Taravos Anikė

thumb|Skulptūra 2012 m.

Taravos Anikė – skulptūra Klaipėdos miesto centre, Teatro aikštėje. Vienas miesto simbolių, sukurtas poeto S. Dacho meilei atminti. Ant postamento yra vokiškas užrašas: „Ännchen von Tharau, mein Reichthum, mein Gut, du meine Seele, mein Fleisch und mein Blut!“ (liet. Anike Taravos, turte didžiausias, tu mano siela, kūnas ir kraujas!).Paminklas Simonui Dachui skulptūra „Taravos Anikė“. N. Klimantavičienė, 2014. Krastogidas.lt (tikrinta 2021-08-20). Tarava yra buvusi prūsų gyvenvietė Rytprūsiuose, dabar Vladimirovas Karaliaučiaus krašte.Klaipėdos simboliu tapusią Taravos Anikę išdrįso stumdyti tik naciai. G. Pilaitis, 2019-10-22. Lrytas.lt (tikrinta 2021-08-20).

thumb|left|„Taravos Anikė“ 1916 m.

1912 m. Klaipėdos Teatro aikštėje buvo įrengtas Simono Dacho fontanas, skirtas Klaipėdoje gimusio Karaliaučiaus universiteto profesoriaus, poeto Simono Dacho atminimui.„Taravos Anikė“ skulptūra Teatro aikštėje. Uostas.info (tikrinta 2021-08-20). Kartu pastatyta ir skulptūra, vaizduojanti jaunutę basą mergaitę – vieną iš poeto apdainuotų herojų (autorius – berlynietis Alfred Künne). Viena populiariausių versijų byloja, kad tai XVII amžių siekianti meilės istorija apie anksti mirusio kunigo iš Taravos dukrą Anikę, kuri būdama 17 metų ištekėjo už vieno lietuvių raštijos pradininkų kunigo Johano Partacijaus. Kaip tik į šias jungtuves Karaliaučiaus katedroje buvo pakviestas jau pagarsėjęs poetas ir būsimas Karaliaučiaus universiteto profesorius Simonas Dachas, iš pirmo žvilgsnio įsimylėjęs Anikę.Taravos Anikė: keturi vyrai per keturis šimtmečius. J. Andriejauskaitė, 2012-08-01. 15min.lt (tikrinta 2021-08-20).

Manoma, kad 1939 m. iš Teatro aikštės buvo pašalintas, galbūt ruošiant vietą A. Hitlerio paminklui. Kurį laiką Taravos Anikės skulptūra stovėjo paremta prie Lietuvininkų aikštės.Klaipėdos apskrities viešoji I. Simonaitytės biblioteka, Arbeitsgemeinschaft der Memellandkreise e. V. (AdM) archyvas. Karo metais paminklas dingo. 1989 m. lapkričio 18 d. atidengtas naujasis paminklas (autorius – berlynietis M. Haacke). Skulptūra buvo atkurta remiantis nuotraukomis ir originalia kopija – maža skulptūrėle. Ją atidengė Alfonsas Žalys ir vokietis Haincas Radzivilas,Taravos Anikės sugrįžimui į Klaipėdą – 30 metų. 2019-11-18, Atviraklaipeda.lt (tikrinta 2021-08-20). laikomas Radvilų giminės palikuoniu.Taravos Anikės sugrįžimui į Klaipėdą – 30 metų (II). 2019-11-19, Atviraklaipeda.lt (tikrinta 2021-08-20)

„Atvira Klaipėda“ baigia pasakojimą apie paminklo Simonui Dachui su jo eilėraščio herojės Taravos Anikės skulptūra sugrįžimą į Klaipėdos Teatro aikštę.
Klaipėdos simboliu tapusi skulptūra atidengta 1989 metų lapkričio 18 dieną, po 50 metų trukusios nežinomybės. Galima drąsiai teigti, jog tik laimingi atsitiktinumai lėmė, kad pavyko į Klaipėdą sugrąžinti Taravos Anikę.
Noras atstatyti nesužavėjo
„Dievas klojo sėkmingą kelią, kortos krito labai gerai, todėl ir pavyko susigrąžinti Taravos Anikę“, – prisiminė Klaipėdietis žurnalistas, fotografas, poetas, buvęs laikraščio „Tarybinė Klaipėda“ („Klaipėda“) redaktorius Antanas Stanevičius.
Jis 1988 metų gegužės 25 dieną pirmasis viešai iškėlė idėją dėl Taravos Anikės sugrąžinimo į Teatro aikštę – apie tai parašė ir išspausdino laikraštyje „Tarybinė Klaipėda“.
Tačiau Taravos Anikė pas tuometinį redaktorių buvo „atėjusi“ dar anksčiau, tik jis buvo abejingas.
Savo knygoje „Taravos Anikės mįslė“ A. Stanevičius rašo apie į „Tarybinės Klaipėdos“ redakciją atėjusį žmogų, kuris ir liko neįvardintas: „Savo apmaudui turiu prisipažinti, kad vieną žmogų nuvyliau ir dėl to bent dabar jo atsiprašau, o pats gailiuosi. Dar nebuvo įsisiūbavusi „perestroika“, kai tas apyjaunis vyriškis ant stalo paskleidė pluoštą senovinių atvirukų, kuriuose buvo užfiksuotas Klaipėdos teatras ir man neregėtas paminklas. Svečias paaiškino, kad tai prieš karą stovėjęs paminklas vokiečių poetui. Jis paragino atviruką laikraštyje išspausdinti. „Reikia atstatyti paminklą!“ – kurstė mane inteligentiškas vyriškis. Klaipėdoje tada buvau naujokas, tad ir apie buvusį paminklą, ir apie poetą Simoną Dachą išgirdau pirmąsyk. Tada nesupratau, kokia tai gera mintis! Taigi nors paminklas atvirukuose ir patiko, svečiui liūdnai atsakiau: „Valdžia mūsų nesupras ir duos į kailį – palaikys tai vokiečių revanšizmo rėmimu. Žinot, kokie tie „aparatčikai“ tiesmuki ir riboti. Be to, neseniai rašėme apie kuriamą paminklą Mažvydui, kurį nuspręsta pastatyti Teatro aikštėje. Nejaugi dabar kiršinsim žmones prieš Mažvydą? Juk pirmosios lietuviškos knygos autorius turi teisę būti įamžintas gražiausioje miesto aikštėje“. Redakcijos svečias nebuvo piktas.“
Anikės norėjo ir S. Manomaitis
A. Stanevičius iki šiol džiaugiasi, jog likimas suteikė jam progą ištaisyti savo klaidą ir svariai prisidėti, kad Taravos Anikės skulptūra į Teatro aikštę sugrįžtų.
„Šventėme mano žmonos gimtadienį. Į jį atėjo ir mano kolegė Zita Tallat-Kelpšaitė ir jos sutuoktinis architektas Saulius Manomaitis. Jis pradėjo pasakoti, kad yra toks vokietis, kuris nori atstatyti paminklą S. Dachui su Taravos Anikės skulptūra, kad jis esą beldžiasi į Klaipėdos miesto vykdomąjį komitetą, bet jo niekas nepriima, su juo niekas nesikalba. Saulius labai įdomiai nušvietė tą situaciją, o ir man juk teko prabėgomis matyti to paminklo nuotraukas. Jis paaiškino, kad skulptūra labai graži, tinkama Teatro aikštei. Sakau: „Gerai, atvesk man tą vokietį, gal ką nors pramušim“. Juk tais laikais spauda turėjo gerokai daugiau galių“, – „Atvirai Klaipėdai“ pasakojo A. Stanevičius.
Tuo metu buvo restauruojamas Klaipėdos dramos teatras, statomas priestatas ir būtent pagal S. Manomaičio projektą. Todėl jis ir norėjo, kad Teatro aikštėje būtų pastatyta subtili Taravos Anikės skulptūra, o ne „numatomas grandiozinis stulpas, griaunąs aikštės erdvę ir visą architektūrinę dermę“ (citata iš knygos „Taravos Anikės mįslė“). Tas „grandiozinis stulpas“ buvo kuriamas paminklas Mažvydui.
Straipsnį rašė atsargiai
Netrukus po šio pokalbio į „Tarybinės Klaipėdos“ redakciją 1988 metų gegužę atėjo vokietis Haincas Radzivilas (Heinz Radziwill). Jį lydėjo gidė ir vertėja Laima Laurinavičienė bei Klaipėdos istorijos žinovas Jonas Tatoris.
„Galvojau, ką daryti, kaip parašyti tą straipsnį, kad nekliūtų nuo partijos. Svarsčiau, jei imti interviu ir rašyti pakviečiu Gražiną Juodytę ar Praną Martinkų iš Kultūros skyriaus, tada partijos komitetas man sakys, kad neatsakingai einu pareigas, kad nesusitvarkau su savo korespondentais. Todėl spontaniškai kilo mintis pačiam rašyti ir pasirašyti, kad visiems būtų aišku, jog straipsnis yra redakcijos ir redaktoriaus pozicija. Bet turiu pripažinti, kad rašiau atsargiai. Straipsnis buvo publikuotas „Kultūros“ skiltyje, skyrelio pavadinimas buvo „Pasvarstykime kartu“, o straipsnio pavadinimas buvo ne teiginys, bet klausimas: „Ar sugrįš Onutė iš Taravos?“ – apie savo apgalvotus veiksmus pasakojo A. Stanevičius.
Straipsnis, kuris ir tapo Taravos Anikės sugrįžimo į Teatro aikštę istorijos pradžia, „Tarybinėje Klaipėdoje“ buvo išspausdintas 1988 metų gegužės 25 dieną.
Vokietis – Radvilų palikuonis
Šiame straipsnyje daug dėmesio skiriama ir paties Hainco Radzivilo asmenybei.
„Iškart supratau, kad šis žmogus – iš Vakarų Vokietijos, turistas, kurių dabar Klaipėdoje gana daug. O dėl pavardės – Lenkijos muziejuose esu matęs daugybę eksponatų su parašais Radziwill. Atmintimi perbėgo garsioji Radvilų – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų ir didikų – giminė…Neapsirikau. Besišnekučiuojant sužinojau, kad Hainco Radvilos protėviai, reformatų tikybos Lietuvoje skleidėjai, dėl katalikų spaudimo buvę priversti apsigyventi Rytų Prūsijoje. Jo tėvai iki Antrojo pasaulinio karo yra gyvenę Ragainėje, Tilžėje, kalbėjęsi lietuviškai. Iš šešių jų vaikų vyriausioji duktė gyveno Klaipėdoje. Dirbdami geležinkelio tarnautojais, Radvilos dažnai keldavosi gyventi iš vienos vietos į kitą. Sunkų gyvenimą jam, kaip ir daugeliui to meto žmonių, užkorė Antrasis pasaulinis karas. Mobilizuotas į hitlerinę kariuomenę, jis ėjo karo keliais po visą Europą, kol Kurše pateko į nelaisvę mūsų Tarybinei armijai. Iki 1950-ųjų su kitais karo belaisviais dirbo Karelijos miškuose, Leningrade statė namus. Karas sugriovė gyvenimo pradžią, sutrukdė laiku sukurti šeimą.
Gyvendamas Vakarų Vokietijoje dirbo komersantu tarptautinėje statybos kompanijoje, buvo jos dalininkas. Darbo reikalais jam tekę apvažinėti visą pasaulį… Dabar Haincas Radvila – jau pensininkas.
Po tokio svečio prisistatymo galėjai tik stebėtis painiomis istorijos, gyvenimo ir likimų kryžkelėmis: kilmingų lietuvių palikuonis turėjęs kariauti hitlerininkų pusėje prieš tą pačią Lietuvą, paskui pramokti rusiškai ir, vadindamasis sulenkinta lietuviška pavarde, nemokėti lietuviškai…“ – rašoma straipsnyje „Ar sugrįš Onutė iš Taravos?“
Vokiečiai pasiūlė markių
Straipsnyje cituojamas H. Radzivilas, kuris pasakojo, kad 1987 metų rugsėjį vadovavo turistų grupei, kuri aplankė Klaipėdą.
„Daugelis mūsų pamatėme miestą po keturiasdešimties su viršum metų. Šiandieninė Klaipėda mums padarė labai didelį įspūdį, juolab kad daugelis iš grupės nesitikėjo, kad miestas bus taip atstatytas ir taip išaugęs, kad jame tokia intensyvi ūkinė veikla. Mus maloniai nustebino ir restauruojamas senamiestis, ypač teatras. Daugelis buvusių klaipėdiečių prisiminė, kad prie teatro stovėjo poetui Simonui Dachui skirtas fontanas su skulptūra „Onutė iš Taravos“. Toji skulptūra buvo Klaipėdos simbolis. „Onutė iš Taravos“ – S. Dacho sukurta meilės daina. Ją girdėjau dainuojant abiejose Vokietijose, Šveicarijoje, Austrijoje. Ji, tapusi liaudies daina, spausdinama vokiškuose dainynuose. Buvusieji jūsų miesto gyventojai ir daugelis žmonių Vakarų Vokietijoje, kituose kraštuose pageidautume ir sveikintume, kad šis paminklas būtų atstatytas…“ – cituojamas H. Radzivilas.
Jis entuziastingai dėstė, kad vokiečiai savo šalies valiuta galėtų padengti visas skulptūros atstatymo išlaidas.
„Tai būtų abiejų valstybių, abiejų tautų tarpusavio supratimo ženklas. Įsivaizduokime restauruoto teatro ir atstatytos „Onutės iš Taravos“ skulptūros su fontanėliu atidarymą! Tai būtų didelis ne tik jūsų miesto, bet ir tarptautinis įvykis! Atstatyta skulptūra – senasis miesto simbolis – taptų ir turistų traukos objektu. Galbūt su tokiu pasiūlymu nesikreipčiau, jei ne ankstesnė ir gana sėkminga mano organizacinė veikla. Man pavyko organizuoti lėšų rinkimą Gdansko Marijos katedros vargonų atstatymui. Padovanojome apie milijoną markių. Prisidėjome ir prie pilių restauravimo Lenkijoje. Kadangi Lietuva – mano protėvių šalis, kadangi ji tėvynė daugelio kartų, turinčių Radvilų pavardę, aš labai džiaugčiausi, kad mano pasiūlymas atstatyti skulptūrą būtų įgyvendintas. Tai būtų ir mano asmeniškas indėlis, stiprinantis taiką ir draugystę tarp abiejų tautų, abiejų valstybių. Klaipėdos skulptūrų parke įsitikinome, kad jūs turite puikiausių skulptorių, kurie galėtų atkurti „Onutę iš Taravos“,– siūlo Haincas Radvila.“ Taip rašyta 1988 metų gegužės 25 dienos straipsnyje.
H. Radzivilas dar patikino, kad jo ir jo draugų pažiūros yra priešingos revanšistinėms, jie blaiviai ir realistiškai žiūri į dabartines Europos valstybių sienas, o į pasitaikančius revanšistų svaičiojimus nėra ko kreipti dėmesio.
„Be to, prie Simono Dacho asmenybės negražūs kėslai netinka, nesiklijuoja… Tiesa, paminklo S. Dachui atstatymas būtų sensacija gerąja prasme – apie tai rašytų stambiausi laikraščiai, rodytų televizija. Dori žmonės būtų dėkingi Klaipėdai, reikštų jai pagarbą. Tai būtų jūsų krašto išgarsinimas, nes daugelis žmonių Vakaruose nežino Lietuvos. Dauguma žmonių, paklaustų gatvėje, kur yra Memelis, kur Lietuva, tik patraukiotų pečiais… Atstatyta „Onutė iš Taravos“ išgarsintų Klaipėdą, Lietuvą Europoje ir plačiau“, – įtikinamus argumentus garsiajame straipsnyje dėstė svečias iš Vokietijos.
Todėl A. Stanevičiui liko tik paklausti: „O ką dėl šio pasiūlymo galvoja miesto visuomenė? Ką pasakys architektai, dailininkai?“
Mažvydą teko perkelti
„Iškart pasipylė daugybė atsiliepimų. Galiu ranką prie širdies pridėjęs pasakyti, kad labai nustebau, jog nebuvo nė vieno neigiamo pasisakymo, visi žmonės, kurie rašė į redakciją, pasisakė už Taravos Anikės sugrąžinimą. Atsiliepė daugiausia lietuviai, rusakalbiai nutylėjo. Bet tikrai nebuvo tokio pasisakymo: „Kam tas vokietis čia mums reikalingas?“ – reakcijas į jo straipsnį prisiminė A. Stanevičius.
Jis pripažino, kad jam gana ilgai vis kirbėjo mintis, kodėl toks pažangus miesto vadovas – Vykdomojo komiteto pirmininkas Alfonsas Žalys nenorėjo priimti pasikalbėti H. Radzivilo, jo tiesiog neprisileido.
„Ir galiausiai A. Žalys persigalvojo, jis sutiko priimti H. Radzivilą, nes žmonės aktyviai palaikė jo idėją, mes vis spausdinome teigiamus atsiliepimus. Bet man buvo labai įdomu, kodėl jis anksčiau neprisileido šios minties, niekada netikėjau, kad A. Žalys bijo Komunistų partijos“, – teigė A. Stanevičius.
Tikrąją priežastį A. Stanevičius aprašo ir savo knygoje „Taravos Anikės mįslė“: „Sako, kad itin pažangus, Klaipėdos kultūrinimo ir lietuvinimo tėvu vadinamas žmogus, miesto vykdomojo komiteto pirmininkas Alfonsas Žalys, perskaitęs tą interviu, susinervino. Ir, matyt, ne dėl vokiečio pasiūlymo. Rizikuoti A. Žalys dažnai rizikuodavo: ir statydamas Jūrų muziejų, ir paminklus, meno mokyklas, muziejus, bet šiuo atveju jo suirzimo priežastis buvo ta, kad jis jau buvo „pramušęs“ nelengvą reikalą: Teatro aikštėje buvo numatyta pastatyti Regimanto Midvikio sukurtą dekoratyvinę skulptūrą „Skaitanti Lietuva“. Ta buvo 11 metrų aukščio kompozicija, sukomponuota iš dviejų dalių: Martyno Mažvydo reljefo ir skaitančios lietuvaitės figūros. Viskas jau buvo suderinta su Kultūros ministerija, o tai buvo itin nelengva, nes ji dar bijojo Maskvos, visiškai neskatinusios nacionalinių pakraščių istorinės atminties. Leninų, suvorovų statyk, kiek nori… Paminklui, kuris iš atsargumo buvo pavadintas „dekoratyvine kompozicija“, jau buvo pradėtas ruošti granitas…“
A. Stanevičius prisiminė, jog A. Žalys, pamatęs, kokį entuziastingą palaikymą turi Taravos Anikės sugrąžinimo idėja, pakeitė savo nuomonę.
„Jis, matyt, su R. Midvikiu susitarė, kad Mažvydo paminklui bus rasta kita vieta. Dabar jis ir stovi Lietuvininkų aikštėje, bet ne tas, kuris buvo sukurtas teatro aikštei. A. Žalys ištesėjo R. Midvikiui duotą žodį, todėl galiausiai sutiko priimti ir H. Radzivilą. Jų susitikimas įvyko maždaug po 3-4 mėnesių nuo to straipsnio pasirodymo. A. Žalys ir H. Radzivilas greitai susitarė, jog klaipėdiečiai atstatys fontaną ir obeliską, o vokiečiai – skulptūrą ir obeliską“, – pasakojo A. Stanevičius.
Beje, savo paminklą iš Teatro aikštės turėjęs „patraukti“ R. Midvikis taip pat pritarė idėjai sugrąžinti Taravos Anikę. Bet su viena sąlyga – skulptūra turi būti atkurta tokia, kokia ji buvo pastatyta 1912 metais.
Kopija – iš sendaikčių turgaus
Šis noras ir reikalavimas H. Radzivilui tapo tikru galvos skausmu.
„Buvo visiškai neaišku, kaip atkurti tą skulptūrą, nes buvo išlikusios tik kelios nuotraukos. Mačiau, kad H. Radzivilas buvo susinervinęs. Mes dažnai matydavomės, nes jis į Klaipėdą vežė turistų grupes“, – kalbėjo A. Stanevičius.
H. Radzivilas žinią apie sprendimą bendromis klaipėdiečių ir Vakarų Vokietijos vokiečių jėgomis atkurti paminklą Simonui Dachui paskelbė per savo šalies radiją ir spaudą. Paminklo atstatymo entuziastai taip pat susibūrė į „Taravos Anikės“ draugiją, kurios tikslas buvo ne tik padėti atstatyti paminklą, bet ir plėsti kultūrinius, pažintinius ryšius tarp Lietuvos ir Vokietijos gyventojų.
Ši draugija kreipėsi Vakarų Vokietijos laikraščius, televizijas – žmonių prašė padėti surasti Taravos Anikės skulptūros kopiją ar bent jos modelį.
Paieškose ypač reikšmingą vaidmenį suvaidino Nidoje gimusi, o vėliau Maince gyvenusi menotyrininkė Maja Elerman, mergautinė pavardė Molenhauer.
Ji išsiaiškino, kad Taravos Anikės sulptūros autorius Alfredas Kiunė 1942 metais mirė Berlyne. Šiame mieste ji susirinko visas telefonų knygas, jose rado net 28 Kiunės pavardes. Visiems adresatams paskambino, bet nieko nepešė.
Tada M. Elerman kreipėsi į Altenos muziejų, nes šis miestas yra A. Kiunės gimtamiestis. Ir muziejuje nerado skulptūros kopijos, bet sužinojo, kad mieste gyvena 8 šeimos, turinčios Kiunės pavardę.
„Reikia visiems paskambinti! Susukus antrą numerį, pasisekė: davė skulptoriaus giminaitės telefono numerį. Sužinojusi mūsų reikalą, ji padovanojo paveldėjimo teises, tik nedavė pačios skulptūros, nes jos neturėjo ir nerado. Perskaičiusi mūsų skelbimus spaudoje, atsiliepė ponia Kamer. Ji buvo kilusi iš Taravos. Po karo, apie 1950-uosius metus, ponios Kamer tėvas viename Vakarų Vokietijos miestelyje, sendaikčių turguje, buvo nusipirkęs „Taravos Anikės“ skulptūrėlę (iki pusės, be rankų) už 5 markes. Paaiškėjo, kad ponia Kamer turi originalią „Anikės“ kopiją. Ją skulptorius Haroldas Hakė atsigabeno į dirbtuvę. <….> Jis buvo pasiryžęs likusiąją dalį atkurti iš nuotraukų, bet, laimė, to nereikėjo: atsiliepė ponia Šauman iš Mulhaim Rue: ji turėjo mažą, bet originalią kopiją – pirmąjį Alfredo Kiunės kūrinį. Tapo aiški visa figūra. Ponios Šauman vyras, pasirodo, – skulptoriaus A. Kiunės giminaitis“, – knygoje „Taravos Anikės mįslė“ A. Stanevičiui pasakojo M. Elerman.
Rado fontano vamzdį
Kai buvo rasta „Anikės“ skulptūrėlė, nebeliko jokių kliūčių atkurti visą paminklą S. Dachui.
„Tuo metu, kai Vakarų Berlyno skulptorius Haraldas Hakė kėlėsi ir migo savo dirbtuvėje kartu su atgimstančia „Taravos Anike“, Klaipėdoje taip pat buvo didelis sujudimas: pagal architekto Vytenio Mazurkevičiaus projektą buvo atstatoma aikštė, klojamas jos grindinys, atkuriamas ir montuojamas granitinis fontanas bei paminklo postamentas. Beje, daugiausia čia nuveikė Klaipėdos kelių eksploatacijos valdybos vyrai“, – rašoma A. Stanevičiaus knygoje „Taravos Anikės mįslė“.
Fontanas Teatro aikštėje atstatytas būtent toje vietoje, kur jis buvo įrengtas 1912 metais. Architektas V. Mazurkevičius atrado žalvarinį vamzdį, kuriuo atiteka vanduo. Todėl tapo visiškai aišku, kur reikia atstatyti fontaną.
Po iškilmių – iniciatoriaus mirtis
Tai, jog 1989 metų lapkričio 18-oji buvo itin reikšminga diena Klaipėdai, byloja ir „Tarybinės Klaipėdos“ archyvas. Laikraštis ir tų metų lapkričio 15, ir 17 dienomis pirmajame puslapyje skelbė išsamius anonsus apie Taravos Anikės atidengimo ceremoniją.
Išsamus reportažas iš šventės „Tarybinėje Klaipėdoje“ paskelbtas 1989 m lapkričio 21 dieną.
„Atidengimo ceremonija buvo labai pompastiška. Įsivaizduokite – pilna aikštė žmonių, nes tai buvo didelis įvykis. Dabar tokia šventė nieko nebestebintų, bet juk buvo kiti laikai. Ir vokiečių nemažai privažiavo. Beje, viename teatro aikštės pastatų esančiame balkonėlyje buvo lietuvių su plakatais, kurie lyg ir skelbė, kad vokiečiai pas mus yra laukiami, tačiau tegul jie neturi iliuzijų susigrąžinti Klaipėdą“, – prisiminė A. Stanevičius.
Audeklą nuo Taravos Anikės nutraukė ir skulptūrą iškilmingai atidengė H. Radzivilas ir A. Žalys.
„Šiandien mums visiems labai reikšminga diena, nes čia, senamiestyje, atkuriama dar viena istorinė tiesa. <…> Keitėsi laikai, keitėsi idėjos ir jų nešėjai. Nebeliko vietos Anikei Teatro aikštėje, o nuo 1945-ųjų visai dingo iš miesto skulptūra, poeto portretas. Buvo primirštas ir pats Simono Dacho vardas. Mes, gerbiamieji, galime nuoširdžiai pasidžiaugti, kad lietuvių tautos didžiojo Atgimimo pažadinta istorinė atmintis palietė ir šitą vietą. Kaip matome, ji gerai ir gražiai sutvarkyta, atlikti tikrai dideli restauraciniai darbai. Tačiau svarbiausias, reikšmingiausias visų darbų, visų rūpesčių rezultatas yra tas, kad nuostabioji Anikė, meilės ir santarvės, grožio simbolis, po daugelio metų sugrįžo namo“, – iškilmingą kalbą sakiusį A. Žalį 1989 m. lapkričio 21 d. citavo „Tarybinė Klaipėda“.
„Nuo idėjos apie Taravos Anikės sugrįžimą iki jos atidengimo praėjo fantastiškai trumpas laikas – vos pusantrų metų. Dievas klojo sėkmingą kelią, kortos krito labai gerai, buvo daug laimingų ir lemtingų atsitikimų. Praėjus keturiems mėnesiams po skulptūros atidengimo, H. Radzivilas mirė. Ji palaužė onkologinė liga. Jei jis būtų miręs anksčiau, vargu, ar būtų pavykę taip greitai atstatyti paminklą, juk būtų nebelikę pagrindinio jo iniciatoriaus, vėliavnešio. Reikšminga ir tai, jog skulptūra Klaipėdoje atidengta praėjus vos devynioms dienoms po Berlyno sienos griūties“, – A. Stanevičius iki šiol džiaugiasi, jog iniciatyva sugrąžinti Taravos Anikę buvo sėkminga.
Klaipėdos miesto savivaldybės biudžeto lėšomis iš dalies finansuojamas kultūros ar meno srities projektas „Klaipėda: unikali urbanistinė istorija“.
Parašykite komentarą


