Tele2

UAB „Tele2“ – telekomunikacijų bendrovė, Lietuvoje teikianti mobiliojo ir fiksuotojo ryšio, duomenų perdavimo, išmaniosios televizijos ir turinio paslaugas. Bendrovei taip pat priklauso išankstinio mokėjimo paslauga „Pildyk“.

Operatoriaus paslaugomis šalyje naudojasi 1,9 mln. vartotojų. „Tele2“ užima didžiausią Lietuvos elektroninių ryšių rinkos dalį (46,4 proc.).https://www.rrt.lt/wp-content/uploads/2021/06/Ataskaita_2021_I_ketvirtis.pdf

Bendrovė priklauso Švedijos koncernui „Tele2“.

Lietuvoje bendrovė veiklą pradėjo 1993 m., įkūrus UAB „Levi&Kuto“.UAB „Tele2“. Istorija

1999 m. įmonę įsigijo Švedijos telekomunikacinių paslaugų koncernas „NetCom“. Tų pačių metų gruodžio viduryje pradėjo veikti trečiasis Lietuvoje mobiliojo ryšio tinklas „Tele2“.

2000 m. sausio mėnesį  pavadinimas pakeistas į UAB „Tele2“. Tų pačių metų gegužės 23 d. „Tele2“ klientams pasiūlė pirmąją savo komercinę paslaugą (išankstinio mokėjimo kortelę), kurią pavadino „X-GSM“. Vėliau ji buvo pervadinta į „Pildyk“.

2003 m. liepos 4 d. „Tele2“  pralenkusi operatorių „Bitė“, tapo antru pagal dydį mobiliojo ryšio operatoriumi Lietuvoje.https://sekunde.lt/leidinys/sekunde/tele2-rysio-kokybe-pasivijo-konkurentus/

2004 m. vasario 23 d. „Tele2“ pradėjo fiksuoto ryšio paslaugų tiekimą.

2006 m. gruodžio 10 d. „Tele2“  pradėjo teikti 3G ryšio paslaugas.

2013 m. kovo mėn.pradėjo teikti LTE ryšio paslaugas.

2015 m. vasarį „Tele2“ pradėjo naudoti 4G (LTE) ryšį M2M () paslaugų teikimuihttps://tele2.lt/privatiems/naujienos/tele2-naudos-4g-interneta-m2m-sprendimuose/. Tų pačių metų birželio mėnesį bendrovė pirmoji pasiūlė 4G internetą visose Baltijos šalysehttps://tele2.lt/privatiems/naujienos/Tele2-pirmieji-pasiule-4G-interneta-visose-Baltijos-salyse/. Metų gale operatoriaus klientai galėjo naudotis sparčiausiu Baltijos šalyse 4G++ mobiliuoju internetuhttps://tele2.lt/privatiems/naujienos/Tele2-sparciausias-internetas-jau-prienamas-klientams/.

2016-ųjų sausį ilgametis įmonės Lietuvoje vadovas Petras Masiulis buvo paskirtas „Tele2“ generaliniu direktoriumi Baltijos šalimshttps://www.vz.lt/sektoriai/informacines-technologijos-telekomunikacijos/2016/01/28/petras-masiulis-vadovaus-tele2-visose-baltijos-salyse. Bendrovė pirma tarp operatorių Lietuvoje gavo e-pinigų licencijąhttps://www.15min.lt/verslas/naujiena/bendroves/tele2-gavo-elektroniniu-pinigu-licencija-663-574287. Birželio mėnesį bendradarbiaudami su IBM pirmieji pasaulyje išbandė automatinę daiktų interneto technologiją ()https://tele2.lt/privatiems/naujienos/Tele2-ir-IBM-kurs-bendras-daiktu-interneto-paslaugas/. Rugpjūtį operatorius pristatė pirmąjį visiškai neribotą mobilųjį internetą namamshttps://tele2.lt/privatiems/naujienos/Pirmas-tikrai-neribotas-internetas-namams/, kuris vėliau pavadintas „Tele2 Laisvas internetas“. Kartu su technologijų milžine „Nokia“ pirmieji Baltijos šalyse 5G ryšio tetchnologijąhttps://tele2.lt/privatiems/naujienos/Tele2-ir-Nokia-pirma-karta-Baltijos-salyse-parode-5G-rysi/

