får inte överklagas. Om rättens prövning av beslaget har begärts enligt 27 kap. 6 § rättegångsbalken, får dock fordonet inte säljas eller förstöras innan beslaget har prövats av tingsrätten.
Intäkter vid försäljning tillfaller staten. Lag (2015:59).
Prop. 2014/15:26: beslaget. Ett sådant beslut får dock verkställas tidigast tre veckor efter det att en underrättelse om beslutet har sänts till den som beslaget har gjorts hos.
Ett beslut enligt första stycket får inte överklagas. Om rättens prövning av beslaget har begärts enligt 27 kap. 6 § rättegångsbalken , får dock fordonet inte ...
9 § Om ett fordon som sålts eller förstörts enligt 8 § inte förverkas, har ägaren rätt till ersättning. För egendom som har sålts lämnas ersättning med det belopp som influtit vid försäljningen. Om fordonet har förstörts, lämnas ersättning med skäligt belopp.
Beslut om ersättning fattas av Polismyndigheten efter ansökan av fordonets ägare. Lag (2015:59).
Prop. 2014/15:26: rätt till ersättning. För egendom som har sålts lämnas ersättning med det belopp som influtit vid försäljningen. Om fordonet har förstörts, lämnas ersättning med ett skäligt belopp.
Beslut om ersättning fattas av Polismyndigheten efter ansökan av fordonets ägare.
Paragrafen ...
10 § Den som är missnöjd med ett beslut om ersättning enligt 9 § andra stycket får inom en månad från det att han eller hon fick del av beslutet begära rättens prövning av det. Ansökan görs till den tingsrätt som kunnat pröva beslaget. Vid domstolens handläggning tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden.
Ersättningen betalas ut av Polismyndigheten sedan beslutet vunnit laga kraft. Lag (2015:59).
Prop. 2014/15:26: Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 6. Enligt första stycket får den som delgetts ett ersättningsbeslut enligt 9 § och inte är nöjd med det, inom en månad begära att domstol prövar ersättningsfrågan. En sådan ansökan får göras till den tingsrätt som kunnat pröva beslaget, dvs. rätten i den ort där brottet förövades (se 19 kap. <a href="https://lagen.nu/1942:740#K19P1" ...
Ändringar och övergångsbestämmelser
Lag (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
Övergångsbestämmelse
Ändring, SFS 1957:355
- Omfattning
- ändr. 4 § 2 mom
Ändring, SFS 1958:223
- Omfattning
- ändr. 3 §
Ändring, SFS 1964:881
- Omfattning
- ändr. 1 §
Ändring, SFS 1966:252
- Omfattning
- ändr. 1 §
Ändring, SFS 1972:749
- Förarbeten
- Prop. 1972:137
- Omfattning
- ändr. 1-5 §§
Ändring, SFS 1972:753
- Omfattning
- ikrafttr. av 1972:749
Ändring, SFS 1974:830
- Förarbeten
- Prop. 1974:154
- Omfattning
- ändr. 4 §
Ändring, SFS 1975:611
- Förarbeten
- Prop. 1975:22
- Omfattning
- ändr. 1-5 §§
Lag (1977:478) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1976/77:113
- Omfattning
- ändr. 3 §
Förordning (1977:721) om ikraftträdande av lagen (1977:478) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Omfattning
- ikrafttr. av 1977:478
Lag (1978:92) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1977/78:77
- Omfattning
- ändr. 4 § 1, 2 mom; nytt 4 § 3 mom
Lag (1980:976) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1979/80:178
- Omfattning
- ny 6 §
Lag (1982:303) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1981/82:204
- Omfattning
- nytt 4 § 4 mom
Lag (1985:195) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1983/84:117
- Omfattning
- upph. 4 § 4 mom
- Ikraftträder
- 1985-05-01
Lag (1986:1248) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1986/87:34
- Omfattning
- ändr. 5 §
- Ikraftträder
- 1987-01-01
Lag (1987:281) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1986/87:81
- Omfattning
- ändr. 4 § 3 mom; ny 7 §
- Ikraftträder
- 1987-07-01
Lag (1988:944) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1987/88:120
- Omfattning
- upph. 6 §
- Ikraftträder
- 1989-01-01
Lag (1989:394) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1988/89:118
- Omfattning
- ändr. 4 §
- Ikraftträder
- 1989-07-01
Lag (1990:149) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Prop. 1989/90:2
- Omfattning
- ändr. 4 §; ny 4 a §
- Ikraftträder
- 1990-07-01
Lag (1993:1463) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 1993/94:78, Prop. 1993/94:44, Bet. 1993/94:JuU11
- Omfattning
- ändr. 4 a, 7 §§
- Ikraftträder
- 1994-02-01
Lag (1994:1416) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 1994/95:40, Prop. 1994/95:23, Bet. 1994/95:JuU2
- Omfattning
- ändr. 1 §
- Ikraftträder
- 1995-01-01
Lag (1998:494) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 1997/98:260, Prop. 1997/98:124, Bet. 1997/98:TU11
- Omfattning
- ändr. 3 §
- Ikraftträder
- 1998-10-01
Lag (1999:217) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 1998/99:166, Prop. 1998/99:43, Bet. 1998/99:JuU15
- Omfattning
- ändr. 4, 4 a §§
- Ikraftträder
- 1999-07-01
Lag (1999:880) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
Övergångsbestämmelse
- Förarbeten
- Rskr. 1999/2000:17, Prop. 1998/99:123, Bet. 1999/2000:TU2
- Omfattning
- ändr. 3 §
- Ikraftträder
- 2000-01-01
Lag (2004:1031) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 2004/05:5, Prop. 2003/04:159, Bet. 2004/05:JuU3
- Omfattning
- ändr. 7 §
- Ikraftträder
- 2005-01-01
Lag (2005:285) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 2004/05:237, Prop. 2004/05:135, Bet. 2004/05:JuU31
- Omfattning
- ändr. 7 §
- Ikraftträder
- 2005-07-01
Lag (2008:323) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 2007/08:188, Prop. 2007/08:53, Bet. 2007/08:JuU26
- Omfattning
- ändr. 7 §
- Ikraftträder
- 2008-07-01
Lag (2009:122) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 2008/09:179, Prop. 2008/09:60, Bet. 2008/09:TU8
- Omfattning
- ändr. 3 §
- Ikraftträder
- 2009-10-01
Lag (2015:59) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
Övergångsbestämmelse
- Förarbeten
- Rskr. 2014/15:112, Prop. 2014/15:26, Bet. 2014/15:JuU10
- Omfattning
- ändr. 7 §; nya 8, 9, 10 §§
- Ikraftträder
- 2015-04-01
Lag (2019:346) om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott
- Förarbeten
- Rskr. 2018/19:239, Prop. 2018/19:59, Bet. 2018/19:SoU18
- Omfattning
- ändr. 4 §
- Ikraftträder
- 2019-07-01