Taravos Anikė


UEFA moterų čempionų lyga 2021–2022 m.

UEFA moterų čempionų lyga 2020–2021 m. Komandos:   ←Sezonas 2020–2021 ······························ Sezonas 2022–2023→

2021–2022 m. UEFA moterų čempionų lyga – kasmetininis futbolo turnyras, kuriame varžosi geriausios moterų futbolo komandos iš visos Europos.

Finalo rungtynės įvyks Juventus stadione, italijoje.https://www.uefa.com/womenschampionsleague/news/025b-0ed521530720-610eacceb1e7-1000--2022-2023-finals-turin-eindhoven/

 Pirmasis etapas
 Pirmoji atrankos grupė
2021/22 m. sezono UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre FC Gintra pateko į 1 grupę, kartu su Islandijos čempione Koupavoguro „Breidablik“, Estijos Talino „Flora“ bei Farerų salų Klaksviko „KI“.https://www.sportas.lt/naujiena/436100/paaiskejo-siauliuose-vyksiancio-uefa-cempioniu-lygos-atrankos-turnyro-varzoves

2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Talino „Flora“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.Soccerway: Gintra 2:0 Florasportas.lt: Gintra 2:0 Flora

2021 m. rugpjūčio 21 d. žaidė čempionių lygos atrankos pirmos grupės finale. Grupės finalo rungtynės prieš Breiðablik susiklostė ypač nesėkmingai: islandės sutriuškino šiaulietes rezultatu 8:1 ir tapo grupės nugalėtojomis.sportas.lt: Gintra 1:8 Breiðablik (aprašymas)Soccerway: Gintra 1:8 Breiðablik. „Gintros“ klubui tai buvo pati didžiausia nesėkmė Europos turnyruose.

Po nesėkmingai susiklosčiusių rungtynių prieš islandes, iš pareigų atsistatydino ilgametis vyr. treneris Rimantas Viktoravičius, o pareigas užėmė iki tol asistentu dirbęs Darius Jankauskas.https://www.sportas.lt/naujiena/439165/gintra-palieka-ilgametis-treneris-r-viktoraviciu

„Gintrą“ palieka ilgametis treneris R.Viktoravičius (2)
Rimantas Viktoravičius | LFF nuotr.
Daugkartinė Lietuvos čempionė Šiaulių „Gintra“ turi naują vedlį. Po nesėkmingai susiklosčiusios UEFA Čempionių lygos komandą paliko jos ilgametis treneris Rimantas Viktoravičius.
Klubas praneša, kad iki šio sezono pabaigos ekipai vadovaus buvęs R.Viktoravičiaus asistentas Darius Jankauskas.
UEFA moterų Čempionių lygoje šį sezoną „Gintra“ pasirodymą baigė, bet tęsia kovas Lietuvos moterų futbolo A lygos pirmenybėse, kur prasidėjus trečiajam ratui yra vienvaldė turnyro lentelės lyderė. Saulės miesto atstovės Gargžduose šį sekmadienį 15:00 val. stos į kovą prieš „Bangos” futbolininkes.
Naujienų portalo sportas.lt informaciją atgaminti visuomenės informavimo priemonėse bei interneto tinklalapiuose be raštiško sutikimo draudžiama.


UEFA moterų čempionų lyga 2021–2022 m.

 Pirmasis etapas
 Pirmoji atrankos grupė
2021/22 m. sezono UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre FC Gintra pateko į 1 grupę, kartu su Islandijos čempione Koupavoguro „Breidablik“, Estijos Talino „Flora“ bei Farerų salų Klaksviko „KI“.https://www.sportas.lt/naujiena/436100/paaiskejo-siauliuose-vyksiancio-uefa-cempioniu-lygos-atrankos-turnyro-varzoves

2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Talino „Flora“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.Soccerway: Gintra 2:0 Florasportas.lt: Gintra 2:0 Flora


UEFA moterų čempionų lyga 2021–2022 m.

 Pirmasis etapas
 Pirmoji atrankos grupė
2021/22 m. sezono UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre FC Gintra pateko į 1 grupę, kartu su Islandijos čempione Koupavoguro „Breidablik“, Estijos Talino „Flora“ bei Farerų salų Klaksviko „KI“.https://www.sportas.lt/naujiena/436100/paaiskejo-siauliuose-vyksiancio-uefa-cempioniu-lygos-atrankos-turnyro-varzoves

2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Talino „Flora“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.Soccerway: Gintra 2:0 Florasportas.lt: Gintra 2:0 Flora

2021 m. rugpjūčio 21 d. žaidė čempionių lygos atrankos pirmos grupės finale. Grupės finalo rungtynės prieš Breiðablik susiklostė ypač nesėkmingai: islandės sutriuškino šiaulietes rezultatu 8:1 ir tapo grupės nugalėtojomis.sportas.lt: Gintra 1:8 Breiðablik (aprašymas)Soccerway: Gintra 1:8 Breiðablik. „Gintros“ klubui tai buvo pati didžiausia nesėkmė Europos turnyruose.