Rugpjūtį operatorius pristatė pirmąjį visiškai neribotą mobilųjį internetą namams, kuris vėliau pavadintas „Tele2 Laisvas internetas“. Kartu su technologijų milžine „Nokia“ pirmieji Baltijos šalyse 5G ryšio tetchnologiją

Pirmą kartą Baltijos šalyse pasiektas 4,5 gigabitų per sekundę mobiliojo interneto greitis. Jį parodė Lietuvos mobiliojo ryšio lyderė „Tele2“ ir telekomunikacijų įrangos gamintoja „Nokia“, į Lietuvą atvežusios 5G ryšio technologiją atitinkančią įrangą.
Preliminarius kuriamo 5G ryšio standarto reikalavimus atitinkančią ryšio stotį „AirScale Radio Access“ „Nokia“ sukūrė iš rinkoje prieinamų savo įrangos komponentų. Toks prototipas parodo, kad naujos kartos ryšys taps realybe, ir leidžia planuoti jo pritaikymą mobiliojo ryšio operatorių veikloje. Parodyta bazinė stotis veikia 4,5 GHz dažnio bangų ruože, naudoja daugybinių antenų technologiją ir užtikrina ypač mažą signalo atidėjimą (latency) – mažiau nei 1 milisekundė.
Palyginti, 4G (LTE) mobiliojo interneto greitis paprastai yra 15-50 megabitų per sekundę (Mbps), 4G+ (LTE-Advanced) – 50-150 Mbps.
„Pagrindinis skirtumas tarp 5G ir ankstesnių ryšio kartų yra labai plačios tokio ryšio pritaikymo galimybės. Mūsų tinklas atitinka tris esminius 5G ryšiui keliamus reikalavimus. Pirmiausia, tai yra kelių gigabitų interneto greitis, leidžiantis žiūrėti 4K ar 8K raiškos vaizdo įrašus, taip pat naudotis papildytos ar virtualios realybės sprendimais. Antra – mažas signalo atidėjimas, kuris leidžia patikimai nuotoliniu būdu valdyti įrenginius ar naudotis autonominiais automobiliais be vairuotojo. Trečia, toks tinklas leidžia sujungti milijonus daviklių ir įrenginių. To reikia išmaniojo miesto sprendimų diegimui, ir, pavyzdžiui, leistų efektyviai valdyti viešąją vandentiekio, energetikos ir kelių eismo sistemas“, – pasakojo Peter Wennerström, „Nokia“ Šiaurės Europos klientų aptarnavimo komandos vadovas.
„4G internetas jau pakeitė mūsų mobilumo sampratą ir toliau keičia darbo, kelionių, pramogų ir kitus įpročius. Žmonių poreikiai ir internetui keliami reikalavimai toliau augs, ir ateityje 5G ryšio tikrai reikės. Tam ruošiamės jau dabar, ir atėjus naujai ryšio kartai būsime pasirengę siūlyti geriausias kainas ir kokybę“, – sakė Petras Masiulis, „Tele2“ generalinis direktorius.
5G ryšys žada didesnį duomenų atsisiuntimo ir išsiuntimo greitį, mažesnį signalo atidėjimą ir kitus kokybinius pagerinimus. Visa tai reiškia galimybes kurti išmaniuosius miestus, atlikti nuotolines chirurgines operacijas, naudotis autonominiais automobiliais, plėsti daiktų internetą ir atrasti kitas, šiandien dar neišrastas, mobiliojo interneto pritaikymo galimybes.
5G ryšio standartą kuria tarptautinė organizacija 3GPP, kurios veikloje dalyvauja ir mokslininkai, ryšio operatoriai, įrangos gamintojai, tame tarpe ir „Tele2“ bei „Nokia“. Planuojama, kad vartotojams skirti ir 5G standartą atitinkantys ryšio tinklai atsiras apie 2020 metus.
„Tele2“ Baltijos šalyse neseniai atnaujino visą mobiliojo ryšio tinklą ir dabar jis yra vienas moderniausių regione. Technologiškai neutralus tinklas leidžia integruoti naujas ryšio technologijas, taip pat ir 5G. Taip „Tele2“ jau atnaujino savo tinklą, pasiūliusi ne tik 4G, bet ir dar greitesnį 4G+ bei 4G++ mobilųjį internetą.
2010 m. „Tele2“ kartu su „Nokia“ surengė pirmąjį Lietuvoje viešą 4G ryšio pristatymą, o greitąjį mobilųjį internetą pradėjo siūlyti 2015 m., užtiktinus 60 proc. gyventojų aprėptį.Šiandien „Tele2“ 4G ryšiu gali naudotis 99 proc. Lietuvos gyventojų, 101 mieste, įskaitant mažiausius. Tinklo aprėptis siekia 95 proc. visos Lietuvos teritorijos. „Tele2“ plečia ir dar greitesnį 4G+ tinklą – juo gali naudotis 55 proc. gyventojų, šis itin greitas internetas veikia jau 36 miestuose.
Prisijunkite prie tų, kurie anksčiausiai neria į TELE2 naujienų ir mažų kainų pasiūlymus. Privatumo politika.