Rattfylleri


Rattfylleri

För rattfylleri döms den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till minst 0,2 promille i blodet till böter och/eller fängelse i högst sex månader enligt 4 § lagen  om straff för vissa trafikbrott.https://lagen.nu/1951:649#P4 Den som döms för rattfylleri får normalt även sitt körkort återkallat. Detta regleras i körkortslagen och sker i ett separat administrativt förfarande där Transportstyrelsen är beslutande myndighet.https://lagen.nu/1998:488#K5

För rattfylleri döms också den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika som avses i  i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet.https://lagen.nu/1951:649#P4S2 Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination ((4§ lagen).


Rattfylleri

För grovt rattfylleri döms till fängelse i högst två år.

Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om:

 Föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 promille i blodet eller 0,50 milligram per liter i utandningsluften
 Föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel
 Framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten.https://lagen.nu/1951:649#P4a

Om föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,5 promille i blodet döms mycket sällan till annan påföljd än fängelse. Detta innebär att en icke frihetsberövande påföljd, som exempelvis samhällstjänst, i princip är utesluten

NJA 2002 s. 653
Fråga om påföljd för grovt rattfylleri.
Tierps TR
Allmän åklagare yrkade vid Tierps TR ansvar å S. H., född 1948, för grovt rattfylleri enligt följande: S. H. har d. 10 juni 2001 fört personbil i Östhammar efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hennes blod under eller efter färden uppgått till 1,61 promille. - Brottet är grovt med hänsyn till den höga alkoholkoncentrationen.
Domskäl
TR:n (ordf. hovrättsassessorn Alander) anförde i dom d. 6 nov. 2001: Domskäl. S. H. har erkänt gärningen.
Åklagaren har åberopat analysbesked.
Hörd över åtalet har S. H. uppgett: Hon festade kvällen innan varvid hon drack både vin och sprit. Följande dag drack hon två öl vid 17-tiden. Några timmar senare avsåg hon att köra in bilen i garaget. Hon passade samtidigt på att köra till Q8-macken för att köpa tidningen, en sträcka på ca 200 meter. Körningen gick bra, hon kände sig inte berusad.
S. H:s erkännande stöds av den övriga utredningen. Åtalet för grovt rattfylleri är därmed styrkt.
Grovt rattfylleri utgör brott av sådan art att påföljden normalt skall bestämmas till fängelse. I förevarande fall har dock körningen avsett en kortare sträcka och har, såvitt framgår av utredningen, heller inte inneburit en särskilt påtaglig risk för trafiksäkerheten. Det saknas anledning att befara att S. H. kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet. Hon har samtyckt till att utföra samhällstjänst. TR:n finner därigenom att det föreligger särskilda skäl att döma S. H. till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst. Tiden för samhällstjänsten bör bestämmas till femtio timmar. Om fängelse i stället valts som påföljd skulle strafftiden ha bestämts till en månad.
Domslut
Domslut. TR:n dömde S. H. enligt 4 a § trafikbrottslagen (1951:649) för grovt rattfylleri till villkorlig dom med samhällstjänst 50 timmar. Om fängelse i stället hade valts som påföljd skulle fängelse en månad ha dömts ut.
Svea HovR
Åklagaren överklagade i Svea HovR och yrkade att S. H. skulle dömas till fängelse.
S. H. bestred ändring.
HovR:n (hovrättsrådet Ljungqvist, referent, samt nämndemännen, Johansson och Attersand) anförde i dom d. 11 april 2002: Domskäl. S. H. har hörts på nytt i HovR:n.
Genom TR:ns dom är slutligt avgjort att S. H. har gjort sig skyldig till grovt rattfylleri.
Grovt rattfylleri är ett brott av sådan art att det föreligger en presumtion för att påföljden skall bestämmas till fängelse. För att presumtionen skall brytas krävs att det föreligger särskilda skäl för att välja en icke frihetsberövande påföljd. Främst omständigheterna vid brottet är av betydelse vid prövningen av frågan om påföljden för grovt rattfylleri kan bestämmas till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst. Omständigheter som kan utgöra skäl för en sådan påföljd är framför allt att alkoholkoncentrationen i förarens blod eller utandningsluft har varit förhållandevis låg och att körningen har skett under förhållanden som medfört ringa eller ingen trafikfara. (Se rättsfallen NJA 2000 s. 17 I och II. Dessa rättsfall avser emellertid närmast två ytterlighetsfall; de ger föga vägledning för bedömningen av omständigheterna i förevarande fall.)
Det är utrett att S. H. haft en alkoholkoncentration i blodet som under eller efter färden har uppgått till minst 1,61 promille. Eftersom redan en alkoholkoncentration i blodet på en promille innebär att rattfylleribrottet är att bedöma som grovt, kan en sådan alkoholkoncentration i blodet som S. H. haft inte anses förhållandevis låg. Den tyder också på att S. H. har druckit mer alkohol än vad hon medgett.
S. H. förde vid tillfället, enligt vad som framkommit i målet, visserligen sin bil bara en kortare sträcka, sammanlagt omkring 600 meter. Det fanns dock inget skäl för att hon skulle ta bilen; hon skulle bara köpa en tidning på en bensinstation som är belägen knappt 300 meter från hemmet. Bilkörningen ägde dessutom rum på den normala infartsvägen till Östhammar från länsväg 76, en väg vid vilken det finns både en polisstation och en brandstation. Även om det inte finns någon utredning om trafikintensiteten vid tillfället, måste det presumeras att en körning i tätort vid 8-tiden en försommarkväll med en så hög alkoholkoncentration som S. H. haft inneburit en trafikfara som inte är ringa.
Enligt HovR:ns mening har det följaktligen inte förelegat sådana omständigheter vid S. H:s körning som ger anledning att frångå normalpåföljden vid grovt rattfylleri.