Jautì

jautì – matematinio roko grupė iš Lietuvos, susikūrusi 2016 metais.https://www.lrt.lt/naujienos/muzika/680/1143873/grupe-jauti-pristato-albuma-mulkis-ir-koncertini-tura-per-lietuva Grupė kuria muziką lietuvių ir anglų kalba, o dainų tekstais diskutuoja daugeliu temų: nuo spalvingų vaikystės momentų ir nostalgijos iki netobulo žmogaus, jaunuolio, apimto depresijos. Viename interviu grupės nariai mini, kad įkvėpimo sėmėsi iš tokių matematinio roko grupių kaip Totorro, Delta Sleep bei American FootballInterviu su Loranu Vaitkumi, „„Muzikos salė | ekrane“: roko grupė „Jautì““ (7:41), https://www.muzikossale.lt/muzikos-sale-ekrane-roko-grupe-jauti/  2020 lapkričio 26d..

 2016 m. grupė dalyvavo konkurse „Garažas“ ir užėmė antrą vietą Vasiliauskaitė, Marija. „Iššūkis jaunoms grupėms: būti originalioms ar populiarioms?“ http://www.universitetozurnalistas.kf.vu.lt/2017/05/issukis-jaunoms-grupems-buti-originalioms-ar-populiarioms/ 2017 gegužės 12d. .
 2016 m. pasirodė singlas „Akys“.
 2016 m. dalyvavo įvairiuose muzikos festivaliuose.
 2017 m. pasirodė singlas „Lonely Hope“.
 2017 m. išleido pirmąjį mini albumą „GAP YEAR“ bei pristatė jį keturiuose Lietuvos miestuose.
 2018 m. pasirodė singlas „MHM“.
 2019 m. pasirodė singlas „Visai Ne Tai“.
 2019 m. išleido albumą „Too Fat to Run“ ir surengė turą net septyniuose Lietuvos miestuose.
 2019 m. pasirodė singlas „Apelsinas“.
 2020 m. grupė nominuota M.A.M.A. muzikos apdovanojimuose „Metų roko grupės“ kategorijoje „Nugriaudėjo M.A.M.A 2019: V.Bareikio ir Jazzu triumfas, žinia apie piršlybas ir pokštai apie skyrybas“ https://www.15min.lt/vardai/naujiena/lietuva/prasidejo-didziausi-muzikos-apdovanojimai-m-a-m-a-skelbiami-metu-geriausi-atlikejai-1050-1269110?copied/ 2020 sausio 31d. .
 2020 m. išleido mini albumą „Mulkis“ bei pristatė jį net 10 Lietuvos miestų, koncertinio turo metu.
 2020 m. pasirodė singlas „Daugiau šviesos“.
 2021 m. grupė nominuota M.A.M.A. muzikos apdovanojimuose „Metų roko grupės“ kategorijoje „Nugriaudėjo jubiliejiniai ir pandeminiai M.A.M.A 2020 apdovanojimai: juose – užtikrintas „The Roop“ triumfas“  https://www.15min.lt/vardai/naujiena/lietuva/prasidejo-pandeminiai-m-a-m-a-2020-be-ziurovu-arenoje-bet-su-ta-pacia-intriga-kas-triumfuos-1050-1477424/ 2021 kovo 27d. .
 2021 m. pasirodė singlai „Parodyk Tikrą Veidą“ ir "Trūksta Ramybės".
 2021 m. išleido albumą „APREIŠKIMAS“.
 2022 m. laimėjo M.A.M.A muzikos apdovanojimus „Metų roko grupės“ kategorijoje.https://www.15min.lt/vardai/naujiena/muzika/kaune-m-a-m-a-2021-apdovanojimai-dalijamos-statuleles-pasirodo-garsus-atlikejai-1054-163473

„Iššūkis jaunoms grupėms: būti originalioms ar populiarioms?“ 2017 gegužės 12d. . 2016 m. pasirodė singlas „Akys“. 2016 m. dalyvavo įvairiuose muzikos festivaliuose. 2017 m. pasirodė singlas „Lonely Hope“. 2017 m. išleido pirmąjį mini albumą „GAP YEAR“ bei pristatė jį keturiuose Lietuvos miestuose. 2018 m. pasirodė singlas „MHM“. 2019 m. pasirodė singlas „Visai Ne Tai“. 2019 m. išleido albumą „Too Fat to Run“ ir surengė turą net septyniuose Lietuvos miestuose.

Pernai M.A.M.A transliacija buvo neįprasta, mat apdovanojimuose dalyvavo tik nominantai ir ribotas kiekis kviestinių svečių, nebuvo žiūrovų arenoje, tačiau šiemet bilietus į renginį galėjo įsigyti ir žiūrovai.
Kaip skelbė rengėjai, arenoje dirba medikai, visi šou dalyviai buvo testuojami. Organizatoriai pabrėžė, kad laikosi griežtų taisyklių, jog renginys įvyktų maksimaliai saugiai. Visi atvykusieji į apdovanojimus privalėjo dėvėti respiratorius.
Net 210 žmonių dirbo Kauno „Žalgirio“ arenoje, kurdami 11-ąją Lietuvos muzikos apdovanojimų M.A.M.A 2021 ceremoniją.
Muzikos apdovanojimai M.A.M.A šiais metais džiugino žiūrovus intriguojančia programa. Transliacijoje pasirodė didžiausių 2021 metų lietuviškų hitų atlikėjai, skambėjo „Kunigunda“, „Rugpjūtis“, „17“, „Vasara“ ir kitos populiariausios dainos.
Iš viso nugriaudėjo net 14 įspūdingų pasirodymų, kuriems buvo paruoštos specialios dekoracijos, pirotechnikos ugnys, kaskadininkų triukai ir choreografiniai pastatymai. Pasiruošimo darbai arenoje vyko visą savaitę.
Penktadienio vakarą pasaulinę premjerą pristatė Londone gyvenanti ir kurianti atlikėja Beatrich, naujausius savo kūrinius atliko Vidas Bareikis ir „8 Kambarys“, „Pikaso“, „The Roop“. Šventinį vakarą ant scenos iš naujo atgimė grupė „Dinamika“ su Irma Jurgelevičiūte.
Pasirodymus taip pat paruošė rokeriai „jauti”, Justinas Jarutis su Jessica Shy, Džordana Butkutė ir Donatas Montvydas, Evgenya Redko, Vaidas Baumila, „The Roop”, Austieja, FC Baseball.
Transliacija, kurią šįkart vedė Justė Arlauskaitė-Jazzu ir Tomas Sinickis, truko daugiau nei 3 valandas. Šou metu buvo išdalintos prestižinės M.A.M.A statulėlės už geriausius 2021 m. darbus.
Apdovanojimų akimirkos – galerijoje:
Renginį atidarė specialų muzikinį numerį paruošę vedėjai Justė Arlauskaitė-Jazzu ir Tomas Sinickis.
Pirmąją nominaciją – Metų proveržis – buvo pakviesta pristatyti čiuožėjų pora Allison Reed ir Saulius Ambrulevičius. Apdovanojimą šioje kategorijoje pelnė Gabrielė Vilkickytė. „Labai ironiška būti metų proveržiu per pandemiją, – atsiimdama statulėlę kalbėjo ji. – Jaučiuosi nusipelniusi šio apdovanojimo.“
Antrosios nominacijos – Metų koncertinė grupė / atlikėjai – laimėtoją paskelbė Modestas Pitrėnas. Šioje kategorijoje triumfavo Justinas Jarutis. „Noriu padėkoti kiekvienam iš jūsų, kurie ateinate į koncertus, klausote muzikos, mylite, vis dar esate kartu. Be jūsų visų, kurie perkate bilietus, renkatės klausyti, mūsų ir nebūtų“, – kalbėjo atlikėjas.
TAIP PAT SKAITYKITE: Justinas Jarutis ant raudonojo kilimo pirmąkart pozavo su širdies drauge Urte
Metų progresyviosios pop muzikos grupės / atlikėjų nominacijoje šįkart laimėjo Evgenya Redko. Tai pirmas kartas, kai minėtoje kategorijoje triumfuoja moteris. „Nesitikėjau gauti šio apdovanojimo, tai nepasirašiau kalbos“, – neslėpė ji ir padėkojo savo gerbėjams, komandai bei vyrui: „Jis mano didžiausias palaikytojas.“
Pergale Metų roko muzikos grupės nominacijoje džiaugėsi grupė „jauti“. „Kviečiame palaikyti lietuvišką roką. Mažiau blizgučių, daugiau šviesos“, – atsiimdami apdovanojimą sakė „jauti“.
Metų alternatyvios muzikos grupe paskelbta grupė „shishi“ „Alternatyva – tai galimybė rinktis. Jei gyvenime pasidaro nuobodu, visada galite rintis būtent alternatyvą“, – sakė grupės merginos.
Metų elektroninės muzikos atlikėja – Monikaze. Tiesa, atsiimti apdovanojimo į sceną ji neužlipo.
TAIP PAT SKAITYKITE: Monikaze atsiimti M.A.M.A statulėlės į sceną neužlipo: paaiškėjo priežastis
Metų hip-hop muzikos grupės / atlikėjų kategorijoje šįkart nuskilo grupei „8 Kambarys“. „Tikrai nesitikėjome, bet labai norime perduoti visiems, kurie buvo nominuoti, – reiškia, jūs tikrai buvote matomi. Tas svarbiausia – daryti savo muziką, daryti taip, kaip nori“, – kalbėjo „8 Kambarys“ ir padėkojo savo komandai bei gerbėjams.
Metų pop grupės / atlikėjų nominacijos laimėtoją buvo pakviesta paskelbti Lolita Zero. Šioje kategorijoje statulėlę gavo „Eurovizijoje“ Lietuvai pernai atstovavusi ir sėkmingai ten pasirodžiusi grupė „The Roop“. „Buvo labai įdomūs metai visiems. Mes džiaugiamės šiuo apdovanojimu nerealiai. Tai, ką pavyko padaryti su „Discoteque“ daina, labai mažai kam pavyko, arba dar niekam nepavyko. Tai yra įrodymas, kad Lietuva tikrai gali būti matoma ir padaryti labai daug pasaulyje. Manau, Lietuvos atlikėjai netgi gali išlipti iš M.A.M.A rėmų ir atsiimti „Grammy“, aš to labai linkiu“, – kalbėjo grupės lyderis Vaidotas Valiukevičius.
Paskelbti Metų tradicinės pop muzikos grupės / atlikėjų kategorijos laimėtojo ant scenos užlipo paskelbti Arūnas Valinskas. Statulėlę čia pelnė Inga Jankauskaitė. Tiesa, ji šiuo metu serga, tad atvykti negalėjo, bet linkėjimus perdavė vaizdo įrašu. „Labai apmaudu, kad dėl ligos negaliu su jumis dalinti švente. Esu dėkinga, dar labiau supratau, kokia galinga yra muzika“, – sakė Inga. Mamos apdovanojimą atsiėmė sūnus Kostas, kuris savanoriavo M.A.M.A apdovanojimuose.
Metų vaizdo klipu pripažintas grupės „The Roop“ klipas „Discoteque“. Vaidotas Valiukevičius nusprendė paraginti žinomus atlikėjus sėkmę bandyti „Eurovizijos“ atrankoje: „Tai nėra konkursas tik pradedantiems. Tikrai skatinu į „Euroviziją“ ateiti Jazzu, Jaručiui, dar kartą Baumilai.“
Metų kūriniu / daina tapo Vaido Baumilos hitas „Kunigunda“. Atsiimdamas statulėlę, jis prisiminė kūrinio atsiradimo aplinkybes.
Dar vienoje nominacijoje triumfavo Justinas Jarutis – jo albumas „Tavęs Manęs Savęs“ pripažintas Metų muzikos albumu. „Buvo labai gera būti nominuotam tarp tokių gerų albumų su tokiais gerais albumais“, – atsiimdamas apdovanojimą kalbėjo Justinas ir padėkojo visiems, prisidėjusiems prie jo albumo atsiradimo, taip pat ir savo mylimajai Urtei.
Justinas Jarutis pripažintas geriausiu ir dar vienoje, itin svarbioje kategorijoje – tapo Metų atlikėju. „Dar kartą noriu padėkoti visiems, kurie klauso, kurie eina su mumis, visai komandai. Meile, ačiū tau“, – susijaudinęs kartojo J.Jarutis.
TAIP PAT SKAITYKITE: Apdovanojimuose – N.Bieranco ir L.Griciaus bučinys: jo metu kamera greitai nusukta
Galiausiai paskelbti nominacijos Metų grupė laureatai. Jais vėl tapo grupė „The Roop“. „Suprantu, kad šie metai buvo tie, kai „The Roop“ buvo labai daug ir kai kur net per daug, bet pažadame nenuleisti rankų ir toliau skleisti gerą žinią“, – atsiėmęs statulėlę kalbėjo grupės lyderis Vaidotas Valiukevičius.
Buvo įteikta ir speciali statulėlė už nuopelnus lietuviškai muzikai – ji šįkart atiteko grupei „BIX“.
M.A.M.A 2021 apdovanojimų nominantai (nugalėtojai paryškinti):
Metų proveržis
- Angelou
- Gabrielė Vilkickytė
- „Kedrostuburas“
- Monikaze
- Vilius
Metų elektroninės muzikos grupė / atlikėjai
- „Five Rituals“
- „Fume“
- „Gardens of God“
- Monikaze
- Ten Walls
Metų pop grupė / atlikėjai
- Jazzu
- Jessica Shy
- Justinas Jarutis
- Vaidas Baumila
- „The Roop“
Metų alternatyvios muzikos grupė / atlikėjai
- „Arklio galia“
- „Kabloonak“
- Migloko
- „shishi“
- „Sraigės efektas“
Metų hip-hop muzikos grupė / atlikėjai
- Erkė
- Ironvytas
- „8 Kambarys“
- Niko Barisas
- OG Version
Metų tradicinės pop muzikos grupė / atlikėjai
- Inga Jankauskaitė
- „Pikaso“
- Saulius Prūsaitis
- „Superkoloritas“
- „The Ditties“
Metų progresyviosios pop muzikos grupė / atlikėjai
- Angelou
- Daiva
- Evgenya Redko
- Free Finga
- Migloko
Metų roko muzikos grupė / atlikėjai
- „Akli“
- Džordana Butkutė
- „Egomašina“
- „Flash Voyage“
- „jauti“
Metų grupė
- „Golden Parazyth“
- „jauti“
- „Saulės Kliošas“
- SEL
- „The Roop“
Metų koncertinė grupė / atlikėjai
- Andrius Mamontovas
- Inga Jankauskaitė
- Jazzu
- Justinas Jarutis
- SEL
Metų vaizdo klipas
- Evgenya Redko – „Vandenyne“
- Free Finga – „Atlanta“
- „Happyendless“ – „Paliekant žemę“
- Jazzu – „Vasara“
- „The Roop“ – „Discoteque“
Metų muzikos albumas
- Donny Montell – „1987“
- FC Baseball – „Vorai“
- Free Finga – „Dėmesio!“
- Inga Jankauskaitė – „Švyturys“
- Justinas Jarutis – „Tavęs Manęs Savęs“
Metų atlikėjas / atlikėja
- Andrius Mamontovas
- Daddy Was a Milkman
- FC Baseball
- Inga Jankauskaitė
- Justinas Jarutis
Metų kūrinys / daina
- Donny Montell ir Džordana Butkutė – „17“
- Jazzu – „Vasara“
- Justinas Jarutis ir Jessica Shy – „Rugpjūtis“
- Vaidas Baumila – „Kunigunda“
- „The Roop“ – „Discoteque“
Prieš ceremoniją nominantai ir kviestinės žvaigždės žengė raudonuoji kilimu, jo akimirkos – čia:


Jautì


Jautì

 Apelsinas (2019)
 MHM (2018)
 Lonely Hope (2017)
 Akys (2016)
 Apdovanojimai

 Metai Apdovanojimas Kategorija Kūrinys Rezultatas2020M.A.M.A. 2019 Metų roko grupė, atlikėjas, atlikėja 2021M.A.M.A. 2020 Metų roko atlikėjas 2022M.A.M.A. 2021 Metų roko atlikėjas  Metų grupė


Jautì

 Apelsinas (2019)
 MHM (2018)
 Lonely Hope (2017)
 Akys (2016)
 Apdovanojimai


Jautì

 Apelsinas (2019)
 MHM (2018)
 Lonely Hope (2017)
 Akys (2016)
 Apdovanojimai

 Metai Apdovanojimas Kategorija Kūrinys Rezultatas2020M.A.M.A.