Tele2


Tele2

Lietuvoje bendrovė veiklą pradėjo 1993 m., įkūrus UAB „Levi&Kuto“.UAB „Tele2“. Istorija

1999 m. įmonę įsigijo Švedijos telekomunikacinių paslaugų koncernas „NetCom“. Tų pačių metų gruodžio viduryje pradėjo veikti trečiasis Lietuvoje mobiliojo ryšio tinklas „Tele2“.

2000 m. sausio mėnesį  pavadinimas pakeistas į UAB „Tele2“. Tų pačių metų gegužės 23 d. „Tele2“ klientams pasiūlė pirmąją savo komercinę paslaugą (išankstinio mokėjimo kortelę), kurią pavadino „X-GSM“. Vėliau ji buvo pervadinta į „Pildyk“.

2003 m. liepos 4 d. „Tele2“  pralenkusi operatorių „Bitė“, tapo antru pagal dydį mobiliojo ryšio operatoriumi Lietuvoje.https://sekunde.lt/leidinys/sekunde/tele2-rysio-kokybe-pasivijo-konkurentus/

2004 m. vasario 23 d. „Tele2“ pradėjo fiksuoto ryšio paslaugų tiekimą.

2006 m. gruodžio 10 d. „Tele2“  pradėjo teikti 3G ryšio paslaugas.

2013 m. kovo mėn.pradėjo teikti LTE ryšio paslaugas.


Jonas Noreika

Jonas Noreika, žinomas slapyvardžiu Generolas Vėtra (1910 m. spalio 8 d. Šukionių kaime, Pakruojo valsčiuje – 1947 m. vasario 26 d. Vilniuje, palaidotas Tuskulėnų memoriale), – tarpukario Lietuvos karininkas, antinacistinio ir antisovietinio pogrindžio dalyvis.

1941 m. dalyvavo birželio sukilime, liepą tapo Telšių apskrities LAF vadovu. 1941-ųjų rugpjūčio 3 d. Laikinosios Vyriausybės buvo paskirtas Šiaulių apskrities viršininku. Šias pareigas užimdamas, tą patį mėnesį pasirašė prieštaringai vertinamą įsakymą visus Šiaulių apskrityje gyvenusius žydus perkelti į Žagarės getą. 1943 m. kovą kartu su grupe žymių Lietuvos žmonių baudžiant už pasipriešinimą lietuvių SS legiono kūrimui nacių suimtas ir uždarytas į Štuthofo koncentracijos stovyklą, kur kalėjo iki 1945 m. sausio 25 d. Mobilizuotas į sovietų kariuomenę, grįžęs į Lietuvą ėmėsi antisovietinės veiklos, dalyvavo Lietuvos Tautinės Tarybos veikloje. 1946 m. kovo mėn. sovietų suimtas ir 1947 m. vasario 26 d. sušaudytas.