Inte heller S. H:s personliga förhållanden är av det slaget att en villkorlig dom med samhällstjänst kan anses vara en lämplig påföljd. Enligt S. H:s egna uppgifter är hon en "nykter alkoholist" som vid tillfället fick ett återfall. Frivården har i sitt yttrande till TR:n anfört att det inte kan uteslutas att det föreligger en återfallsrisk, att S. H. har behov av behandling men att det inte föreslås en frivårdspåföljd, eftersom S. H. inte själv anser sig vara i behov av behandling.
På grund av det anförda finner HovR:n att TR:ns dom skall ändras på det sättet att påföljden för det brott som S. H. har gjort sig skyldig till skall bestämmas till fängelse en månad.
Domslut
Domslut. Med ändring av TR:ns dom bestämmer HovR:n påföljden till fängelse 1 mån.
Hovrättslagmannen Ewerlöf och tf. hovrättsassessorn Jonasson var av skiljaktig mening och anförde: Det är, som majoriteten har konstaterat, fråga om ett brott av sådan art att påföljden normalt skall bestämmas till fängelse. Styrkan av denna presumtion varierar dock beroende på brottslighetens karaktär i det enskilda fallet och omständigheterna kring brottet. Att föraren har haft en mycket hög alkoholhalt eller att brottet annars inneburit risker för trafiksäkerheten är faktorer som typiskt sett stärker presumtionen för fängelse. Omständigheter som kan föranleda tillämpning av villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst är framför allt att alkoholkoncentrationen i förarens blod eller utandningsluft har varit förhållandevis låg och att körningen skett under förhållanden som medfört ringa eller ingen trafikfara.
Det är utrett att S. H. haft en alkoholkoncentration i blodet som under eller efter färden har uppgått till 1,61 promille. Även om detta utgör en förhållandevis hög alkoholkoncentration, är den inte så hög att den i sig utesluter en annan påföljd än fängelse. Av utredningen framgår vidare att S. H. vid tillfället förde bilen endast en kortare sträcka på en rak och upplyst väg i ett relativt litet samhälle och att körningen ägde rum på kvällen. Av utredningen framkommer inte annat än att trafikintensiteten var låg. Annat är därför inte visat än att körningen har skett under förhållanden som medfört ringa eller ingen trafikfara.
Vi finner sammantaget - liksom TR:n - att omständigheterna har varit sådana att förutsättningar för villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst föreligger. Vi anser därför att TR:ns dom bör fastställas.
HD
S. H. överklagade och yrkade att HD skulle fastställa TR:ns domslut. Riksåklagaren bestred ändring.
Målet avgjordes efter huvudförhandling.
HD (JustR:n Pripp, referent, Lundius och Dahllöf) beslöt följande dom: Domskäl. I enlighet med HovR:ns dom har S. H. gjort sig skyldig till grovt rattfylleri. Frågan nu är vilken påföljd som detta brott bör föranleda.
År 1994 skärptes lagstiftningen mot rattfylleri. Bl.a. sänktes promillehalten för den straffbara gränsen vid grovt rattfylleri från 1,5 promille till 1,0 promille alkohol i blodet (med motsvarande sänkning för alkoholhalten i utandningsluften) och samtidigt höjdes straffmaximum för grovt rattfylleri från ett till två års fängelse. Ändringarna utgjorde en markering av lagstiftarens skärpta syn på alkohol i trafiken och syftade till att främja trafiksäkerheten. Av den till grund för lagstiftningen liggande propositionen framgår att avsikten med sänkningen av gränsvärdet för grovt rattfylleri inte var att längre fängelsestraff än tidigare skulle utmätas vid alkoholhalter i blodet som ligger på 1,5 promille eller däröver. Avsikten var inte att - utöver vad som kunde följa av den nyansering som vidgningen av straffskalan gav - påverka den då tillämpade straffmätningen vid vad som kunde sägas utgöra normala fall av grovt rattfylleri där promillehalten motsvarade det dåvarande gränsvärdet eller strax däröver. Däremot framhölls att det fanns anledning att allmänt sett se strängt på detta brott. En icke frihetsberövande påföljd skulle kunna väljas endast om det förelåg särskilda skäl. I propositionen uttalades vidare att villkorlig dom borde användas med mycket stor restriktivitet och komma i fråga endast i klara undantagsfall. (Se prop. 1993/94:44 s. 24 ff, 29 ff. och 34 ff. )
Med införandet av lagstiftningen om samhällstjänst, som ger möjlighet att förena skyddstillsyn och villkorlig dom med föreskrift om sådan tjänstgöring, har utrymme skapats för att bestämma påföljden för grovt rattfylleri på ett mer nyanserat sätt än tidigare (se prop. 1997/98:96). Grovt rattfylleri är alltjämt ett brott av sådan art att det föreligger en presumtion för att påföljden skall bestämmas till fängelse (jfr 30 kap. 4 § 2 st. BrB). Men om den tilltalade samtycker till att skyddstillsyn eller villkorlig dom förenas med en föreskrift om samhällstjänst och en sådan föreskrift är lämplig med hänsyn till den tilltalades person och övriga omständigheter, kan detta utgöra särskilda skäl för att inte döma till frihetsstraff (30 kap. 7 § 2 st. och 9 § 2 st. 4 BrB). Vad frågan i detta mål närmare gäller är om en sådan påföljd kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottets art.
Dagens lagstiftning innehåller åtskilliga alternativ inom påföljdssystemet för grovt rattfylleri. Däri ryms kriminalvård i anstalt, med eller utan alkoholrelaterad behandling, och frihetsstraff i form av intensivövervakning med elektroniskt hjälpmedel, s.k. fotboja. Beträffande kriminalvård i frihet finns den renodlade skyddstillsynen och skyddstillsyn i förening med bl.a. behandlingsplan som den dömde åtagit sig att följa eller föreskrift om samhällstjänst. Häri ryms också, som redan framgått, villkorlig dom med eller utan föreskrift om samhällstjänst. Villkorlig dom skall normalt förenas med böter. Denna presumtion gäller emellertid inte när den villkorliga domen förenas med föreskrift om samhällstjänst, något som dock inte utesluter att också böter kan komma i fråga där samhällstjänsten inte ensam kan tillgodose intresset av att åstadkomma en tillräcklig reaktion på brottet (30 kap. 8 § BrB; prop. 1997/98:96 s. 92).