Homeopatija Lietuvoje

Homeopatija – alternatyvios medicinos šaka, kuri remiasi principu – panašus gydo panašų. Ji dar vadinama biologine medicina. Homeopatijos idėjos į Lietuvą atkeliavo iš Vokietijos, kur XVIII a. ji buvo sukurta dr. Samuelio Hahnemano.

Lietuvą homeopatija pasiekė XIX amžiaus 4 dešimtmetyje. Pirmuosius žingsnius ji žengė Vilniuje, vėliau lietuviška homeopatija savo tradicijas formavo Kaune. Lietuvos homeopatijos pradininku laikomas farmacininkas Juozas Matulaitis (1869–1964) bei jo mokinė Anelė Ivašauskienė https://parapharm.lt/apie-mus/ .  Šiandien homeopatijos kursas yra dėstomas LSMU būsimiems medikams bei farmacininkamshttps://lsmuni.lt/lt/struktura/medicinos-akademija/medicinos-fakultetas/fiziologijos-ir-farmakologijos-institutas/studijos.html, Lietuvoje veikia kelios homeopatinės vaistinės, dauguma jų įsikūrę Kaune https://www.medicina.lt/paieska/homeopatin%C4%97s+vaistin%C4%97s.

 Homeopatijos tradicija į Lietuvą iš Vokietijos atėjo XIX amžiaus pradžioje. Homeopatinį gydymą tuo metu savo darbuose ėmė minėti ir veikimo principus aptarinėti Vilniaus universiteto medikai.

 1864 m. Vilniuje atidaryta pirmoji homeopatinė vaistinė. Remiantis tuometiniais įstatymais, homeopatiniu gydymu galėdavo užsiimti tik turintys gydytojo diplomą, o tokias vaistines atidaryti buvo leidžiama tik vaistininkams ir provizoriams. Priemonės, naudojamos homeopatijoje, privalėjo būti įtrauktos į homeopatijos farmakopėją ir parduodamos tik homeopatijos vaistinėse ir tik su gydytojo receptuSveikatos patarimai. Homeopatijos atsiradimas ir vystymasis pasaulyje. Homeopatija Lietuvoje – 2001m. liepa – 3-4p..
 1894 m.  įkurta Vilniaus homeopatijos pasekėjų draugija, kuri steigė homeopatines ambulatorinio tipo gydyklas, stacionarus, teikė medicininę pagalbą ir gydymą neturtingiems. Lietuvos miestuose homeopatija gana greitai populiarėjo. Vis daugiau vaistinių kūrėsi homeopatijos skyriaihttps://mokslai.lietuviuzodynas.lt/medicina/homeopatijos-atsiradimas-ir-vystymasis . Homeopatinis gydymas populiarėja, amžiaus pabaigoje homeopatinės vaistinės veikė Kaune, Vilniuje, Kelmėje, Šiauliuosehttps://www.vle.lt/straipsnis/homeopatija/.
 1907 m išleista pirmoji lietuviška knyga apie homeopatinį gydymą – G.Pulmano „Homeopatiškasis ligonių draugas“https://www.vle.lt/straipsnis/homeopatija/.
 XX amžiuje lietuviškos homeopatijos tradicijos persikelia į Kauną. Čia savo veiklą vykdė aktyvus homeopatijos šalininkas ir propaguotojas provizorius Juozas Matulaitis.
 Sovietmečiu (1940–1991 m.) homeopatija ir homeopatų veikla nebuvo reglamentuota įstatymais – nebuvo nei uždrausta,  nei propaguojama. Kaune veikė vienintelis Lietuvoje Homeopatijos vaistinės skyrius 58-ojoje vaistinėje, vėliau pavadintoje Lietuvos Kauno „Vaistažolių vaistinėje“. 1984 metais skyrius buvo uždarytas dėl gydytojų homeopatų stokoshttps://mokslai.lietuviuzodynas.lt/medicina/homeopatijos-atsiradimas-ir-vystymasis.
 Atkūrus nepriklausomybę, homeopatija vėl tapo oficialia veikla.  Išleistas farmakopėjinis straipsnis, reglamentuojantis homeopatinių vaistų gamybą bei išdavimą. 1992 m. įsteigta Lietuvos homeopatų asociacija, tęsianti prieškarinės draugijos veiklą. Pradedami organizuoti kursai.
 1989 m. Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejaus įkūrėjo doc. Alfonso Kaikario (1922–1997) iniciatyva buvo įkurta homeopatijos vaistinė. 1992 m. ji persikėlė į šalia esančią miesto vaistinę ir pavadinama LSMU "Muziejaus" vaistinehttps://lsmuni.lt/lt/struktura/akademiniai-padaliniai/lsmu-vaistine---studiju-praktikos-baze/.
 1995 m. patvirtintas pirmasis farmakopėjinis straipsnis, reglamentuojantis homeopatinių vaistų gamybą bei išdavimąhttps://parapharm.lt/homeopatija-lietuvoje/. 1999m. patvirtinama gydytojo homeopato specialybėhttps://www.vle.lt/straipsnis/homeopatija/.
 2006 m. homeopatinių medikamentų kursas pradedamas dėstyti Lietuvos sveikatos mokslų universitete (LSMU)https://lsmuni.lt/lt/struktura/medicinos-akademija/medicinos-fakultetas/fiziologijos-ir-farmakologijos-institutas/studijos.html

- LSMU
- Struktūra
- Medicinos akademija
- Medicinos fakultetas
- Fiziologijos ir farmakologijos institutas
Studijos
Pirmos ir antros pakopos studijų disciplinos
Fiziologijos ir farmakologijos institute dėstoma visų LSMU Medicinos akademijos fakultetų studentams. Instutute dėstomos šios disciplinos:
- Fiziologija
- Patologinė fiziologija
- Patologija
- Farmakologija
- Klinikinė farmakologija
- Farmakoterapija
- Fitopreparatai ir homeopatiniai medikamentai
- Racionalus klinikinis antimikrobinių vaistų vartojimas
- Bendroji nozologija
Medicinos fakulteto II ir III kursų studentai studijuoja fiziologijos ir farmakologijos disciplinas šiuose probleminių studijų moduliuose:
- Ikiklinikiniai studijų pagrindai ir judėjimas
- Medžiagų įsisavinimas ir homeostazė
- Kvėpavimas ir kraujotaka
- Žmogaus reprodukcinė sveikata ir klinikinių studijų pagrindai
- Neuromokslų pagrindai
- Imuninins atsakas ir infekcija
Fakultetų studijos
Studies for Foreign students
Medicinos fakultetas
Faculty of Medicine
Farmacijos fakultetas
Faculty of Odontology
Odontologijos fakultetas
Faculty of Pharmacy
Slaugos fakultetas
Visuomenės sveikatos fakultetas
Doktorantūros studijų disciplinos
Fiziologijos ir farmakologijos institute magistro darbus rengia Farmacijos fakulteto studentai, baigiamuosius mokslinius darbus – Medicinos fakulteto studentai. Biomedicinos mokslų srities, medicinos (06B) ir farmacijos (08B) mokslo krypčių doktorantai institute studijuoja šiuos kursus:
- Bendrosios klinikinės farmakologijos pagrindai
- Farmakokinetikos ir toksikokinetikos pagrindai
- Farmakologijos dėsnių ir metodų taikymas medicinos tyrimuose
- Ląstelės biologija
- Vaistų kūrimas ir jų kokybės vertinimas
- Žmogaus fiziologija: reguliacijos lygiai ir mechanizmai
LSMU SMD Fiziologijos būrelis
2009 metų lapkričio 23 dieną įkurtas LSMU Studentų mokslinės draugijos Fiziologijos būrelis. Būrelio moksliniu vadovu tapo Fiziologijos ir farmakologijos instituto vedėjas prof. Edgaras Stankevičius. Būrelio veikloje dalyvauja Medicinos ir Farmacijos fakultetų studentai.
Plačiau apie LSMU SMD Fiziologijos būrelį galite pasiskaityti čia.


Homeopatija Lietuvoje


Homeopatija Lietuvoje

 Homeopatijos tradicija į Lietuvą iš Vokietijos atėjo XIX amžiaus pradžioje. Homeopatinį gydymą tuo metu savo darbuose ėmė minėti ir veikimo principus aptarinėti Vilniaus universiteto medikai.

 1864 m. Vilniuje atidaryta pirmoji homeopatinė vaistinė. Remiantis tuometiniais įstatymais, homeopatiniu gydymu galėdavo užsiimti tik turintys gydytojo diplomą, o tokias vaistines atidaryti buvo leidžiama tik vaistininkams ir provizoriams.


Lazar Sajčić

Lazaras Sajčičius (Лазар Сајчић; g. 1996 m. rugsėjo 24 d.) – Serbjos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.

2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.sportas.lt: naujokas iš Serbijos15 min.lt: naujokas iš Serbijosdelfi.lt: naujokas iš Serbijos

2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.LF Hegelmann v. KŽalyga.lt: Hegelmann v. KŽ 2022-03-05sportas.lt Hegelmann pergalė

2022 m. kovo 11 d. A lygos rungtynėse prieš FK Jonava pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.alyga.lt: JONAVA 1-4 HEGELMANN FC Hegelmann nugalėjo jonaviškius rezultatu 4-1.LF: JONAVA 1-4 HEGELMANN

2022 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pelnė įvartį ir išlygino rezultatą 1:1.alyga.lt 2022-04-16 Hegelman 1-1 Riteria

2022 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pelnė įvartį ir išlygino rezultatą 1:1.alyga.lt 2022-04-16 Hegelman 1-1 Riteriai

Šeštadienį „Optibet A lygoje“ sužaistos dar vienerios 8-ojo turo rungtynės. Kauno rajono „Hegelmann“ ir Vilniaus „Riteriai“ apsikeitė įvarčiais ir sužaidė lygiosiomis 1:1 (0:1).
Rungtynių pradžioje „Riteriai“ aktyviai atakavo šeimininkų vartus. Jau 5 minutę puikią galimybę turėjo Plamenas Dimovas, kuris baudos aikštelėje iš arti galva smūgiavo į vartus, bet vartininkas Ignas Plūkas blokavo smūgį.
Dar po poros minučių neįtikėtinos progos neišnaudojo ir Valdemaras Borovskis. Prie vartų linijos perdavimo iš Artūro Dolžnikovo sulaukęs veteranas pasiuntė kamuolį virš vartų.
Vilniečiai daugiau kontroliavo kamuolį ir dažnai kėlė kampinius prie „Hegelmann“ vartų. Kėlinio pabaigoje svečiai įprasmino tai įvarčiu – Gytis Paulauskas atliko reidą nuo aikštės vidurio ir baudos aikštelėje nuginklavo vartininką.
Antrajame kėlinyje kauniečiams pavyko sugriauti kokybiškai žaidusią „Riterių“ gynybos liniją. 60 minutę Armantas Vitkauskas nesėkmingai iškumščiavo kamuolį, o po Salifo Cisse perdavimo pasižymėjo Lazaras Sajčičius.
Po dešimties minučių dvi puikias galimybės turėjo „Hegelmann“. Pirmoje situacijoje A. Vitkauskas su Aleksandru Levšinu blokavo į baudos aikštelę prasmukusio Thompsono Gavi smūgį, o netrukus Alexas Souza iš kelių metrų nesugebėjo pataikyti kamuolio į vartus.
- 13 Ignas Plūkas
- 6 Hugo Figueredo
- 25 Mantas Fridrikas
- 3 Samuel Odeoyibo
- 8 Vilius Armanavičius
- 10 Thompson Gavi
- 14 Yukiyoshi Karashima
- 9 Klaudijus Upstas
- 22 Salif Cisse
- 99 Augustinas Klimavičius
- 23 Lazar Sajčič
- 1 Rodrigo Josviaki
- 17 Matas Dedura
- 4 Tzlil Nehemya
- 32 Rokas Rasimavičius
- 21 Ignas Kružikas
- 15 Ibrahim Olaosebikan
- 45 Misaki Sato
- 7 Alex Souza
(Salif Cisse)
(Augustinas Klimavičius)
(Lucas Dias)
(Salif Cisse)
(Thompson Gavi)
(Artūr Dolžnikov)


Lazar Sajčić

2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.sportas.lt: naujokas iš Serbijos15 min.lt: naujokas iš Serbijosdelfi.lt: naujokas iš Serbijos


Lazar Sajčić

2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.sportas.lt: naujokas iš Serbijos15 min.lt: naujokas iš Serbijosdelfi.lt: naujokas iš Serbijos

2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.LF Hegelmann v. KŽalyga.lt: Hegelmann v. KŽ 2022-03-05sportas.lt Hegelmann pergalė


Lazar Sajčić


Lazar Sajčić

2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.sportas.lt: naujokas iš Serbijos15 min.lt: naujokas iš Serbijosdelfi.lt: naujokas iš Serbijos

2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.LF Hegelmann v. KŽalyga.lt: Hegelmann v. KŽ 2022-03-05sportas.lt Hegelmann pergalė

2022 m. kovo 11 d. A lygos rungtynėse prieš FK Jonava pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.alyga.lt: JONAVA 1-4 HEGELMANN FC Hegelmann nugalėjo jonaviškius rezultatu 4-1.LF: JONAVA 1-4 HEGELMANN


Mohamed Bahlouli

Mochamedas Baliuli`s (; g. 2000 m. vasario 17 d.) – Alžyro futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Atakuojančio plano žaidėjas. Jo brolis Faresas Bahlouli rungtyniavo Liono „Olympique“, „Monaco“ ir „Lille“ ekipose.https://www.sampdoria.it/news/2018/07/28/bahlouli-e-un-calciatore-della-sampdoria-arriva-dallolympique-lyonnais/

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.https://www.sportas.lt/naujiena/436058/manchester-city-aukletinis-papilde-kauno-zalgiri

2022 m. kovo 19 d. oficialiai debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Sūduvos klubą.https://alyga.lt/rungtynes/2022-03-19-suduva-k-zalgiris/1330

2022 m. balandžio 2 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Žalgiris.https://alyga.lt/rungtynes/2022-04-02-k-zalgiris-zalgiris/1337

2022 m. balandžio 15 d. rungtynėse prieš FK Banga pelnė pirmą rungtynių įvartį, bet varžovai sugebėjo perimti žaidimo kontrolę ir nugalėjo kauniečius rezultatu 3:1.alyga.lt 2022-04-22 Banga 3-1 K.Žalgirissportas.lt: 2022-04-22 Banga 3-1 K.Žalgiri

2022 m. balandžio 15 d. rungtynėse prieš FK Banga pelnė pirmą rungtynių įvartį, bet varžovai sugebėjo perimti žaidimo kontrolę ir nugalėjo kauniečius rezultatu 3:1.alyga.lt 2022-04-22 Banga 3-1 K.Žalgirissportas.lt: 2022-04-22 Banga 3-1 K.Žalgiris