Memorialinė lenta J. Noreikai buvo atidengta ant Lietuvos mokslų akademijos bibliotekos fasado Vilniuje, Žygimantų g. 1/8, 1997-iais.  Dėl nevienareikšmiško J. Noreikos veiksmų vertinimo Lietuvos žydų bendruomenė prašė Vilniaus Savivaldybę iki Vilniaus Geto likvidavimo 75-mečio paminėjimo, t. y. 2018-ųjų rugsėjo 22-osios atminimo lentą nukabinti, tačiau į prašymą laiku atsižvelgta nebuvo.”Verda diskusijos dėl kontroversiškojo Generolo Vėtros atminimo lentos”, Urtė Korsakovaitė, LRT.lt, 2018 rugsėjo 22 d. 2019 m. balandžio 8 d. lentą kūju sudaužė S. Tomas.“Generolo Vėtros atminimo lentą suniokojęs S. Tomas sulaikytas, prokuratūra pradėjo tyrimą”, Vytenis Miškinis, 15min, 2019 balandžio 8 d.  Balandžio 18 d. sutaisyta lenta buvo vėl pakabinta”Ant bibliotekos sienos vėl pakabinta S. Tomo sudaužyta J. Noreikos atminimo lenta”, Saulius Jakučionis, Diena.lt, 2019 balandžio 18 d. ir galutinai nuimta 2019 m. liepos 27 d., argumentuojant tuo, jog siekta vienodo principo “visiems atminimo ženklams, kurie susiję su totalitariniais režimais – tiek kalbant apie Žaliojo tilto skulptūras, <...> tiek apie ženklą J. Noreikai.”“Daug diskusijų sukėlusio klausimo atomazga: ant Mokslų akademijos nebeliko Generolo Vėtros atminimo lentos”, Ignas Jačauskas, Delfi, 2019 liepos 27 d.  2019 m. rugsėjo 5 d. visuomenininkai toje pačioje vietoje atidengė naują atminimo lentą, kurią pašventino vyskupas emeritas Jonas Kauneckas.”Visuomenininkai, po mitingo prie Prezidentūros, atidengė naują atminimo lentą J. Noreikai”, Jonas Valškūnas, Alkas.lt, 2019 rugsėjo 6 d. Miesto meras Remigijus Šimašius pareiškė, kad šios lentos nuimti neketinama.“R. Šimašius nesirengia nukabinti naujos lentos J. Noreikai”, BNS, Made In Vilnius, 2019 rugsėjo 6 d.

Ši istorija sulaukė ir tarptautinio dėmesio. 2018-ųjų rugsėjį pirmąjame dienraščio “The New York Times” puslapyje pasirodė straipsnis, kuriame teigta, jog J. Noreikos istorinis vertinimas yra “išbandymas Lietuvai”.”Nazi Collaborator or National Hero? A Test for Lithuania”, Andrew Higgins, The New York Times, 2018 rugsėjo 10 d. 2019-ųjų rugpjūtį “Politico“ publikavo interviu su J. Noreikos anūke S. Foti, akcentuojant, jog minėta istorija atvėrė “senas Lietuvos žydų žaizdas”.”Plaque by plaque, Lithuania confronts its wartime past”, Jillian Deutsch, Politico, 2019 rugpjūčio 15 d. 2020-ųjų vasarį taip pat pasirodė BBC dokumentinis filmas, kuriame analizuojant holokausto neigimo formas buvo panaudotas J. Noreikos istorinio vertinimo Lietuvoje pavyzdys.”Naujame BBC filme - apie Holokausto neigimą ir Generolo Vėtros istoriją”, LRT.lt, 2020 vasario 20 d


Jonas Noreika


Jonas Noreika

Memorialinė lenta J. Noreikai buvo atidengta ant Lietuvos mokslų akademijos bibliotekos fasado Vilniuje, Žygimantų g. 1/8, 1997-iais.  Dėl nevienareikšmiško J. Noreikos veiksmų vertinimo Lietuvos žydų bendruomenė prašė Vilniaus Savivaldybę iki Vilniaus Geto likvidavimo 75-mečio paminėjimo, t. y. 2018-ųjų rugsėjo 22-osios atminimo lentą nukabinti, tačiau į prašymą laiku atsižvelgta nebuvo.”Verda diskusijos dėl kontroversiškojo Generolo Vėtros atminimo lentos”, Urtė Korsakovaitė, LRT.lt, 2018 rugsėjo 22 d. 2019 m. balandžio 8 d. lentą kūju sudaužė S. Tomas.“Generolo Vėtros atminimo lentą suniokojęs S. Tomas sulaikytas, prokuratūra pradėjo tyrimą”, Vytenis Miškinis, 15min, 2019 balandžio 8 d.  Balandžio 18 d. sutaisyta lenta buvo vėl pakabinta”Ant bibliotekos sienos vėl pakabinta S. Tomo sudaužyta J. Noreikos atminimo lenta”, Saulius Jakučionis, Diena.lt, 2019 balandžio 18 d. ir galutinai nuimta 2019 m. liepos 27 d., argumentuojant tuo, jog siekta vienodo principo “visiems atminimo ženklams, kurie susiję su totalitariniais režimais – tiek kalbant apie Žaliojo tilto skulptūras, <...> tiek apie ženklą J. Noreikai.”“Daug diskusijų sukėlusio klausimo atomazga: ant Mokslų akademijos nebeliko Generolo Vėtros atminimo lentos”, Ignas Jačauskas, Delfi, 2019 liepos 27 d.  2019 m. rugsėjo 5 d. visuomenininkai toje pačioje vietoje atidengė naują atminimo lentą, kurią pašventino vyskupas emeritas Jonas Kauneckas.”Visuomenininkai, po mitingo prie Prezidentūros, atidengė naują atminimo lentą J. Noreikai”, Jonas Valškūnas, Alkas.lt, 2019 rugsėjo 6 d. Miesto meras Remigijus Šimašius pareiškė, kad šios lentos nuimti neketinama.“R. Šimašius nesirengia nukabinti naujos lentos J. Noreikai”, BNS, Made In Vilnius, 2019 rugsėjo 6 d.