Efter införandet av lagstiftningen om samhällstjänst och 1994 års ändringar i trafikbrottslagen har HD prövat frågan om påföljd för grovt rattfylleri i rättsfallen NJA 1994 s. 102, 1997 s. 278, 1999 s. 9 och 2000 s. 171 och 11.
Sammantaget gäller att domstolen vid valet av påföljd har att göra en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Som HD uttalat i de båda nyssnämnda domarna från år 2000 utesluter inte det förhållandet att grovt rattfylleri är ett brott vars art talar för fängelse att styrkan av presumtionen varierar beroende på brottslighetens karaktär i det särskilda fallet och omständigheterna kring brottet. Att gärningsmannen haft en mycket hög alkoholhalt eller att brottet annars inneburit risker för trafiksäkerheten är faktorer som enligt domarna typiskt sett stärker presumtionen för fängelse. Vid bedömningen av frågan om det finns förutsättningar för villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst skulle, enligt vad HD uttalade, normalt främst omständigheterna vid brottet bli avgörande. Omständigheter som kan föranleda tillämpning av villkorlig dom med samhällstjänst är enligt vad som sades framför allt att alkoholkoncentrationen i förarens blod eller utandningsluft varit förhållandevis låg och att körningen skett under förhållanden som medfört ringa eller ingen trafikfara.
Beträffande det nu föreliggande fallet kan S. H:s alkoholkoncentration, 1,61 promille i blodet, inte anses ha varit förhållandevis låg. Den överstiger klart den nuvarande nedre gränsen för grovt rattfylleri och den överstiger också vad som före 1994 års lagändring utgjorde nedre gräns för ett sådant brott. Hon har visserligen framfört bilen endast en kortare sträcka (ca 600 m), men körningen har ägt rum vid 20-tiden en försommarkväll till och från en bensinstation på den normala infartsvägen till Östhammar. Av de skäl också i övrigt som HovR:n anfört måste körningen anses ha inneburit en trafikfara som inte varit ringa. Gärningen får ses som ett grovt rattfylleribrott av normalgraden och ha ett straffvärde om fängelse en månad.
Vid bedömningen av valet av påföljd skall beaktas också om det finns omständigheter hänförliga till den enskildes förhållanden och inte till brottsligheten som talar mot ett frihetsstraff.
S. H. lever under ordnade förhållanden. Hon har samtyckt till villkorlig dom med samhällstjänst och frivården har ansett att hon är lämplig att fullgöra sådan tjänst. Av utredningen framgår att S. H. missbrukat alkohol och år 1994 frivilligt genomgick behandling enligt den s.k. Minnesotamodellen. Vad som framkommit i målet talar närmast för att hennes alkoholförtäring inför den nu aktuella körningen var ett tillfälligt återfall i det tidigare missbruket. Enligt vad S. H. uppgett besöker hon numera regelbundet Anonyma Alkoholister. Något belägg för att S. H. skulle vara i behov av behandling på nytt eller annat stöd i kontrollerade former mot ett alkoholmissbruk finns inte och hon har inte heller själv tagit initiativ till någon behandling av sådant slag (jfr NJA 1997 s. 278 och 1999 s. 9).
Med lagstiftningen om samhällstjänst har förutsättningar skapats för att ge en icke frihetsberövande påföljd en större skärpa. Lagstiftningen har tillkommit i uttalat syfte att erbjuda alternativ för bl.a. den grupp av lagöverträdare som tidigare med hänsyn till brottslighetens art brukat dömas till kortare fängelsestraff från fjorton dagar till några få månader (prop. 1997/98:96 s. 96 f.). Det är emellertid inte avsett att en icke frihetsberövande påföljd med föreskrift om samhällstjänst mer eller mindre generellt skall ersätta fängelse när straffvärdet är lågt (jfr NJA 2000 s. 1711).
Lagstiftningen om trafikonykterhetsbrott får ses som ett uttryck för samhällets bestämda avståndstagande från bilkörning under alkoholpåverkan. Hos enskilda torde det också i allmänhet vara väl känt att den som kör alkoholpåverkad riskerar fängelse. Skälen för en sträng påföljdspraxis får anses ha en särskild styrka när det gäller den typ av artbrott som grovt rattfylleri utgör (jfr prop. 1993/94:44 s. 35). Det är väl känt att alkoholförtäring ökar risken för trafikolycksfall (se a. prop. s. 16 f. med hänvisningar). Mycket talar för att den som framför en bil med en alkoholhalt i blodet om ca 1,5 promille eller mer i allmänhet får antas utgöra ett sådant faromoment i trafiken att en icke frihetsberövande påföljd, om än förenad med föreskrift om samhällstjänst, inte kan anses utgöra en tillräckligt ingripande påföljd. Vad som nu sagts hindrar dock inte att omständigheterna i det enskilda fallet kan vara sådana att en frivårdspåföljd ändå bör kunna väljas (jfr 29 kap. 5 § och 30 kap. 9 § 2 st. 1-3 BrB). Förhållandena kan exempelvis ha varit sådana att körningen i stort sett inte utgjort någon trafikfara.
Som redan sagts ger inte utredningen stöd för att S. H. numera har sådana alkoholproblem att någon form av behandling skulle vara erforderlig. Inte heller i övrigt har det kommit fram några omständigheter som utgör skäl för att frångå presumtionen för ett frihetsstraff.
Sammantaget finner HD således inte skäl att ändra HovR:ns dom i påföljdsdelen.
Domslut
Domslut. HD fastställer HovR:ns domslut.
JustR Munck, med vilken JustR Svensson instämde, var av skiljaktig mening på sätt framgår av följande yttrande:
Jag ansluter mig till majoriteten t.o.m. det stycke i domskälen som slutar med meningarna " 1 propositionen uttalades vidare att villkorlig dom borde användas med mycket stor restriktivitet och komma i fråga endast i klara undantagsfall. (Se prop. 1993/94:44 s. 24 ff., 29 ff. och 34 ff.) " Därefter anför jag följande.