„Optibet A lygoje“ penktadienį startavo 8-asis turas. Gargždų „Banga“ nutraukė ketverių iš eilės nelaimėtų rungtynių seriją ir patiesė devyniese žaidusį „Kauno Žalgirį“ 3:1 (1:1).
Rungtynių pradžioje aktyviai puolime žaidė abi komandos, bet kauniečių atakos buvo kiek pavojingesnės. Vienoje iš jų „Bangos“ gynėjas Renanas Paulino paskutinę akimirką išmušė kamuolį nuo vartų linijos.
„Kauno Žalgiris“ pasiekė savo tikslą 19 minutę. Teisėjas paskyrė baudos smūgį apie 25 m. nuo vartų, o prie kamuolio stojęs Mohamedas Bahlouli įspūdingai jį užsuko į kairįjį vartų kampą.
Jau už keturių minučių „Bangai“ pavyko atstatyti status quo – tam galimybę suteikė svečių žaidėjo Moussa Sangare pražanga baudos aikštelėje. Paskirtą 11 m. baudos smūgį užtikrintai realizavo Shogo Yoshikawa.
Vėliau Roko Garasto auklėtinių žaidimo planai gerokai pasikeitė dėl netikėtų įvykių. 28 minutę kauniečiai liko žaisti mažumoje, kai M. Sangare užsidirbo antrą geltoną kortelę per mažiau nei dešimt minučių. O jau tiksint pridėtam pirmojo kėlinio laikui, Karoliui Šilkaičiui buvo parodyta raudona kortelė už grubią pražangą.
Po pertraukos dviejų žaidėjų pranašumą turėję gargždiškiai spaudė varžovus ir išsiveržė į priekį 73 minutę. Vos kojas aikštėje apšilęs Pijus Srėbalius baudos aikštelėje vienu lietimu kokybiškai išpildė Valdo Paulausko perdavimą.
Susitikimo pabaigoje „Banga“ liko žaisti dešimtiese, kai varžovui galva trenkęs Ernestas Stočkūnas sulaukė raudonos kortelės. Tačiau tai nesutrukdė šeimininkams padidinti savo pranašumą – jau per pridėtą laiką kontratakoje į priekį spurtavęs Robertas Vėževičius nuginklavo vartininką ir pelnė pirmą sezono įvartį.
Ilgai lauktą pergalę šventusi „Banga“ (8 tšk.) pakilo į septintą vietą. „Kauno Žalgiris“ (9 tšk.) rikiuojasi šeštoje pozicijoje.
- 1 Kornelijus Smilingis
- 19 Valdas Antužis
- 5 Goncalo Vieira
- 6 Gabriel Brilhante
- 7 Dovydas Norvilas
- 95 Renan Paulino
- 22 Mantas Petrikas
- 8 Jefferson Reis
- 75 Ernestas Stočkūnas
- 11 Shogo Yoshikawa
- 9 Darius Zubauskas
- 55 Mantas Bertašius
- 21 Karolis Pliuškys
- 4 Modestas Vainikaitis
- 27 Justas Kerpė
- 79 Valdas Paulauskas
- 18 Pijus Srėbalius
- 20 Karolis Toleikis
- 32 Robertas Vėževičius
- 14 Karolis Žebrauskas
(Darius Zubauskas)
(Benas Anisas)
(Dovydas Norvilas)
(Yuma Suwa)
(Mantas Petrikas)
(Jefferson Reis)
(Valdas Antužis)
(Valdas Paulauskas)
(Edvinas Kloniūnas)
(Divine Naah)
(Mohamed Bahlouli)
(Karolis Žebrauskas)


Mohamed Bahlouli

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.https://www.sportas.lt/naujiena/436058/manchester-city-aukletinis-papilde-kauno-zalgiri


Mohamed Bahlouli

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.https://www.sportas.lt/naujiena/436058/manchester-city-aukletinis-papilde-kauno-zalgiri

2022 m. kovo 19 d. oficialiai debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Sūduvos klubą.https://alyga.lt/rungtynes/2022-03-19-suduva-k-zalgiris/1330


Mohamed Bahlouli

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.https://www.sportas.lt/naujiena/436058/manchester-city-aukletinis-papilde-kauno-zalgiri

2022 m. kovo 19 d. oficialiai debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Sūduvos klubą.https://alyga.lt/rungtynes/2022-03-19-suduva-k-zalgiris/1330

2022 m. balandžio 2 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Žalgiris.https://alyga.lt/rungtynes/2022-04-02-k-zalgiris-zalgiris/1337


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0245.jsonl--Q5029590--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-2--lt-0245-895

Kanados ir Lietuvos santykiai

55px|left|border Kanados ir Lietuvos santykiai 55px|right|border 390px|centerLietuva (oranžinė) ir Kanada (žalia) pasaulio žemėlapyje  Pagrindinės datos:  • Diplomatinių santykių užmezgimas: 1937 m.  • Diplomatinių santykių atkūrimas: 1991 m. rugsėjo 2 d.  Prekybos apimtys (2020):  • Lietuva → Kanada: 122,6 mln. eur.  • Kanada → Lietuva: 22,4 mln. eur.  Turistų srautai:  • Kanada → Lietuva (2020): 909
Kanados ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kanados ir Lietuvos. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1937 metais.

Nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 26 d., pirmoji tarp Šiaurės Amerikos valstybių. Diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. rugsėjo 2 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, NATO, EBPO, kitų tarptautinių organizacijų narės.

Veikia gausi Kanados lietuvių bendruomenė (įkurta 1952 m.)Lithuanian Canadians. The Canadian Encyclopedia 2006 m. surašymo duomenimis, Kanadoje gyveno 59285 lietuvių kilmės asmenų. Dauguma Kanados lietuvių gyvena Ontarijo provincijoje, kur yra ir dauguma su lietuvybe susijusio paveldo Kanadoje. Tarp žymiausių lietuvių kilmės kanadiečių – Leonard Cohen, Birutė Galdikas, Ruta Lee, Arch Enemy vokalistė Alissa White-Glu, Gineso rekordų knygos rekordininkas poliglotas Powell Janulus ir kiti.

Tuo tarpu Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 178 Kanados piliečiai.Migracijos metraštis 2020, Migracijos departamentas prie VRM

Lietuvai Kanadoje atstovauja ambasadorius, reziduojantis Otavoje (dabartinis ambasadorius – Darius Skusevičius). Taip pat Toronte (Ontarijui) ir Sanžansiurrišeljė (Montrealio miestui ir Kvebekui) įsteigti generaliniai garbės konsulai, Vankuveryje (Britų Kolumbijai) ir Kalgaryje (Albertai) – garbės konsulai. Kanadai Lietuvoje atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Rygoje (dabartinis ambasadorius – Kevin Michael Ernest Rex). Vilniuje nuo 1992 m. veikia Kanados ambasados biuras.

Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Kanada grupė (dabartinė pirmininkė – Morgana Danielė (Laisvės partija)).Tarpparlamentinių ryšių su Kanada grupė (lrs.lt)

Didžioji dalis lietuvių išeivių buvo į Kanadą perkelti dipukai, po Antrojo pasaulinio karo bėgdami nuo galimų sovietinių represijų. 1947 m. žiemą ir pavasarį perkeltųjų asmenų stovyklose lankėsi Kanados imigravimo tarnybos pareigūnai ir pareiškė priimsią keletą dešimčių tūkstančių imigrantų. Galop Kanada iš viso priėmė 157 687 pabėgėliusKraujelis, 134 psl., iš kurių 20 000 buvo iš Lietuvos.

Kanadoje visą sovietinės okupacijos laikotarpį veikė generalinis konsulatas Toronte, kur Lietuvos garbės generaliniu konsulu buvo G.L.P. Grant-Suttie. 1949 m. į tas pačias pareigas paskirtas V. Gylys. 1959–1989 m. – generalinis konsulas dr. Jonas Žmuidzinas. 1962 m. Lietuvos chargé d’affaires paskyrimas buvo pripažintas. Dr. Jonas Žmuidzinas buvo įrašytas į Kanados vyriausybės oficialų diplomatų sąrašą, kuriame vienintelis iš Baltijos valstybių diplomatų figūravo ligi mirties. 1990 m. pradžioje Lietuvos garbės generaliniu konsulu Toronte tapo Haris Lapas. Kanados vyriausybė oficialiai pripažino Lietuvos garbės generalinį konsulą 1990 m. lapkričio mėnesį.

Kanada kelis kartus buvo deklaravusi Baltijos valstybių aneksijos nepripažinimą. 1947 m. Kanados užsienio reikalų ministras informavo, kad Kanados vyriausybė yra pripažinusi, kad Estija yra de facto inkorporuota į TSRS, tačiau nepripažįsta šio fakto de jure. Vis dėlto analogiško pareiškimo dėl Latvijos ir Lietuvos nebuvo. 1948 m. priminė, kad Kanada nėra pripažinusi Lietuvos inkorporacijos į TSRS de jure, kuomet 1948 m. kovo 12 d. TSRS ambasada Kanadoje paskelbė, jog Klaipėdos krašto gyventojai turi registruotis SSRS konsulatuose ar ambasadojeKraujelis, 149 psl.. 1954 m. gegužės 17 d. Kanados vyriausybės atstovas parlamente oficialiai pareiškė, jog nebuvo progos, kad Kanados vyriausybė būtų maniusi esant reikalinga iš naujo formaliai patvirtinti ar atšaukti Baltijos valstybių pripažinimą de jure. Taip pat 1975 ir 1985 m. Kanada buvo oficialiai deklaravusi de jure nepripažįstanti Baltijos šalių inkorporavimo į TSRS.

 Santykiai po 1991 m.
Po diplomatinių santykių atkūrimo tarp šalių pasirašytos sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo ir fiskalinių pažeidimų išvengimo (1996 m.), sutartis dėl socialinės apsaugos (2005 m.) ir susitarimas dėl jaunimo mainų (2009 m.)

1997 m. tarp Kanados nacionalinės gynybos departamento ir Lietuvos krašto apsaugos ministerijos pasirašyti NATO Taikos partnerystės programa ir tarpusavio supratimo protokolas, galiojęs iki Lietuvos įstojimą į NATO 2004 metais.Kanados santykiai su Lietuva – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Kanados pajėgos dalyvavo NATO oro policijos misijoje Baltijos šalyse 2014–2015 m. Taipogi Kanada finansiškai rėmė Vilniuje veikiantį NATO Energetinio saugumo kompetencijos centrą.

 Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Albertoje esančiame Edmontone veikia Lietuvių namai. Toronte, įskaitant priemiesčius, gyvena apie 18 000 lietuvių. Veikia Lietuvių namai, lietuviškas pensionatas „Vilniaus rūmai“, lietuviška Prisikėlimo parapija su vienuolynu ir slaugos namais. Misisaugoje veikia lietuvių kultūros centras „Anapilis“, kuriame yra ir Lietuvos kankinių bažnyčia, muziejus-archyvas ir vienintelės Kanadoje lietuviškos kapinės.Ontarijas. Gabalėliai Lietuvos

Į lietuvių kalbą yra išversta Margaret Atwood, Marie-Claire Blais, Douglas Coupland, Malcolm Lowry, Carol Matas, Lucy Maud Montgomery, Michael Ondaatje, Pilkosios Pelėdos, Nino Ricci, Gabrielle Roy, Ernest Thompson Seton, Jane Urquhart ir kitų Kanados rašytojų kūrinių.Kanados literatūra – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Lietuvoje koncertavo choras Festival Singers of Canada (1977), Purcellio kamerinis ansamblis (1979 m.), džiazo trio H. Fraseris ir draugai (1981 m.), fleitininkas P. Hornas ir džiazo ansamblis (1983 m.), Hertzo trio (1984 m.), pianistai M. A. Ireland (1960 m.), H. Brassard’as (1978 m.), A. Ozolinis (1979 ir 1981 m.), A. Kuerti (1981 m.), dainininkai L. Marshall (1964 m.), R. Verreau (1965 m.), J. Rouleau (1966 ir 1969 m.), C. Léveillée (1968 m.), B. Turgeonas (1972 m.), D. Bellis (1973 m.), G. Gabora (1975, 1976 ir 1979 m.), P. Julien (1975 m.), dirigentas O.‑W. Muelleris (1970 m.), fagotininkas G. Zukermanas (1972, 1976, 1978, 1981 ir 1983 m.), vargonininkas A. Mérineau (1973 ir 1980 m.), trimitininkas K. Wheeleris (1998 m.) ir kiti.Kanados muzika – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Tuo tarpu lietuviai, po Antrojo pasaulinio karo emigravę į Kanadą, susibūrė į įvairius muzikos kolektyvus. Kanadoje nuo 1950 m. veikia Aušros Vartų parapijos choras Montrealyje, nuo 1975 m. – mišrus choras „Volungė“, nuo 1978 m. – vyrų choras „Aras Toronte“. Praeityje veikė mišrus choras „Varpas“ (vadovas S. Gailevičius), 1976–1987 m. veikė „Ramunėlių ansamblis“ (vadovės R. Šiulys ir L. Lukša-Cassidy). 1978 ir 1987 metų vasarą organizuotos Lietuvių dainų šventės. Tarp profesionalių Kanados muzikantų yra lietuvių kilmės atlikėjų: dainininkai E. Kardelienė, L. Šukytė (Sukis), G. Capkas (Čapkauskienė), A. Fine (bosas), smuikininkė D. Pomeranz (Pomerancaitė-Mazurkevich).

Kanados lietuvių bendruomenės iniciatyva viena gatvė Monrealyje buvo pavadinta Rue Lithuania.Monrealis (Kvebekas, Kanada). Gabalėliai Lietuvo


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0245.jsonl--Q5029590--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-2--lt-0245-892

Kanados ir Lietuvos santykiai

Didžioji dalis lietuvių išeivių buvo į Kanadą perkelti dipukai, po Antrojo pasaulinio karo bėgdami nuo galimų sovietinių represijų. 1947 m. žiemą ir pavasarį perkeltųjų asmenų stovyklose lankėsi Kanados imigravimo tarnybos pareigūnai ir pareiškė priimsią keletą dešimčių tūkstančių imigrantų. Galop Kanada iš viso priėmė 157 687 pabėgėliusKraujelis, 134 psl., iš kurių 20 000 buvo iš Lietuvos.

Kanadoje visą sovietinės okupacijos laikotarpį veikė generalinis konsulatas Toronte, kur Lietuvos garbės generaliniu konsulu buvo G.L.P. Grant-Suttie. 1949 m. į tas pačias pareigas paskirtas V. Gylys. 1959–1989 m. – generalinis konsulas dr. Jonas Žmuidzinas. 1962 m. Lietuvos chargé d’affaires paskyrimas buvo pripažintas. Dr. Jonas Žmuidzinas buvo įrašytas į Kanados vyriausybės oficialų diplomatų sąrašą, kuriame vienintelis iš Baltijos valstybių diplomatų figūravo ligi mirties. 1990 m. pradžioje Lietuvos garbės generaliniu konsulu Toronte tapo Haris Lapas. Kanados vyriausybė oficialiai pripažino Lietuvos garbės generalinį konsulą 1990 m. lapkričio mėnesį.

Kanada kelis kartus buvo deklaravusi Baltijos valstybių aneksijos nepripažinimą. 1947 m. Kanados užsienio reikalų ministras informavo, kad Kanados vyriausybė yra pripažinusi, kad Estija yra de facto inkorporuota į TSRS, tačiau nepripažįsta šio fakto de jure. Vis dėlto analogiško pareiškimo dėl Latvijos ir Lietuvos nebuvo. 1948 m. priminė, kad Kanada nėra pripažinusi Lietuvos inkorporacijos į TSRS de jure, kuomet 1948 m. kovo 12 d. TSRS ambasada Kanadoje paskelbė, jog Klaipėdos krašto gyventojai turi registruotis SSRS konsulatuose ar ambasadojeKraujelis, 149 psl.. 1954 m. gegužės 17 d. Kanados vyriausybės atstovas parlamente oficialiai pareiškė, jog nebuvo progos, kad Kanados vyriausybė būtų maniusi esant reikalinga iš naujo formaliai patvirtinti ar atšaukti Baltijos valstybių pripažinimą de jure. Taip pat 1975 ir 1985 m. Kanada buvo oficialiai deklaravusi de jure nepripažįstanti Baltijos šalių inkorporavimo į TSRS.