Joniškio rajono Jono Avyžiaus viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Joniškio rajono savivaldybėje, veikianti Joniškio mieste.

2022 m. kovą bibliotekai priklausė 17 filialų.Kontaktai. Joniskis.rvb.lt (tikrinta 2022-03-08).

 Foto  Filialas  Adresas  Seniūnija  Informacija 100px  Bariūnų biblioteka  Parko g. 7, Bariūnai  Saugėlaukio seniūnija  Veikia kultūros centre.  Daunoravos biblioteka  Senoji g. 6, Daunoriškė  Satkūnų seniūnija   100px  Gaižaičių biblioteka  Vilties g. 9, Gaižaičiai  Gaižaičių seniūnija  Įkurta 1988 m. 100px  Gataučių biblioteka  Mokyklos g. 5, Gataučiai  Gataučių seniūnija  Veikia seniūnijos pastate.  Jurdaičių biblioteka  Dvaro g. 9, Jurdaičiai  Skaistgirio seniūnija  2013 m. perkelta iš socialinės globos namų į kitas patalpas. 100px  Kepalių biblioteka  Saulės g. 27, Kepaliai  Kepalių seniūnija    Kirnaičių biblioteka  Audruvės g. 4, Kirnaičiai  Kepalių seniūnija  Įkurta 1969 m. 100px  Kriukų biblioteka  S. Dariaus ir S. Girėno g. 5, Kriukai  Kriukų seniūnija  Veikia seniūnijos pastate.  Linkaičių biblioteka  Beržų g. 7, Linkaičiai    Įkurta 1954 m.  Maldenių biblioteka  Beržų g. 2, Maldeniai  Skaistgirio seniūnija   100px  Plikiškių biblioteka  Šilelių g. 2, Plikiškiai  Satkūnų seniūnija  2015 m. perkelta į Plikiškių mokyklos pastatą. 100px  Rudiškių biblioteka  Senoji g. 34, Rudiškiai  Rudiškių seniūnija  Veikia seniūnijos pastate.  Satkūnų biblioteka  Sidabros g. 9, Satkūnai  Satkūnų seniūnija   100px  Skaistgirio biblioteka  Aušros g. 13, Skaistgirys  Skaistgirio seniūnija  Veikia seniūnijos pastate.  Stungių biblioteka  Sodų g. 42, Stungiai  Žagarės seniūnija  Įkurta 1959 m.  Stupurų biblioteka  Alyvų g. 2, Stupurai  Gataučių seniūnija    Žagarės miesto biblioteka  Miesto a. 39, Žagarė  Žagarės seniūnija  Įkurta 1937 m.