Den lagstiftning son härefter har införts om möjlighet att förena villkorlig dom med samhällstjänst har avsetts skapa förutsättningar för att ge den villkorliga domen större skärpa och har tillkommit i ett uttalat syfte att erbjuda ett alternativ bl.a. för den grupp lagöverträdare som tidigare med hänsyn till brottslighetens art brukat dömas till korta fängelsestraff. Detta har särskilt avsetts gälla i sådana fall där de objektiva förutsättningarna har varit sådana att påföljden skulle ha kunnat bestämmas till skyddstillsyn med samhällstjänst men där förutsättningar för skyddstillsyn saknats med hänsyn till den tilltalades personliga förhållanden, t.ex. eftersom det inte funnits något övervakningsbehov (prop. 1997/98:96 s. 96 f.).
En följd av denna lagstiftning är i enlighet med vad som konstaterats i rättsfallen NJA 2000 s. 17 I och II att domstolen vid grovt rattfylleri måste göra en bedömning av om det finns förutsättningar för att bestämma påföljden till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst i sådana fall då skyddstillsyn med hänsyn till den tilltalades personliga förhållanden inte kommer i fråga som påföljd. Vid denna bedömning är det normalt främst omständigheterna vid brottet - såsom alkoholkoncentrationen i förarens blod eller utandningsluft och omständigheterna vid körningen - som får betydelse.
S. H:s alkoholkoncentration i blodet, 1,61 promille, var förhållandevis hög men kan inte anses ha varit så hög att redan av detta skäl annan påföljd än fängelse är utesluten. Av utredningen framgår vidare att hon vid tillfället förde bilen endast en kortare sträcka - ca 600 meter - på en rak och upplyst väg i ett relativt litet samhälle under kvällstid. En alkoholkoncentration av aktuellt slag medför visserligen alltid en trafikfara, men omständigheterna kan inte anses ha varit sådana att denna var särskilt framträdande. En samlad bedömning av omständigheterna vid brottet leder till att dessa inte utesluter att villkorlig dom i förening med samhällstjänst väljs som påföljd, om förutsättningar för denna påföljdsform i övrigt föreligger.
Om S. H:s personliga förhållanden är bl.a. upplyst att hon arbetar som lärare samt att hon är aktiv i skilda sammanhang, bl.a. som suppleant i kommunfullmäktige samt inom lottakåren och hemvärnet. Hon hade alkoholproblem under mitten av 1990-talet och genomgick då behandling enligt den s.k. Minnesotamodellen. Därefter var hon enligt egen uppgift helnykter i tre år men började sedan åter dricka alkohol vid sociala tillställningar. Hon är aktiv i Anonyma Alkoholister och besöker regelbundet denna förening. Enligt yttrande d. 5 nov. 2002 över kompletterande personutredning har hon under det senaste året endast vid ett tillfälle druckit alkohol, och hon anser därför att hon, vid sidan av det stöd hon får från föreningen, inte behöver ytterligare hjälp mot alkoholmissbruk. Hon har samtyckt till att undergå samhällstjänst.
Vad som sålunda framkommit innebär att något behov av övervakning inte kan anses föreligga samt att S. H. i enlighet med vad som anförs i yttrandet är lämplig att fullgöra samhällstjänst.
Såväl med hänsyn till omständigheterna vid brottet som i betraktande av S. H:s personliga förhållanden föreligger det således förutsättningar för att döma S. H. till villkorlig dom i förening med samhällstjänst. Hon bör därför ådömas denna påföljd.
På grund av det anförda bestämmer jag påföljden för S. H. till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst och fastställer tiden för samhällstjänsten till 50 timmar samt förklarar att, om fängelse i stället valts som påföljd, strafftiden skulle ha bestämts till en månad.
JustR Munck tillade för egen del:
En huvudfråga i förevarande mål är hur stort utrymmet skall vara för att tillämpa villkorlig dom eller skyddstillsyn i förening med samhällstjänst som påföljd för sådant rattfylleribrott som bedöms som grovt med hänsyn till uppmätt alkoholhalt. Att märka är här att brottskonstruktionen i 4 a § trafikbrottslagen innebär att den omständigheten att föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 promille i blodet eller 0,50 milligram per liter i utandningsluften visserligen skall beaktas särskilt vid bedömningen av om ett rattfylleribrott är att anse som grovt men inte automatiskt innebär att så är fallet. I lagmotiven har också uttryckligen förutsatts att brottet i det enskilda fallet, även om en sådan alkoholhalt är aktuell, kan bedömas som normalfall av rattfylleri när faran för medtrafikanter varit ringa med hänsyn till fordonets beskaffenhet eller trafiksituationen (NJA II 1990 s. 12 och 1993 s. 427). Därvid har uppenbarligen i överensstämmelse med tidigare praxis - vid sidan av rattfylleri med moped - åsyftats sådana undantagsfall då en förare "påtagit sig en strängt begränsad trafikuppgift, t.ex. omparkering eller flyttning av en bil en mycket kort sträcka på en plats där ingen annan trafik förekom" (prop. 1993/94:43 s. 31). Fall av detta slag har avsetts vara att bedöma som normalfallet av rattfylleri, varvid straffet normalt skall stanna vid böter (NJA II 1990 s. 7).
Avsikten med att införa en möjlighet att kombinera skyddstillsyn och villkorlig dom med samhällstjänst har varit ge ett generellt alternativ till kortare fängelsestraff, varvid bl.a. rattfylleribrotten särskilt framhållits. Avsikten kan därvid inte ha varit att reservera de angivna påföljdskombinationerna för - vid sidan av fall med förhållandevis låg promillehalt - sådana fall som normalt är att hänföra till bötesbrott, utan den bakomliggande tanken måste ha varit att ge påföljdskombinationen ett något vidare tillämpningsområde med sikte på rattfylleribrott, som visserligen är att bedöma som grova men där trafikfaran ändå inte varit särskilt framträdande. Det nu förevarande målet är enligt min mening ett typiskt exempel på fall av det slag som därvid måste antas ha varit åsyftat.
HD:s dom meddelades d. 18 dec. 2002 (mål nr B 1907-02).