 Santykiai po 1991 m.
Po diplomatinių santykių atkūrimo tarp šalių pasirašytos sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo ir fiskalinių pažeidimų išvengimo (1996 m.), sutartis dėl socialinės apsaugos (2005 m.) ir susitarimas dėl jaunimo mainų (2009 m.)


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0245.jsonl--Q5029590--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-2--lt-0245-894

Kanados ir Lietuvos santykiai

Didžioji dalis lietuvių išeivių buvo į Kanadą perkelti dipukai, po Antrojo pasaulinio karo bėgdami nuo galimų sovietinių represijų. 1947 m. žiemą ir pavasarį perkeltųjų asmenų stovyklose lankėsi Kanados imigravimo tarnybos pareigūnai ir pareiškė priimsią keletą dešimčių tūkstančių imigrantų. Galop Kanada iš viso priėmė 157 687 pabėgėliusKraujelis, 134 psl., iš kurių 20 000 buvo iš Lietuvos.

Kanadoje visą sovietinės okupacijos laikotarpį veikė generalinis konsulatas Toronte, kur Lietuvos garbės generaliniu konsulu buvo G.L.P. Grant-Suttie. 1949 m. į tas pačias pareigas paskirtas V. Gylys. 1959–1989 m. – generalinis konsulas dr. Jonas Žmuidzinas. 1962 m. Lietuvos chargé d’affaires paskyrimas buvo pripažintas. Dr. Jonas Žmuidzinas buvo įrašytas į Kanados vyriausybės oficialų diplomatų sąrašą, kuriame vienintelis iš Baltijos valstybių diplomatų figūravo ligi mirties. 1990 m. pradžioje Lietuvos garbės generaliniu konsulu Toronte tapo Haris Lapas. Kanados vyriausybė oficialiai pripažino Lietuvos garbės generalinį konsulą 1990 m. lapkričio mėnesį.

Kanada kelis kartus buvo deklaravusi Baltijos valstybių aneksijos nepripažinimą. 1947 m. Kanados užsienio reikalų ministras informavo, kad Kanados vyriausybė yra pripažinusi, kad Estija yra de facto inkorporuota į TSRS, tačiau nepripažįsta šio fakto de jure. Vis dėlto analogiško pareiškimo dėl Latvijos ir Lietuvos nebuvo. 1948 m. priminė, kad Kanada nėra pripažinusi Lietuvos inkorporacijos į TSRS de jure, kuomet 1948 m. kovo 12 d. TSRS ambasada Kanadoje paskelbė, jog Klaipėdos krašto gyventojai turi registruotis SSRS konsulatuose ar ambasadojeKraujelis, 149 psl.. 1954 m. gegužės 17 d. Kanados vyriausybės atstovas parlamente oficialiai pareiškė, jog nebuvo progos, kad Kanados vyriausybė būtų maniusi esant reikalinga iš naujo formaliai patvirtinti ar atšaukti Baltijos valstybių pripažinimą de jure. Taip pat 1975 ir 1985 m. Kanada buvo oficialiai deklaravusi de jure nepripažįstanti Baltijos šalių inkorporavimo į TSRS.

 Santykiai po 1991 m.
Po diplomatinių santykių atkūrimo tarp šalių pasirašytos sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo ir fiskalinių pažeidimų išvengimo (1996 m.), sutartis dėl socialinės apsaugos (2005 m.) ir susitarimas dėl jaunimo mainų (2009 m.)

1997 m. tarp Kanados nacionalinės gynybos departamento ir Lietuvos krašto apsaugos ministerijos pasirašyti NATO Taikos partnerystės programa ir tarpusavio supratimo protokolas, galiojęs iki Lietuvos įstojimą į NATO 2004 metais.Kanados santykiai su Lietuva – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Kanados pajėgos dalyvavo NATO oro policijos misijoje Baltijos šalyse 2014–2015 m. Taipogi Kanada finansiškai rėmė Vilniuje veikiantį NATO Energetinio saugumo kompetencijos centrą.

 Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Albertoje esančiame Edmontone veikia Lietuvių namai. Toronte, įskaitant priemiesčius, gyvena apie 18 000 lietuvių. Veikia Lietuvių namai, lietuviškas pensionatas „Vilniaus rūmai“, lietuviška Prisikėlimo parapija su vienuolynu ir slaugos namais. Misisaugoje veikia lietuvių kultūros centras „Anapilis“, kuriame yra ir Lietuvos kankinių bažnyčia, muziejus-archyvas ir vienintelės Kanadoje lietuviškos kapinės.Ontarijas. Gabalėliai Lietuvos


Fabien Ourega

Fabijenas Urega (; g. 1992 m. gruodžio 7 d.) – futbolininkas iš Prancūzijos, žaidžiantis saugo pozicijoje. Lietuvoje atstovavo „Žalgirio“ klubui.

2022 m. sausio 28 d. pranešta, kad tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.https://www.sportas.lt/naujiena/449005/zalgiri-sustiprins-saugas-is-prancuzijoshttps://www.footmercato.net/a5894534955579090018-fabien-ourega-quitte-orleans-pour-le-fk-zalgiris

Debiutavo A lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą.alyga.lt: Žalgiris 6-0 JonavaLF: Žalgiris 6-0 Jonavasportas.lt: Žalgirio pergal

Debiutavo A lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą.alyga.lt: Žalgiris 6-0 JonavaLF: Žalgiris 6-0 Jonavasportas.lt: Žalgirio pergalė

Penktadienį pakilo 2022 m. „Optibet A lygos“ sezono uždanga. Pirmosiose rungtynėse čempionų titulą ginantis Vilniaus „Žalgiris“ nepaliko vilčių turnyro naujokei „Jonavai“ ir 1-ajame ture šventė triuškinamą pergalę 6:0 (3:0).
Rungtynių pradžioje abi komandos apsikeitė nepavojingais išpuoliais, bet vilniečiai išsiveržė į priekį 17 minutę. Francis Kyeremeh ties baudos aikštelės linija sėkmingai pasitaisė kamuolį ir įsūdė jį į viršutinį dešinį vartų kampą.
Nors „Žalgiriui“ priklausė kamuolio kontrolė, jonaviečiai ilgą laiką šeimininkams neleido sukurti galimybių įmušti. Visgi kėlinio pabaigoje sąlyginai sėkmingas „Jonavos“ žaidimas gynyboje subliūško. 40 minutę buvo skirtas tolimas baudos smūgis į svečių vartus, o Nicolasas Gorobsovas patvirtino standartinių situacijų specialisto etiketę ir paleido puikų šūvį į kairįjį vartų kampą.
Prieš pertrauką „Jonavai“ dar kartą teko traukti kamuolį iš savo vartų po abejotino žaidimo gynyboje. Į baudos aikštelę įsiveržęs F. Kyeremeh pirmuoju bandymu nenuginklavo vartininko Martyno Matuzo, bet sėkmingai pasitaisė ir pavertė rezultatą triuškinamu.
Antrojo kėlinio pradžioje svečiai sulaukė dar vieno skaudaus niukso. Jau pirmojoje atakoje „Jonava“ nesugebėjo neutralizuoti pavojaus prie vartų, o patogiai atšokusį kamuolį Ovidijus Verbickas nesunkiai pasiuntė į vartus.
Vėliau „Žalgiris“ toliau talžė varžovų gynybą. Pastebimai atakose žaidė čempionų naujokai Mathias Oyewusi ir Marko Miličkovičius, o pastarasis savo progą išnaudojo 73 minutę. Kontratakoje juodkalnietis pasinaudojo F. Kyeremeh perdavimu ir galingu šūviu nepaliko vilčių vartininkui.
Po keitimo aikštėje pasirodęs dar vienas žalgiriečių naujokas Donatas Kazlauskas taip pat įsirašė įvartį – 83 minutę jis kontratakoje pasinaudojo varžovų gynybos nesusipratimais ir užtikrintai realizavo gautą progą.
Rungtynės baigėsi triuškinama „Žalgirio“ pergale 6:0.
- 1 Edvinas Gertmonas
- 26 Nemanja Ljubisavljevič
- 12 Petar Mamič
- 13 Saulius Mikoliūnas
- 3 Mario Pavelič
- 5 Nicolas Gorobsov
- 77 Francis Kyeremeh
- 92 Fabien Ourega
- 22 Ovidijus Verbickas
- 24 Motiejus Burba
- 27 Josip Tadič
- 25 Tomislav Duka
- 85 Nojus Stankevičius
- 15 Ivan Tatomirovič
- 9 Donatas Kazlauskas
- 88 Mantas Kuklys
- 33 Marko Miličkovič
- 18 Adams Olubi
- 99 Mathias Oyewusi
- 11 Jakub Sylvestr
(Mario Pavelič)
(Ovidijus Verbickas)
(Josip Tadič)
(Fabien Ourega)
(Motiejus Burba)
(Francis Kyeremeh)
(Lucas Martorell)
(Francis Kyeremeh)
(Katsuyoshi Kimishima)
(Daniel Silva)


Fabien Ourega


Fabien Ourega

2022 m. sausio 28 d. pranešta, kad tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.https://www.sportas.lt/naujiena/449005/zalgiri-sustiprins-saugas-is-prancuzijoshttps://www.footmercato.net/a5894534955579090018-fabien-ourega-quitte-orleans-pour-le-fk-zalgiris


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0246.jsonl--Q64011654--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-1--lt-0246-338

Lietuvos ir Naujosios Zelandijos santykiai

55px|left|border Lietuvos–Naujosios Zelandijos santykiai 55px|right|border  Pagrindinės datos:  • Diplomatinių santykių užmezgimas: Po 1928 m.  • Diplomatinių santykių atkūrimas: 1992 m. sausio 10 d.  Prekybos apimtys (2020):  • Lietuva → Naujoji Zelandija: 13,5 mln. eur.  • Naujoji Zelandija → Lietuva: 7,7 mln. eur.  Turistų srautai:  • Naujoji Zelandija → Lietuva (2020): neužfiksuota
Lietuvos–Naujosios Zelandijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Naujosios Zelandijos.

Diplomatiniai santykiai atkurti 1992 m. sausio 10 d. Tarpukariu diplomatiniai santykiai buvo užmegzti po 1928 metų.Kraujelis, R., 282 psl.

Veikia Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė (įkurta 1951 m.) Lietuvių skaičius pastaruosius šešiasdešimt metų Naujojoje Zelandijoje išlieka panašus – nors buvo sumažėjęs iki 111 2001 metais, 2013 m. vėl išaugo iki 258, 2018 m. šiek tiek sumažėjo iki 219. Tuo tarpu 1956 m. Naujojoje Zelandijoje gyveno 207 lietuviai. Naujosios Zelandijos lietuviai – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt) Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 9 Naujosios Zelandijos piliečiai.Migracijos metraštis 2020, Migracijos departamentas prie VRM

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, EBPO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Tokijuje (iki 2021 m. juo buvo Gediminas Varvuolis), o Naujajai Zelandijai atstovauja nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė, reziduojanti Varšuvoje. Oklende veikia Lietuvos garbės konsulatas.

Lietuvą okupavus SSRS Naujoji Zelandija kurį laiką išliko vienintelė iš dviejų valstybių Okeanijoje (su Australija), palaikiusių ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir vykdžiusių tyliąją nepripažinimo politiką. Vis dėlto Naujoji Zelandija 1974 m. pripažino sovietinę inkorporaciją de jure.Kraujelis, R., 219 psl.

Lietuvių skaičius Naujojoje Zelandijoje reikšmingai išaugo po Antrojo pasaulinio karo, nes keliems šimtams lietuvių buvo leista į Naująją Zelandiją persikelti iš Vokietijos pabėgėlių stovyklos. 1949–1950 m. čia įsikūrė apie 400 lietuvių, kurių didžioji dalis vėliau išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas, Kanadą, Australiją. Tarp garsesnių Naujosios Zelandijos lietuvių, perkeltų į Naująją Zelandiją, – menininkas Rudolf Gopas. 1949 metais lietuviai įkūrė Lietuvių draugiją, o 1951 m. kovo mėnesį ją pervadino į Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenę. Draugija 1950–1958 metais leido laikraštį „Naujosios Zelandijos lietuvis“. 1952 m. įsteigta sekmadieninė lietuvių mokykla (veikė iki 1960 m.) 1956 metais Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė Didžiosios Britanijos ministrui pirmininkui Antoniui Idenui nusiuntė telegramą su prašymu per susitikimą su SSRS vadovybe nepamiršti okupuotos Lietuvos problemos, o 1961 metais įteikė protesto laišką Brazilijos vyriausybei, uždariusiai tenykštę Lietuvos ambasadą.

Santykių dinamika tarp išeivių lietuvių ir Naujosios Zelandijos smarkiai pasikeitė 1974 metais, Naujosios Zelandijos vyriausybei pripažinus Baltijos šalių, įskaitant Lietuvos, aneksiją teisėta. Iškart po to Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė nusiuntė protesto laišką šalies ministrui pirmininkui, vyriausybės kitiems nariams, opozicijos lyderiams, Naujosios Zelandijos visuomenę informavo apie Lietuvoje vykstančias represijas. Tais pačiais metais ir Australija ėmėsi tokio paties žingsnio, tačiau Naujoji Zelandija, skirtingai nuo Australijos, tokio sprendimo niekada neatšaukė.

Atgimimo Lietuvoje laikotarpiu (1988–1990 m.) Naujosios Zelandijos lietuviai šalies dienraščiuose skelbė straipsnius apie lietuvių tautos siekį atkurti nepriklausomą valstybę.

 Santykiai po 1991 m.
1991 m. rugpjūčio 28 d. Naujoji Zelandija tapo antrąja Okeanijos valstybe po Australijos, pripažinusia Lietuvos nepriklausomybę.

2004 m. rugsėjo 14-15 dienomis Lietuvoje lankėsi Naujosios Zelandijos užsienio reikalų ministras Honas Filas Gofas, kur susitiko su Lietuvos prezidentu Valdu Adamkumi. Tai buvo pirmasis aukšto rango Naujosios Zelandijos pareigūno vizitas Lietuvoje.Užsienio valstybių pirmieji atstovai ir aukščiausiųjų asmenų bei aukščiausiųjų pareigūnų pirmieji vizitai į atkurtą Lietuvos nepriklausomą valstybę (Lietuvos Respublikos Seimas)

2015 m. kovo mėn. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius išvyko pirmojo oficialaus vizito į Naująją Zelandiją, kur susitiko su šalies parlamento pirmininku Deividu Karteriu, užsienio reikalų ministru Miurėju Makkiuli ir opozicijos pranešėju užsienio reikalams Deividu Šyreriu.L. Linkevičius vyksta pirmojo oficialaus vizito į Australiją ir Naująją Zelandiją (15min.lt) 2015 m. spalio 1 d. Niujorke tarp šalių pasirašytas susitarimas dėl darbo atostogaujant programos, skirtos 18-30 metų amžiaus Lietuvos ir Naujosios Zelandijos piliečiams. 2016 m. įstatymas ratifikuotas.Naujoji Zelandija | Dvišalės sutartys | Tarptautinės sutartys | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

2016 m. birželį Lietuvoje lankėsi Naujosios Zelandijos užsienio reikalų ministras Miurėjus Makkiulis ir susitiko su Lietuvos užsienio reikalų ministru Linu Linkevičiumi.Jaunuoliai iš Lietuvos jau kitais metais galės naudotis darbo atostogaujant programa Naujojoje Zelandijoje (15min.lt)

2017 m. Vilniuje lankėsi Naujosios Zelandijos žemės ūkio ministras Nathan Guy, kur susitiko su Lietuvos žemės ūkio ministru Broniumi Markausku ir su socialiniais partneriais bei Seimo Kaimo ir Europos reikalų komitetų pirmininkais.Lietuvos ir Naujosios Zelandijos žemės ūkio ministrų skoniai dėl aprangos detalių – tokie patys (Agro. Agroverslo naujienos)

 Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į lietuvių kalbą išversta Barbaros Yving, Vičio Tamės Ihimaeros, Katrinos Mansfild, Antiono Makkarteno, Brigid Lauri kūrinių.Naujosios Zelandijos literatūra – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Lietuvos ir Naujosios Zelandijos vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios vienerias draugiškas rungtynes Lietuvoje, kurias laimėjo Lietuvos rinktinė.