XXI a. pradžioje uždaryti filialai:

 Foto  Filialas  Adresas  Seniūnija  Informacija  Beržėnų biblioteka  Beržėnai  Rudiškių seniūnija  Uždaryta 2004 m.  Bučiūnų biblioteka  Bučiūnai  Kriukų seniūnija  Uždaryta 2004 m.  Darginių biblioteka  Laisvės g. 10, Darginiai  Kriukų seniūnija  Uždaryta 2020 m.  Daukšių biblioteka  Daukšiai  Žagarės seniūnija  Įkurta 1960 m., uždaryta iki 2010 m.  Gasčiūnų biblioteka  Gasčiūnai  Kepalių seniūnija  Įkurta 1947 m., uždaryta iki 2010 m.  Kalnelio biblioteka  Kalnelis    Uždaryta 2004 m.  Lieporų biblioteka  Lieporai  Kriukų seniūnija  Uždaryta iki 2010 m.  Pavirčiuvės biblioteka  Pavirčiuvė  Saugėlaukio seniūnija  Uždaryta 2015 m.  Ziniūnų biblioteka  Ziniūnai    Uždaryta iki 2010 m.http://www.krastas.lt/?data=2009-04-27&rub_raj=1140535316&id=1240410459&pried=2009-04-2

Savivaldybė šiltinasi, bibliotekininkės šąla
Loreta RIPSKYTĖ
REZONANSAS
Po straipsnio apie paskirtus daugiau kaip pusę milijono litų Europos Sąjungos lėšų Joniškio rajono savivaldybės administracijos pastatui šiltinti (Joniškio rajono savivaldybė remontuosis pastatą, Rūta Jankuvienė, Šiaulių kraštas, 2009 balandžio 18 diena) į redakciją kreipėsi Daukšių kaimo bibliotekininkė, piktindamasi, jog valdžia darbo sąlygas gerinasi, o ji turi sėdėti iš viso nešildomose patalpose.
loretar@skrastas.lt
Joniškio rajono Jono Avyžiaus viešosios bibliotekos Daukšių filialo bibliotekininkė Teresė Rakštienė Krašto žinioms pasakojo sėdinti visiškai nešildomose patalpose. Vienintelis išsigelbėjimas šildytuvas, kuris bent truputį padeda atgaivinti sustirusias rankas ir kojas. Žiemą moteris apsirengia keliais megztiniais, apsiauna vilnones kojines, bet ir tai mažai padeda. Bibliotekininkė tokiomis sąlygomis dirba jau keliolika metų. Dėl prastų sąlygų į biblioteką nelabai nori užsukti skaitytojai, užėję skubiai renkasi knygas ir bėga namo.
Savivaldybė gauna milijonus pastatui šiltinti, bet jų patalpos ir taip yra šildomos, o mes, bibliotekininkai, sėdime visai nešildomuose kambarėliuose, nekalbant apie kokį nors pastatų šiltinimą, sakė šiuo metu atostogaujanti Teresė Rakštienė.
Joniškio Jono Avyžiaus viešosios bibliotekos direktorė Jovita Šimkevičiūtė Krašto žinioms sakė, kad iš viso rajone yra šeši nešildomi bibliotekos filialai: Daukšių, Darginių, Pavirčiuvės, Daunoravos, Lieporų ir Ziniūnų. Darbuotojoms nupirkti elektriniai šildytuvai.
Praėjusiais metais kalbėjome su rajono valdžia apie padėtį bibliotekose, galvota ieškoti, kur iškelti bibliotekas, kaip remontuoti, tačiau užėjus sunkmečiui gerų poslinkių nesitikime, sakė Jovita Šimkevičiūtė.
Šiaulių regiono plėtros taryba praėjusių metų spalį pritarė Joniškio rajono projektui renovuoti savivaldybės pastatą ir skyrė daugiau kaip pusę milijono litų. Praėjusią savaitę dar kartą svarsčiusi šį klausimą po gauto finansų ministro Algio Šemetos perspėjimo lėšų nešvaistyti, Šiaulių regiono plėtros taryba ankstesnio sprendimo nepakeitė. Kitos apskrities rajonų savivaldybės teikė paraiškas renovuoti mokyklas, vaikų darželius lopšelius ar kultūros centrus, socialines įstaigas. Vienintelė Joniškio rajono savivaldybė nutarė, kad reikia toliau renovuoti Savivaldybės administracijos pastatą ir tik vieną vaikų darželį Vyturėlį.
Autorės nuotr.
PLYTOS: Darginių biblioteka glaudžiasi pastate, nuo kurio antro aukšto jau byra plytos. Ši kultūros įstaiga taip pat nešildoma.
NEŠILDOMA: Šiame pastate įsikūrusi Daukšių biblioteka dirba nešildoma.
Dienos populiariausi
Latvijos ir Lietuvos policininkai gaudė kolegas
daugiausiai komentuotas
Komentuoti


Liudas Gira

Liudas Gira (1884 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje – 1946 m. liepos 1 d. Vilniuje, palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse) – lietuvių poetas, dramaturgas, kritikas, publicistas, vertėjas, prieštaringai vertinamas kultūros ir sovietinės valdžios veikėjas, prisidėjęs prie Lietuvos okupacijos.