Rattfylleri

För grovt rattfylleri döms till fängelse i högst två år.

Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om:

 Föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 promille i blodet eller 0,50 milligram per liter i utandningsluften
 Föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel
 Framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten.https://lagen.nu/1951:649#P4a


Dubbning (tolkning)

miniatyr|350px|Dubbning och textning av filmer i olika länder i Europa (redigerad senast 21 augusti 2009.)
Dubbning (av engelskans dubbing) är en typ av eftersynkning där man spelar in en ny version av talljudspåret till en film eller en TV-serie på det egna landets språk.

Dubbning förekommer inte bara på film och i TV-serier. Även nyhetsprogram kan dubbas. Om till exempel ett tal av en utländsk politiker spelas upp, kommer i vissa länder snart en röst som översätter. Detta kallas Lektorsdubbning och görs i regel i länder som har för tradition att dubba, men även i länder som inte har det, som Finland samt samiskspråkiga nyheter. Andra länder, som Sverige, väljer då oftast att använda originalljudet med pålagd textning.

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.

Det händer också att äldre dubbningar av filmer görs om, bland annat av tekniska orsaker eller på grund av saknade rättigheter.Hofverberg, Daniel: "Omdubbningar". Dubbningshemsidan.se, 6 januari 2009/21 juli 2011. Läst 2012-07-12. I Sverige har det medfört viss kritik.

 Dubbning av filmer eller TV-serier riktade till en vuxen publik
På grund av att filmer riktade till en vuxen publik oftast textas i Sverige är svensk publik i allmänhet negativt inställd eller ovan vid att se vuxenfilmer dubbade till svenska. Trots detta har enstaka filmer eller TV-serier genom årens lopp dubbats till svenska och visats på bio eller i TV, oftast med negativa reaktioner eller drev.

1993 valde TV3 att sända den tecknade amerikanska TV-serien Simpsons med svensk dubbning vilket dock medförde stark kritik från tittare och efter bara 6 producerade avsnitt återgick TV3 till att visa serien textad.Hammarkrantz, Oskar (2007-07-24): "Hemma hos Simpsons". Cafe.se. Läst 15 juli 2023.

Star Wars: Episod I – Det mörka hotet från 1999 hade nypremiär 2012 på svenska biografer och gick samtidigt upp i en svenskdubbad version. Även denna version blev bemött med hån och allmänt ogillande och när filmen senare släpptes på VHS och DVD fanns bara svensk textning.

Sommaren 2021 valde streamingtjänsten Netflix att dubba flertalet spelfilmer och TV-serier som är riktade till en vuxen publik, däribland The Witcher, Don't Look Up och Den siste legosoldaten, vilket väckte blandade reaktioner där vissa trodde det var ett skämt och "djävulens påfund". I ett svar till Moviezine förklarade Netflix så här:

Flertalet ytterligare filmer har även sedan dess dubbats till svenska samt TV-serier som tidigare visats textade som The Witcher vars första säsong visades utan svensk dubbning, men sedan dubbades i samband med att den andra säsongen släpptes i december 2021

Flertalet ytterligare filmer har även sedan dess dubbats till svenska samt TV-serier som tidigare visats textade som The Witcher vars första säsong visades utan svensk dubbning, men sedan dubbades i samband med att den andra säsongen släpptes i december 2021.

Åtta nya avsnitt av fantasyserien ”The Witcher” har precis landat på Netflix, och den hängivna tittaren har med stor sannolikhet redan hunnit beta av samtliga av dem. Kanske har denne dessutom hunnit upptäcka en annan detalj – att säsongen även anlände med svensk dubbning.
Netflix har på senare tid dubbat flera av sina originaltitlar till svenska, även när det kommer till innehåll för den vuxna publiken. Nu prövas alltså konceptet även på en av streamingtjänstens mest populära produktioner. Som exempelvis huvudrollen Geralt kan vi nu, istället för Henry Cavills stämma, höra den svenska röstskådespelaren Daniel Sjöberg.
Inte bara de nya avsnitten finns tillgängliga med svenskt tal, utan även hela säsong ett, för den som är nyfiken på att gå tillbaka och lyssna.
Redan i somras dök flera nya originalfilmer upp på Netflix med dubbade versioner, och streamingtjänsten beskrev det då som ett test, där man ville undersöka mottagandet. Det ses även som ett sätt att göra innehållet tillgängligt för fler, där alla som föredrar originalspråket enkelt kan behålla det så i sina inställningar.
Den efterlängtade, andra säsongen av "The Witcher" släpptes tidigare under fredagen, och har hunnit ta emot flera positiva omdömen från kritikerna. I de nya avsnitten ansluter bland annat nordiska skådespelare som Kim Bodnia och Kristofer Hivju.
Har du hunnit kolla in svenskdubbade "The Witcher" ännu?


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.

Det händer också att äldre dubbningar av filmer görs om, bland annat av tekniska orsaker eller på grund av saknade rättigheter.Hofverberg, Daniel: "Omdubbningar". Dubbningshemsidan.se, 6 januari 2009/21 juli 2011.


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.

Det händer också att äldre dubbningar av filmer görs om, bland annat av tekniska orsaker eller på grund av saknade rättigheter.Hofverberg, Daniel: "Omdubbningar". Dubbningshemsidan.se, 6 januari 2009/21 juli 2011. Läst 2012-07-12. I Sverige har det medfört viss kritik.