2021 m. liepos 18 d. vietinės lietuvių bendruomenės iniciatyva Oklande surengtas pirmasis lietuviškų filmų festivalis.Naujojoje Zelandijoje surengtas pirmas lietuviškų filmų festivalis (LRT Lituanica

Didžiausiame Naujosios Zelandijos mieste Oklande surengtas pirmas lietuviškų filmų festivalis. „Žinutė apie įdomų lietuvišką kiną pasklido ir tikimės, kad kitais metais bus lengviau pritraukti dar daugiau dėmesio“, – sako lietuvių bendruomenės Naujojoje Zelandijoje pirmininkė Dalia Kubiliūtė.
Liepos 18 dieną vykęs festivalis surengtas lietuvių bendruomenės Naujojoje Zelandijoje iniciatyva. Kaip pasakoja jos pirmininkė, mintis apie lietuviško kino pristatymą Naujosios Zelandijos žiūrovams sukosi jau seniai, o imtis šios idėjos dar labiau skatino kitų šalių, pavyzdžiui, italų, prancūzų, britų, filmų festivaliai.
Apie galimybę pristatyti visų trijų Baltijos šalių kiną bendruomenė kalbėdavosi ir su čia gyvenančiais latviais bei estais. Galų gale iniciatyvos ėmėsi Naujojoje Zelandijoje gyvenanti teatro režisierė Eglė Šimkevičiūtė-Kulvelis.
„Sulaukėmė didžiulio palaikymo iš mūsų garbės konsulo Algio Johno Mako ir visos lietuvių bendruomenės Naujojoje Zelandijoje. Visi buvome labai užsidegę lietuviško kino festivalio idėja ir dėjome visas pastangas, kad ją įgyvendintume“, – dėsto pašnekovė.
Paramą filmams atsigabenti Naujosios Zelandijos lietuviams suteikė Užsienio reikalų ministerija ir „Globali Lietuva“. Anot D. Kubiliūtės, visa lietuvių bendruomenė didžiuojasi, kad pavyko įgyvendinti idėją.
„Nors geografiškai esame toli, emociškai ir kultūriškai jaučiamės esantys Lietuvos dalis. Labai džiaugiamės ir didžiuojamės, kad lietuviškas kinas yra gyvas, kad kuriami įdomūs, kokybiški filmai. Norisi jais dalytis savo aplinkoje, čia, Naujojoje Zelandijoje, ir puoselėti bent dalelę lietuviško meno ir kultūros.
Pirminė mintis buvo rengti tris dienas trunkantį festivalį, bet nutarėme apsiriboti viena diena. Toks formatas labai pasiteikino, nes leido organizuoti ne tik filmų festivalį, bet ir jaukų interaktyvų renginį, suburiantį vietos lietuvius, jų šeimas, draugus bei nepriklausomo kino entuziastus“, – komentuoja lietuvė.
Ji tikina, kad lietuviškų filmų festivalis sulaukė ir vietos žiniasklaidos dėmesio. Vienas portalas rekomendavo lietuvišką kino festivalį kaip „kinematografinį malonumą“, kitur lietuviškas kinas buvo minimas greta prancūzų, britų, italų, korėjiečių, rusų kino.
Pasak D. Kubiliūtės, renginiui buvo atrinkti geriausi pastarųjų metų filmai, apdovanoti ir pripažinti tiek Lietuvoje, tiek užsienyje. Naujosios Zelandijos žiūrovai galėjo išvysti tris trumpametražius animacinius filmus vaikams: Urtės Oettinger ir Agnės Adomėnės „Pieno baras“, Igno Meilūno ir Marijos Razgutis „Matilda ir atsarginė galva“ ir Gedimino Šiaulio ir PetPunk Lab „Kaukai“.
Kitus seansus sudarė du dokumentiniai filmai ir vakaro filmas. Dokumentinių filmų programoje žiūrovų dėmesio laukė Mindaugo Survilos „Sengirė“ ir Giedrės Žickytės „Šuolis“, o vakaro filmu buvo pasirinkta geriausia 2020-aisiais pripažinta režisieriaus Karolio Kaupinio kino juosta „Nova Lituania“.
„Po filmų „Šuolis“ ir „Nova Lituania“ vyko vietinių filmų kritikų Dominico Corry ir Amarbiro Singho moderuojamos tiesioginės gyvos diskusijos su filmų kūrėjais. Jos labai patiko publikai“, – pasakoja D. Kubiliūtė.
Pašnekovės teigimu, renginys sutraukė tiek vietos gyventojus, tiek Naujojoje Zelandijoje gyvenančius tautiečius, o po festivalio organizatoriai sulaukė pasiūlymo rengti lietuviškų filmų festivalį ir kitų šalies miestų kino teatruose.
„Filmai būtų pristatomi tarp italų, prancūzų, japonų, vokiečių filmų festivalių. Manau, tai didelis pasiekimas, už kurį esame dėkingi visiems prisidėjusiems tiek Lietuvoje, tiek čia, Naujojoje Zelandijoje. Tikimės, kad šis renginys taps tradicija ir toliau galėsime populiarinti lietuvišką kiną šioje toliausiai nuo Lietuvos esančioje Ilgojo balto debesies šalyje. (...)
Naujoji Zelandija yra kultūriškai atvira šalis ir pati būdama maža supranta ir vertina kitų mažų šalių pasiekimus“, – mintimis dalijasi bendruomenės pirmininkė.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0246.jsonl--Q64011654--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-1--lt-0246-340

Lietuvą okupavus SSRS Naujoji Zelandija kurį laiką išliko vienintelė iš dviejų valstybių Okeanijoje (su Australija), palaikiusių ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir vykdžiusių tyliąją nepripažinimo politiką. Vis dėlto Naujoji Zelandija 1974 m. pripažino sovietinę inkorporaciją de jure.Kraujelis, R., 219 psl.

Lietuvių skaičius Naujojoje Zelandijoje reikšmingai išaugo po Antrojo pasaulinio karo, nes keliems šimtams lietuvių buvo leista į Naująją Zelandiją persikelti iš Vokietijos pabėgėlių stovyklos. 1949–1950 m. čia įsikūrė apie 400 lietuvių, kurių didžioji dalis vėliau išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas, Kanadą, Australiją. Tarp garsesnių Naujosios Zelandijos lietuvių, perkeltų į Naująją Zelandiją, – menininkas Rudolf Gopas. 1949 metais lietuviai įkūrė Lietuvių draugiją, o 1951 m. kovo mėnesį ją pervadino į Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenę. Draugija 1950–1958 metais leido laikraštį „Naujosios Zelandijos lietuvis“. 1952 m. įsteigta sekmadieninė lietuvių mokykla (veikė iki 1960 m.) 1956 metais Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė Didžiosios Britanijos ministrui pirmininkui Antoniui Idenui nusiuntė telegramą su prašymu per susitikimą su SSRS vadovybe nepamiršti okupuotos Lietuvos problemos, o 1961 metais įteikė protesto laišką Brazilijos vyriausybei, uždariusiai tenykštę Lietuvos ambasadą.

Santykių dinamika tarp išeivių lietuvių ir Naujosios Zelandijos smarkiai pasikeitė 1974 metais, Naujosios Zelandijos vyriausybei pripažinus Baltijos šalių, įskaitant Lietuvos, aneksiją teisėta. Iškart po to Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė nusiuntė protesto laišką šalies ministrui pirmininkui, vyriausybės kitiems nariams, opozicijos lyderiams, Naujosios Zelandijos visuomenę informavo apie Lietuvoje vykstančias represijas. Tais pačiais metais ir Australija ėmėsi tokio paties žingsnio, tačiau Naujoji Zelandija, skirtingai nuo Australijos, tokio sprendimo niekada neatšaukė.

Atgimimo Lietuvoje laikotarpiu (1988–1990 m.) Naujosios Zelandijos lietuviai šalies dienraščiuose skelbė straipsnius apie lietuvių tautos siekį atkurti nepriklausomą valstybę.

 Santykiai po 1991 m.
1991 m. rugpjūčio 28 d. Naujoji Zelandija tapo antrąja Okeanijos valstybe po Australijos, pripažinusia Lietuvos nepriklausomybę.

2004 m. rugsėjo 14-15 dienomis Lietuvoje lankėsi Naujosios Zelandijos užsienio reikalų ministras Honas Filas Gofas, kur susitiko su Lietuvos prezidentu Valdu Adamkumi. Tai buvo pirmasis aukšto rango Naujosios Zelandijos pareigūno vizitas Lietuvoje.Užsienio valstybių pirmieji atstovai ir aukščiausiųjų asmenų bei aukščiausiųjų pareigūnų pirmieji vizitai į atkurtą Lietuvos nepriklausomą valstybę (Lietuvos Respublikos Seimas)

2015 m. kovo mėn. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius išvyko pirmojo oficialaus vizito į Naująją Zelandiją, kur susitiko su šalies parlamento pirmininku Deividu Karteriu, užsienio reikalų ministru Miurėju Makkiuli ir opozicijos pranešėju užsienio reikalams Deividu Šyreriu.L. Linkevičius vyksta pirmojo oficialaus vizito į Australiją ir Naująją Zelandiją (15min.lt) 2015 m. spalio 1 d. Niujorke tarp šalių pasirašytas susitarimas dėl darbo atostogaujant programos, skirtos 18-30 metų amžiaus Lietuvos ir Naujosios Zelandijos piliečiams. 2016 m. įstatymas ratifikuotas.Naujoji Zelandija | Dvišalės sutartys | Tarptautinės sutartys | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0246.jsonl--Q64011654--Santykiai Lietuvos okupacijos metais-1--lt-0246-343

Lietuvą okupavus SSRS Naujoji Zelandija kurį laiką išliko vienintelė iš dviejų valstybių Okeanijoje (su Australija), palaikiusių ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir vykdžiusių tyliąją nepripažinimo politiką. Vis dėlto Naujoji Zelandija 1974 m. pripažino sovietinę inkorporaciją de jure.Kraujelis, R., 219 psl.

Lietuvių skaičius Naujojoje Zelandijoje reikšmingai išaugo po Antrojo pasaulinio karo, nes keliems šimtams lietuvių buvo leista į Naująją Zelandiją persikelti iš Vokietijos pabėgėlių stovyklos. 1949–1950 m. čia įsikūrė apie 400 lietuvių, kurių didžioji dalis vėliau išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas, Kanadą, Australiją. Tarp garsesnių Naujosios Zelandijos lietuvių, perkeltų į Naująją Zelandiją, – menininkas Rudolf Gopas. 1949 metais lietuviai įkūrė Lietuvių draugiją, o 1951 m. kovo mėnesį ją pervadino į Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenę. Draugija 1950–1958 metais leido laikraštį „Naujosios Zelandijos lietuvis“. 1952 m. įsteigta sekmadieninė lietuvių mokykla (veikė iki 1960 m.) 1956 metais Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė Didžiosios Britanijos ministrui pirmininkui Antoniui Idenui nusiuntė telegramą su prašymu per susitikimą su SSRS vadovybe nepamiršti okupuotos Lietuvos problemos, o 1961 metais įteikė protesto laišką Brazilijos vyriausybei, uždariusiai tenykštę Lietuvos ambasadą.

Santykių dinamika tarp išeivių lietuvių ir Naujosios Zelandijos smarkiai pasikeitė 1974 metais, Naujosios Zelandijos vyriausybei pripažinus Baltijos šalių, įskaitant Lietuvos, aneksiją teisėta. Iškart po to Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė nusiuntė protesto laišką šalies ministrui pirmininkui, vyriausybės kitiems nariams, opozicijos lyderiams, Naujosios Zelandijos visuomenę informavo apie Lietuvoje vykstančias represijas. Tais pačiais metais ir Australija ėmėsi tokio paties žingsnio, tačiau Naujoji Zelandija, skirtingai nuo Australijos, tokio sprendimo niekada neatšaukė.

Atgimimo Lietuvoje laikotarpiu (1988–1990 m.) Naujosios Zelandijos lietuviai šalies dienraščiuose skelbė straipsnius apie lietuvių tautos siekį atkurti nepriklausomą valstybę.

 Santykiai po 1991 m.
1991 m. rugpjūčio 28 d. Naujoji Zelandija tapo antrąja Okeanijos valstybe po Australijos, pripažinusia Lietuvos nepriklausomybę.

2004 m. rugsėjo 14-15 dienomis Lietuvoje lankėsi Naujosios Zelandijos užsienio reikalų ministras Honas Filas Gofas, kur susitiko su Lietuvos prezidentu Valdu Adamkumi. Tai buvo pirmasis aukšto rango Naujosios Zelandijos pareigūno vizitas Lietuvoje.Užsienio valstybių pirmieji atstovai ir aukščiausiųjų asmenų bei aukščiausiųjų pareigūnų pirmieji vizitai į atkurtą Lietuvos nepriklausomą valstybę (Lietuvos Respublikos Seimas)

2015 m. kovo mėn. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius išvyko pirmojo oficialaus vizito į Naująją Zelandiją, kur susitiko su šalies parlamento pirmininku Deividu Karteriu, užsienio reikalų ministru Miurėju Makkiuli ir opozicijos pranešėju užsienio reikalams Deividu Šyreriu.L. Linkevičius vyksta pirmojo oficialaus vizito į Australiją ir Naująją Zelandiją (15min.lt) 2015 m. spalio 1 d. Niujorke tarp šalių pasirašytas susitarimas dėl darbo atostogaujant programos, skirtos 18-30 metų amžiaus Lietuvos ir Naujosios Zelandijos piliečiams. 2016 m. įstatymas ratifikuotas.Naujoji Zelandija | Dvišalės sutartys | Tarptautinės sutartys | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

2016 m. birželį Lietuvoje lankėsi Naujosios Zelandijos užsienio reikalų ministras Miurėjus Makkiulis ir susitiko su Lietuvos užsienio reikalų ministru Linu Linkevičiumi.Jaunuoliai iš Lietuvos jau kitais metais galės naudotis darbo atostogaujant programa Naujojoje Zelandijoje (15min.lt)

2017 m. Vilniuje lankėsi Naujosios Zelandijos žemės ūkio ministras Nathan Guy, kur susitiko su Lietuvos žemės ūkio ministru Broniumi Markausku ir su socialiniais partneriais bei Seimo Kaimo ir Europos reikalų komitetų pirmininkais.Lietuvos ir Naujosios Zelandijos žemės ūkio ministrų skoniai dėl aprangos detalių – tokie patys (Agro. Agroverslo naujienos)

 Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į lietuvių kalbą išversta Barbaros Yving, Vičio Tamės Ihimaeros, Katrinos Mansfild, Antiono Makkarteno, Brigid Lauri kūrinių.Naujosios Zelandijos literatūra – Visuotinė lietuvių enciklopedija (vle.lt)

Lietuvos ir Naujosios Zelandijos vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios vienerias draugiškas rungtynes Lietuvoje, kurias laimėjo Lietuvos rinktinė.