Nuo 1920 m. rudens Liudas Gira grįžo į kultūrinį gyvenimą, tačiau ir toliau aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime.

1922–1925 m. Valstybės dramos teatro, 1925–1926 m. – Valstybės teatro direktorius. Vadovavimas nebuvo sėkmingas dėl prastų jo ūkinių įgūdžių, kolegos iš direktoriaus šaipėsi, teatras ėmė veikti nuostolingai, L. Gira nuolat turėjo skolų, norėjo nusižudyti.https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/1059873/liudas-gira-kaip-lietuvos-kurejas-tapo-jos-duobkasiu

1926–1936 m. – Švietimo ministerijos knygų leidimo komisijos sekretorius.

1927 m. kovo 19 d. – 1929 m. sausio 10 d. vadovavo Kauno radiofoną prižiūrėjusiai Radijo tarybai. Apie 1936 m. stojo į opoziciją valdančiajam režimui. 1937–1938 m. redagavo laikraštį „Literatūros naujienos“. 1938–1939 m. Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.

Bendradarbiavo beveik visuose svarbiausiuose žurnaluose: Skaitymai (jį 22–24 t. ir 1923 m. pats ir redagavo), „Pradai ir žygiai“, „Gaisai“, „Židinys“, „Vairas“, „Trimitas“, „Dienovidis“.

L. Gira buvo okupacinės sovietų valdžios atstovas, aktyviai bendradarbiavo su Lietuvą okupavusia Sovietų Sąjunga. Galimas jo užverbavimo motyvas – finansinis.https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/1059873/liudas-gira-kaip-lietuvos-kurejas-tapo-jos-duobkasiu 1940 m. paskirtas TSRS okupuotos Lietuvos Liaudies seimo atstovu, kaip Įgaliotosios delegacijos narys, vyko į Maskvą prašyti, kad Lietuva būtų „priimta“ į Sovietų Sąjungos sudėtį, dalyvavo atitinkamoje TSRS parlamento sesijoje. 1940–1941 m. LTSR švietimo komisaro pavaduotojas. 1941 m. per TSRS-Vokietijos karą pabėgo į Rusiją. Gyveno Maskvoje ir Penzoje, 1942 m. buvo mobilizuotas į Raudonosios armijos 16-ąją lietuvišką šaulių diviziją, o nuo 1942–1944 m. buvo jos kapitonas. 1945 m. sunkiai sirgdamas grįžo į Vilnių. 1946 m. LTSR Mokslų Akademijos akademikas.

Po metų mirė šlovindamas SSRS.https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/1059873/liudas-gira-kaip-lietuvos-kurejas-tapo-jos-duobkasi

Gira buvo okupacinės sovietų valdžios atstovas, aktyviai bendradarbiavo su Lietuvą okupavusia Sovietų Sąjunga. Galimas jo užverbavimo motyvas – finansinis. 1940 m. paskirtas TSRS okupuotos Lietuvos Liaudies seimo atstovu, kaip Įgaliotosios delegacijos narys, vyko į Maskvą prašyti, kad Lietuva būtų „priimta“ į Sovietų Sąjungos sudėtį, dalyvavo atitinkamoje TSRS parlamento sesijoje.