 Dubbning av filmer eller TV-serier riktade till en vuxen publik
På grund av att filmer riktade till en vuxen publik oftast textas i Sverige är svensk publik i allmänhet negativt inställd eller ovan vid att se vuxenfilmer dubbade till svenska. Trots detta har enstaka filmer eller TV-serier genom årens lopp dubbats till svenska och visats på bio eller i TV, oftast med negativa reaktioner eller drev.


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.

Det händer också att äldre dubbningar av filmer görs om, bland annat av tekniska orsaker eller på grund av saknade rättigheter.Hofverberg, Daniel: "Omdubbningar". Dubbningshemsidan.se, 6 januari 2009/21 juli 2011. Läst 2012-07-12. I Sverige har det medfört viss kritik.

 Dubbning av filmer eller TV-serier riktade till en vuxen publik
På grund av att filmer riktade till en vuxen publik oftast textas i Sverige är svensk publik i allmänhet negativt inställd eller ovan vid att se vuxenfilmer dubbade till svenska. Trots detta har enstaka filmer eller TV-serier genom årens lopp dubbats till svenska och visats på bio eller i TV, oftast med negativa reaktioner eller drev.

1993 valde TV3 att sända den tecknade amerikanska TV-serien Simpsons med svensk dubbning vilket dock medförde stark kritik från tittare och efter bara 6 producerade avsnitt återgick TV3 till att visa serien textad.Hammarkrantz, Oskar (2007-07-24): "Hemma hos Simpsons". Cafe.se. Läst 15 juli 2023.


Dubbning (tolkning)

I Sverige har man, sedan ljudfilmens genombrott under andra halvan av 1920-talet, i huvudsak använt sig av undertextning av spelfilmer och senare även TV-serier. Tecknade filmer och TV-serier har däremot ofta dubbats när de är avsedda för barn. Undantag finns, som när TV 1000 i början av 1990-talet valde att texta 1987 års version av Teenage Mutant Ninja Turtles, en serie som för övrigt dubbats till svenska i två versioner. Tecknade serier riktade till exempelvis tonåringar och vuxna, som Simpsons, South Park, American Dad! och Family Guy, är däremot oftast textade i Sverige.

Under 2000-talet vill filmbolagen inte ha för lång tid mellan den ursprungliga premiären och de internationella och det är vanligare att filmbolagen vill premiärvisa filmerna på samma dag över hela världen. Dubbningen har därför fått allt kortare tidsramar och länder som dubbar behöver tillgång till filmmaterial redan innan filmerna är klara vilket gör processen besvärligare och kostsammare.

Det händer också att äldre dubbningar av filmer görs om, bland annat av tekniska orsaker eller på grund av saknade rättigheter.Hofverberg, Daniel: "Omdubbningar". Dubbningshemsidan.se, 6 januari 2009/21 juli 2011. Läst 2012-07-12. I Sverige har det medfört viss kritik.

 Dubbning av filmer eller TV-serier riktade till en vuxen publik
På grund av att filmer riktade till en vuxen publik oftast textas i Sverige är svensk publik i allmänhet negativt inställd eller ovan vid att se vuxenfilmer dubbade till svenska. Trots detta har enstaka filmer eller TV-serier genom årens lopp dubbats till svenska och visats på bio eller i TV, oftast med negativa reaktioner eller drev.

1993 valde TV3 att sända den tecknade amerikanska TV-serien Simpsons med svensk dubbning vilket dock medförde stark kritik från tittare och efter bara 6 producerade avsnitt återgick TV3 till att visa serien textad.Hammarkrantz, Oskar (2007-07-24): "Hemma hos Simpsons". Cafe.se. Läst 15 juli 2023.

Star Wars: Episod I – Det mörka hotet från 1999 hade nypremiär 2012 på svenska biografer och gick samtidigt upp i en svenskdubbad version. Även denna version blev bemött med hån och allmänt ogillande och när filmen senare släpptes på VHS och DVD fanns bara svensk textning.

Sommaren 2021 valde streamingtjänsten Netflix att dubba flertalet spelfilmer och TV-serier som är riktade till en vuxen publik, däribland The Witcher, Don't Look Up och Den siste legosoldaten, vilket väckte blandade reaktioner där vissa trodde det var ett skämt och "djävulens påfund". I ett svar till Moviezine förklarade Netflix så här:


Daredevil

Daredevil, på svenska även kallad Demonen och Våghalsen, är en superhjälte från Marvel Comics skapad av Stan Lee och Bill Everett. Han gjorde sin debut i april 1964 i sin egen serietidning Daredevil. När Frank Miller tog över serien på 70-talet blev det hans genombrott som serieskapare. I Sverige gavs tidningen Demonen ut av Centerförlaget från 1966 till 1969. Atlantic förlag gav ut serien i 11 nr, under namnet Våghalsen 1982. Slutligen gav Semic Press ut 12 nr av serien under 1986 med originalnamnet Daredevil.

2003 kom långfilmen Daredevil med Ben Affleck i huvudrollen. 2015 började TV-serien Marvel's Daredevil sändas på Netflix, med Charlie Cox som Daredevil.

Under november 2013 meddelades det att en TV-serie baserad på superhjälten kommer visas under 2015 på Netflix. Drew Goddard blev anlitad som exekutiv producent och show runner; han fick även i uppdrag att skriva de två första avsnitten. I maj 2014 hoppade Goddard av som show runner, han ersättes av Steven S. DeKnight, men kvarstod som exekutiv producent. Samma månad fick man veta att Charlie Cox ska spela rollen som Daredevil

I maj 2014 hoppade Goddard av som show runner, han ersättes av Steven S. DeKnight, men kvarstod som exekutiv producent. Samma månad fick man veta att Charlie Cox ska spela rollen som Daredevil.

"Daredevil", som i förra veckan bytte showrunner, från Drew Goddard till Steven S. DeKnight, har hittat sin huvudperson. Det blir "Boardwalk Empire"-stjärnan Charlie Cox som ska göra brottsbekämparen Matt Murdock; en blind advokat med förhöjda sinnen och ett hemligt alter ego. Detta bekräftar källor till Entertainment Weekly.
Cox spelade den irländske underhuggaren Owen Slater i två säsonger av HBO-dramat "Boardwalk Empire" och hade innan "Daredevil" två CBS-piloter på gång, som bägge gick förlorande ur serielotteriet.
"Daredevil" har premiär någon gång under 2015.
Vad tror ni om Cox som "DD"? Kommer han göra ett bättre jobb än Ben Affleck (som iklädde sig den röda dräkten i filmen från 2003)? Kommentera nedan!