Lietuvos kurčiųjų draugija

miniatiūra|LKD logotipas žymi tris pirmąsias asociacijos pavadinimo raides, vaizduojamas pirštų abėcėle.
Lietuvos kurčiųjų draugija (toliau LKD) – tai savanoriška, nepriklausoma, nepolitinė Lietuvos kurčiuosius vienijanti asociacija, įsteigta 1938 m. kovo 24 d.https://www.bernardinai.lt/jeigu-visi-girdintieji-moketu-lietuviu-gestu-kalba-kurtumo-negalia-isnyktu/ Organizacija atstovauja ir gina kurčiųjų teises, organizuoja tarptautinius ir nacionalinius renginius, skleidžia kurtiesiems aktualią kultūrinę, edukacinę medžiagą, padeda jiems realizuoti teisę į darbą, mokslą, profesijos siekimą, poilsį. Burdama klausos negalią turinčius asmenis, draugija padeda įgyvendinti savo narių socialinės integracijos į visuomenę poreikius. LKD taip pat plėtoja kurčiųjų santykius su visuomene, skleidžia informaciją apie kurčiųjų gyvenimo būdą, kultūrą, lietuvių gestų kalbą. Pagrindinė draugijos būstinė įsikūrusi Vilniuje, Šv. Kazimierio g. 3.

Nuo 2018-ųjų penkerių metų kadencijai įstaigai vadovauti išrinktas draugijos prezidentas Kęstutis Vaišnora.

1933 m. Jadvygos Tūbelienės iniciatyva Kaune buvo įkurta Žmogaus globos draugija 1938 metais Kaune įsteigia kurčnebylių mokyklą-institutą.Aldona Račkelienė. (2015). Socialinės globos Lietuvoje istoriniai aspektai Draugija rūpinosi kurčiųjų švietimu, mokytojų parengimu, siuntimu stažuotis į Vokietiją, Olandiją.

Socialinės globos Lietuvoje istoriniai aspektai Tų pačių metų kovo 24 d. aklojo Prano Daunio ir kurčiojo aktyvisto Petro Makutėno, grupės gydytojų, pedagogų ir kitų visuomenės atstovų iniciatyva Vidaus reikalų ministerijos draugijos registre įregistruojama ir Kaune įkuriama Kurčiųjų nebylių globos draugija, labdaringais tikslais šelpusi kurčiuosius, besirūpinusi jų švietimu. 1939 metais draugija įkuria kurčiųjų mokyklą, kurioje po metų mokėsi 70 vaikų.

Šis savaitgalis Vytauto Didžiojo universitete kiek kitoks. Prie rūmų Kaune būriavosi daugybė pasipuošusių ir iš visos Lietuvos susirinkusių žmonių: jaunimo, senjorų ir šeimų su vaikais – visi šypsojosi, glėbesčiavosi ir bendravo gestų kalba. Jums nepasirodė – išties gestų. Tą saulėtą pavasario dieną kurtieji, jų bičiuliai, artimieji ir svečiai susirinko paminėti išties garbingos Lietuvos kurčiųjų draugijos sukakties – 80 veiklos metų.
Padėka už prasmingą pradžią
Prieš 80 metų, kovo 24-ąją, Lietuvos aktyvistas, buvęs savanoris aklasis Pranas Daunys ir kurčiasis Petras Makutėnas, baigęs Petrapilio kurčių-nebylių institutą, Kaune įkūrė Kurčiųjų ir nebylių globos draugiją, šiandien žinomą Lietuvos kurčiųjų draugijos vardu (LKD). „Pribrendo laikas į kurčius ir nebylius žiūrėti kaip į sau lygius žmones“, – rašoma tuometės Lietuvos kurčiųjų ir nebylių draugijos kreipimesi. Tąkart vos užgimusios draugijos veiklą sustabdė Antrasis pasaulinis karas.
Po karo pirmasis kurčiųjų mokytojas Jonas Glembockis, turėjęs aukštąjį logopedo išsilavinimą, pradėjo aktyviai rūpintis Lietuvos kurčiųjų reikalais: važinėjo po kaimus, stotyse kabino skelbimus ir visaip kitaip kvietė į mokyklas. J. Glembockis parengė ir išleido kelis vadovėlius, pritaikytus klausos negalią turintiems žmonėms, taip pat mokė pedagogus dirbti su kurčiaisiais.
Draugija nuėjo ilgą ir vingiuotą kelią, ne kartą patyrė laimėjimo džiaugsmą ir praradimo kartėlį. Šventėje skambėjo padėkos draugijos kūrėjams ir puoselėtojams. Šiandien LKD vienija apie 30 tūkst. žmonių, kurie dėl vienokių ar kitokių priežasčių visiškai negirdi arba neprigirdi. LKD nuolat skuba jiems į pagalbą, o žmonės nedvejodami į ją kreipiasi, tad tikrai yra už ką dėkoti.
Geriausi tarp geriausių
Didžioji šventė prasidėjo LKD prezidento Vytauto Pivoro ir respublikinės valdybos narių sveikinimais, gestų kalba visi pakviesti švęsti kartu. Renginio globėja Lietuvos Respublikos Prezidentė Dalia Grybauskaitė atsiuntė sveikinimą, kuris buvo perskaitytas ir gestų kalba. Į šventę Lietuvos kurčiųjų pasveikinti atvyko Seimo Pirmininkas Viktoras Pranckietis, Ministro Pirmininko patarėjas Juozas Bernatavičius, socialinės apsaugos ir darbo viceministrė Vilma Augienė, Neįgaliųjų reikalų departamento direktorė Asta Kandratavičienė, europarlamentarė Vilija Blinkevičiūtė, Lietuvos neįgaliųjų forumo prezidentė Dovilė Juodkaitė ir Lietuvių gestų kalbos vertėjų asociacijos prezidentė Ramunė Leonavičienė. Šie garbūs svečiai ne tik tarė sveikinimo žodžius, jiems buvo patikėta paskelbti aštuonių nominacijų nugalėtojus.
Nominacijos „Idėja“ nugalėtoju tapo „Tylusis skambutis“. Apdovanojimą atsiėmė Daiva Ieškienė – Kauno miesto GMP stoties dispečerinės administratorė. Džiaugdamasi gražiu įvertinimu Daiva pasakojo, kad dirbant dispečerinėje jai ir kolegoms kilo mintis padaryti jų paslaugas prieinamas klausos ar kalbėjimo negalią turintiems žmonėms. „Techniškai tai padaryti buvo lyg ir paprasta, tik turėjome sužinoti poreikį. Pasitarę su informacinių technologijų specialistais, klausos negalią turinčių žmonių telefono numerius ir gyvenamosios vietos adresus įvedėme į programą, kuri numerį atpažįsta ir jį iš karto susieja su adresu. Skambinančiajam pakanka surinkti 033 ir palaukti 2 minutes. Gavę tylųjį skambutį iškart siunčiame pagalbą. Lietuvoje užregistruoti 404 žmonės, galintys pasinaudoti tyliuoju skambučiu, iš jų 237 Kaune. Mūsų paslauga iki šiol pasinaudojo 14 žmonių“, – pasakojo D. Ieškienė.
Lietuvos kurčiųjų meno šventės apdovanojimą atsiimti pakviesta Kauno kurčiųjų reabilitacijos centro vadovė, LKD Kauno teritorinės valdybos pirmininkė Jūratė Pugačiauskienė. Ji paaiškino, kad šis apdovanojimas nėra skirtas tik jai, jis priklauso visai Kauno miesto kurčiųjų draugijai ir pačiam Kauno miestui, nes kaip tik čia 1967 metais buvo suorganizuota pirmoji kurčiųjų meno šventė. Šią šventę organizavo tuometė draugijos vadovė Ona Marijona Kudrevičienė. J. Pugačiauskienė prasitarė: šiemet ir jai teks šią šventę organizuoti Lietuvos valstybės šimtmečio garbei. Jūratei kurčiųjų problemos žinomos nuo vaikystės: moteris užaugo kurčiųjų šeimoje, o ir pati turi klausos negalią – neprigirdi.
Nominaciją „Savanoris“ laimėjo Mykolas Balaišis. Vyras dar nuo mokyklos laikų dirba kurčiųjų labui. Mykolas LKD narys nuo 2003-ųjų, jis gimė ir augo kurčiųjų šeimoje, pats neprigirdi nuo vaikystės, tačiau apdovanotas daugybe talentų. Mykolas įkūrė Kauno kurčiųjų jaunimo organizaciją, buvo jos pirmininku, padėjo organizuoti ir daugybę žmonių sukvietusį jubiliejinį renginį. Vis dėlto vyras gali pasigirti ne tik organizaciniais, bet ir meniniais gebėjimais. Jis puikiai jaučiasi scenoje, sklandžiai imituoja estradines dainas. Visų Mykolo darbų tiesiog neįmanoma išvardyti, o pakalbintas vyras neslėpė jaudulio ir džiaugsmo ašarų, kad jo darbai įvertinti.
„Organizacijos“ apdovanojimas atiteko Kauno kurčiųjų jaunimo organizacijai. 2011 metais ji gavo Šauniausios Kauno nevyriausybinės organizacijos vardą. Į sceną atsiimti apdovanojimo lipo šios organizacijos vadovė Dovilė Matulienė. Nors Dovilė su vyru augina du savo vaikus, savo laiku ir širdimi spėja pasidalyti ir su kurčiuoju jaunimu. Planų jaunos moters galvoje begalės, ji stengėsi ir stengsis daryti viską, kad kurčiųjų jaunimas būtų aktyvus, įveiktų savo nedrąsą, susirastų kuo daugiau informacijos ir galėtų realizuoti savo galimybes.
Nominaciją „Laimėjimas“ pelnė lietuvių gestų kalbos pripažinimas gimtąja. Šis kurčiųjų bendruomenei itin svarbus įvykis buvo dar 1995-aisiais. Tuomet Vyriausybė lietuvių kurčiųjų kalbą oficialiai pripažino gimtąja ir suteikė kurtiesiems galimybę gimtąja kalba pasirinkti ir tėvų kalbą. Šios nominacijos apdovanojimą atsiėmė LKD pirmininkas V. Pivoras.
„Praradimų“ nominacijos nugalėtoja išrinkta Leonarda Paršelienė – šviesaus atminimo moteris, kurčiųjų kultūros puoselėtoja, daugiau nei 50 savo gyvenimo metų paskyrusi kurčiųjų bendruomenei. Į sceną atsiimti mamai skirto apdovanojimo išdidžiai žengė sūnus.
Nominacijos „Lyderis“ laimėtoja – Monika Kumžaitė. Ji buvo kurčiųjų organizacijos jaunimo vadovė, savanoriavo Bolivijoje, ne kartą organizavo kurčiųjų stovyklas. Monika tikina nesitikėjusi, kad bus prisiminta ir nominuota. Mergina aštuonis mėnesius savarankiškai keliavo po Pietų Ameriką, bet šiandien grįžo į Lietuvą ir yra pasiruošusi dirbti senų draugų labui.
Paskutinę nominaciją „Už gyvenimo nuopelnus“ atsiėmė ilgametis LKD vadovas Petras Gasiūnas. Per 16 vadovavimo metų jis daug dėmesio skyrė žmonėms, stengėsi atliepti kiekvieno draugijos nario poreikius. Šalia daugybės šio žmogaus nuopelnų galima paminėti ir tai, kad 1992 metais LKD įstojo į Pasaulinę kurčiųjų federaciją, o 2006 metais tapo Europos kurčiųjų sąjungos nare. P. Gasiūnas pasidžiaugė gražia švente ir palinkėjo sėkmės tolesniuose darbuose.
Kiekvienai nominacijai buvo atrinkti trys geriausieji, bet visų jų darbų nė nepajėgtume išvardyti. Sunku būtų išvardyti ir visus aktyvius LKD narius, šios draugijos prezidento V. Pivoro apdovanotus padėkos raštais ir atminimo medaliais.
Linksmino talentai
Šventės svečius linksmino daugybė talentų. Pasirodymus parengė Alytaus šokių studija „Alemanta“, Pantomimos teatro aktoriai, Šakių cirko artistė Erika Januševičiūtė. Publiką sužavėjo ir LKD viceprezidentas Kęstutis Vaišnora, gestų kalbos judesiais imitavęs Gyčio Paškevičiaus dainą „Žiūrovai“. Stebino ir aikčioti vertė ir daugybė kitų atlikėjų. Šypsenomis ir tyliais plojimais ūžė sausakimša salė.
Fojė visų laukė milžiniškas jubiliejinis tortas ir svarbūs, pasididžiavimo kupini LKD prezidento V. Pivoro žodžiai. Vyras įsitikinęs – klausos negalią turinčių žmonių bendruomenė moka ir turi dėl ko džiaugtis, ir nors problemų yra, jos išsprendžiamos.


Lietuvos kurčiųjų draugija

1933 m. Jadvygos Tūbelienės iniciatyva Kaune buvo įkurta Žmogaus globos draugija 1938 metais Kaune įsteigia kurčnebylių mokyklą-institutą.Aldona Račkelienė. (2015). Socialinės globos Lietuvoje istoriniai aspektai Draugija rūpinosi kurčiųjų švietimu, mokytojų parengimu, siuntimu stažuotis į Vokietiją, Olandiją.Aldona Račkelienė. (2015).


Lietuvos kurčiųjų draugija

1933 m. Jadvygos Tūbelienės iniciatyva Kaune buvo įkurta Žmogaus globos draugija 1938 metais Kaune įsteigia kurčnebylių mokyklą-institutą.Aldona Račkelienė. (2015). Socialinės globos Lietuvoje istoriniai aspektai Draugija rūpinosi kurčiųjų švietimu, mokytojų parengimu, siuntimu stažuotis į Vokietiją, Olandiją.Aldona Račkelienė. (2015). Socialinės globos Lietuvoje istoriniai aspektai Tų pačių metų kovo 24 d. aklojo Prano Daunio ir kurčiojo aktyvisto Petro Makutėno, grupės gydytojų, pedagogų ir kitų visuomenės atstovų iniciatyva Vidaus reikalų ministerijos draugijos registre įregistruojama ir Kaune įkuriama Kurčiųjų nebylių globos draugija, labdaringais tikslais šelpusi kurčiuosius, besirūpinusi jų švietimu. 1939 metais draugija įkuria kurčiųjų mokyklą, kurioje po metų mokėsi 70 vaikų. Žmogaus globos ir Kurčiųjų nebylių globos draugijų veiklą 1940 metais nutraukė sovietinė okupacija.https://www.vle.lt/straipsnis/kurciuju-draugijos/ 1944 metais įkuriama Lietuvos kurčiųjų draugija, globojama Socialinio aprūpinimo ministerijos; į draugiją priimami visi šalies kurtieji. 1986 metais draugijai priklausė trys gamybinio mokymo kombinatai (Vilniuje, Kaune, Panevėžyje), penki kultūros namai (Vilniuje, Kaune, Panevėžyje, Šiauliuose, Klaipėdoje), septyni klubai (Alytuje, Marijampolėje, Ukmergėje, Telšiuose, Utenoje, Plungėje, Tauragėje) ir vienas teatras Vilniuje „Mimika“, įkurtas 1953 m., 1982 metais gavęs liaudies teatro vardą.Vyriausioji enciklopedijų redakcija. (1986). Tarybų Lietuvos enciklopedija 2. Kaunas: K. Poželos spaustuvė Nuo 1989 m. draugija leidžia mėnraštį Akiratis.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0246.jsonl--Q111283437--„Gintros“ klubas ir ŠSG-3--lt-0246-1663

Saulutė Railaitė

Saulutė Railaitė (g. 2005 m. liepos 28 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti FC Gintra klube puolėjos pozicijoje.

2021 m. atstovavo Gintros ir ŠSG ekipai, kuri rungtyniavo LMFA I lyga, Šiaurės-Vakarų regione.

Žiemos taurės turnyro B grupės antrojo turo rungtynėse tarp FK „Gintra“-ŠSG ir FK „Vilnius“ nugalėtoją lėmė vienintelis smūgis.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0246.jsonl--Q111283437--„Gintros“ klubas ir ŠSG-3--lt-0246-1664

Saulutė Railaitė

2021 m. atstovavo Gintros ir ŠSG ekipai, kuri rungtyniavo LMFA I lyga, Šiaurės-Vakarų regione.

2021 m. gegužės 16 d. rungtynėse prieš FK Vilkija pasižymėjo pelnydama du įvarčius, o šiaulietšs nugalėjo varžoves rezultatu 8:1.http://lietuvosfutbolas.lt/rungtynes/fk-vilkija-fk-gintra-ssg-10017154/