Daredevil


Daredevil

Under november 2013 meddelades det att en TV-serie baserad på superhjälten kommer visas under 2015 på Netflix.


Daredevil

Under november 2013 meddelades det att en TV-serie baserad på superhjälten kommer visas under 2015 på Netflix. Drew Goddard blev anlitad som exekutiv producent och show runner; han fick även i uppdrag att skriva de två första avsnitten.


Sven-Åke Gustavsson

Sven-Åke Gustavsson, egentligen Sven Åke Lennart Gustafsson, född 22 april 1951 i Skara, är en svensk skådespelare och teaterregissör.

Teater Roller År Roll Produktion Regi Teater 1999 Amos Hart Chicago <small> John Kander, Fred Ebb och Bob Fosse Walter Bobbie Scott Faris Eriksbergshallen/ Oscarsteatern 2005 Hustruskolan<small> Molière Daniel Benoin Göteborgs Stadsteater 2006 Rosens namn<small> Umberto Eco Jasenko Selimović Göteborgs Stadsteater Harpagon Den girige <small> Molière Erik Ståhlberg Gunnebo slottsteater 2007 Bröllopsbesvär <small> Stig Larsson efter Stig Dagerman Johan Wahlström Göteborgs stadsteater 2008 Sista dansen <small> Carin Mannheimer Carin Mannheimer Göteborgs stadsteater Förnuft och känsla <small> Mark Healy efter Jane Austen Maria Löfgren Göteborgs stadsteater 2010 Familjen <small> Tracy Letts Peter Dalle Göteborgs stadsteater Den inbillningssjuke <small> Molière Åsa Kalmér Göteborgs stadsteater 2012 Mittens rike <small> Jan Käll, Johanna Emanuelsson, Richard Turpin och ensemblen Richard Turpin Göteborgs stadsteater 2014 Kikkiland <small> Dennis Magnusson Dennis Sandin Göteborgs stadsteater Flotten, Hemmet, Sandlådan 2014 <small> Kent Andersson, Bengt Bratt och Mattias Andersson Mattias Andersson Göteborgs stadsteater 2015 Ström Markurells i Wadköping <small> Hjalmar Bergman Dennis Sandin Göteborgs stadsteater Det bästa hos människan <small> Bengt Ohlsson Bengt Ohlsson Göteborgs stadsteater 2016 Alice i Underlandet <small> Lewis Carroll Anna Pettersson Göteborgs stadsteater Mephisto <small> Klaus Mann Pontus Stenshäll Göteborgs stadsteater 2017 Gösta Berlings saga <small> Selma Lagerlöf Rikard Lekander Göteborgs stadsteater 2018 Hemsöborna <small> August Strindberg Andreas Boonstra Göteborgs stadsteater Carl Ekdahl Fanny och Alexander <small> Ingmar Bergman Eva Bergman Göteborgs stadsteater 2019 Little Shop of Horrors <small> Alan Menken och Howard Ashman Angelina Stojčevska Göteborgs stadsteater 2021 Hamm Slutspel <small> Samuel Beckett Ronnie Hallgren Göteborgs stadsteater

Huvudnavigering
- På scen
- Biljetter
- Dagens lunchteater
- Restaurang
- Om Göteborgs Stadsteater
- Teaterrummet
En stor ensemblepjäs med Dan Ekborg i huvudrollen
Han går fram som en ångvält, smörjer examinatorer och kör med stadens överklass. Till dess att det som länge varit allmänt känt även går upp för honom ...
Nyrike uppkomlingen Markurell oroar sig för sonen Johans studentexamen och skyr inga medel för att han ska klara den.
Hjalmar Bergmans Markurells i Wadköping utspelar sig under ett dygn 1913 men går genom tid och rum. Om ett småborgerligt samhälle där social kontroll och maktstrategier spelar en viktig roll.
I denna stora ensemblepjäs, i ny bearbetning av Dennis Magnusson, ser vi bland andra Dan Ekborg som Markurell, Carina M Johansson som fru Markurell och Olof Mårtensson som Johan Markurell. Dennis Sandin regisserar. Premiär den 4 september på Göteborgs Stadsteaters Stora Scen.
Fru Markurell har en hemlighet:
Vi ställde några frågor till Dan Ekborg:
Av Hjalmar Bergman Bearbetning Dennis Magnusson Regi Dennis Sandin Skådespelare Kerstin Andersson, Marie Delleskog, Dan Ekborg, Christer Fjellström, Johan Gry, Sven-Åke Gustavsson, Mia Höglund-Melin, Carina M Johansson, Johan Karlberg, Olof Mårtensson, Håkan Paaske, Ramtin Parvaneh Statist Wilhelm Johansson, Minna Tägil Scenografi Stine Martinsen Mask Susanne Åberg Musik Mikael Svanevik Ljus Max Mitle Ljud Jesper Lindell Dramaturg Dennis Magnusson


Sven-Åke Gustavsson


Sven-Åke Gustavsson

År  Produktion  Upphovsmän  Teater 1994  Spöket på Canterville <small>  Oscar Wilde  Backa Teater 2001  Into the Woods <small>  Stephen Sondheim och James Lapine  Norrlandsoperan/  Profilteatern 2002  Magister Bläckstadius <small>   Riksteatern Swedenhielms <small>  Hjalmar Bergman  Teater Glashuset 2004  En midsommarnattsdröm <small> A Midsummer Night's Dream  William Shakespeare  Regionteatern Blekinge Kronoberg 2007  Den inbillade sjuke <small> Le Malade imaginaire  Molière  Gunnebo slottsteater 2008  Korpen <small> The Raven  Edgar Allan Poe  Göteborgs stadsteate

Le Malade imaginaire Molière Gunnebo slottsteater 2008 Korpen <small> The Raven Edgar Allan Poe Göteborgs stadsteater