Vadovavimo laikotarpis: 1919 m. rugpjūčio 23 d.–1919 m. lapkričio 9 d.
L.Gira (iš kairės)
Liudas Gira Lietuvoje žinomas kaip rašytojas, literatas, teatro organizatorius. Prieštaringa asmenybė tiek visuomeninėje politinėje, tiek literatūrinėje veikloje. Tarnavo beveik visoms tuo metu Lietuvoje buvusioms valdžioms.
Gimė 1884 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje, miestiečių šeimoje.
Mirė 1946 m. liepos 1 d. Vilniuje.
Išsilavinimas Baigė pradinę mokyklą Trakų apskrityje.
Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje (nebaigė).
1905 m. baigė Vilniaus kunigų seminariją.
Apdovanojimai Lietuvos Respublikos Vyčio kryžiaus 2-ojo laipsnio ordino kavalierius (1920 m.)
Trumpa biografija
Liudas Gira dalyvavo 1905 m. revoliucijoje, tačiau vėliau suartėjo su besikuriančiomis lietuvių politinėmis partijomis, propagavo tautinę vienybę, buvo Didžiojo Seimo sekretoriumi, vienas iš Valstiečių sąjungos steigėjų.
1909–1914 m. kūrė eilėraščius, poemas, paskelbė publicistinių straipsnių, rinko ir populiarino tautosaką, palaikė ryšius su kitų tautų rašytojais – rusų, baltarusių, ukrainiečių, lenkų, žydų. Laisvai kalbėjo šiomis kalbomis, vertėjavo.
Vokiečių okupacijos laikotarpiu trejus metus tarnavo Vilniaus miesto policijoje nuovados viršininku ir visos policijos inspektoriumi.
1917–1920 m. aktyviai dirbo besikuriančios nepriklausomos Lietuvos valdžios struktūrose.
1918–1920 m. tarnavo Lietuvos kariuomenės savanoriu.
Lietuvos žvalgybos organizavimas ir vadovavimas
1918 m. spalio 8 d. Lietuvos Valstybės Taryba organizavo Apsaugos komisiją, kurios nariu tapo Liudas Gira. Apsaugos komisija pavedė jam rūpintis žvalgybos organizavimu. Naudodamasis gausiomis pažintimis be jokių lėšų L. Gira sukūrė informatorių tinklą, kurį iš pradžių sudarė tik moterys – medicinos seserys ir tarnaitės.
1918 m. gruodžio 24 d. L. Gira buvo paskirtas pirmuoju Vilniaus miesto komendantu. Jam netikėtai susirgus jo pareigas ėjęs Kazimieras Škirpa, 1919 m. sausio 1 d. jis pirmą kartą suorganizavo keletą savanorių ir iškėlė Lietuvos vėliavą Gedimino pilies bokšte.
1919 m. sausio pradžioje puolant Raudonajai armijai iš Vilniaus paskui Vyriausybę pasitraukė visi žvalgybos darbuotojai. L. Gira dėl ligos liko Vilniuje ir netrukus buvo suimtas. Pusę metų praleido Vilniaus, Dvinsko ir Smolensko kalėjimuose kaip sovietų valdžios įkaitas. Liepos mėnesio pabaigoje, įvykdant mainus, buvo paleistas į laisvę ir atvyko į Kauną.
1919 m. rugpjūčio 23–lapkričio 9 d., susirgus antrajam Lietuvos specialiosios tarnybos vadovui M. Lipčiui, Krašto apsaugos ministerijos Generalinio štabo nurodymu L. Gira laikinai vadovavo Žvalgybos skyriui, nuo lapkričio 11 d. ėjo Žvalgybos skyriaus viršininko (M. Lipčiaus) pavaduotojo pareigas.
L. Giros darbo specialiojoje tarnyboje laikotarpiu buvo išblaškytos slaptosios lenkų organizacijos „P. O. W.“ ir „O. S. N.“, kurios nebesugebėjo atsigauti iki generolo Želigovskio žygio į Vilnių (1920 m.). Pradėta kurti žvalgybos padalinio struktūra, susekti ir suimti šnipinėjantys kitoms valstybėms asmenys, išaiškinti tarnybiniai nusikaltimai (kyšių ėmimas, naudojimasis tarnybine padėtimi ir kiti).
L. Gira 1920 m. sausio 15 d. buvo atleistas iš Žvalgybos skyriaus ir kartu iš Lietuvos kariuomenės (paliko tarnybą kaip atsargos karo valdininkas) ir paskirtas Marijampolės apskrities viršininku.
Po tarnybos žvalgyboje
Nuo 1920 m. rudens Liudas Gira grįžo į kultūrinį gyvenimą, tačiau ir toliau aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime.
1922–1925 m. ėjo Valstybės dramos teatro direktoriaus, 1925–1926 m. – Valstybės teatro direktoriaus, 1926–1936 m. – Švietimo ministerijos knygų leidimo komisijos sekretoriaus, 1927–1929 m. – kartu ir Radijo tarybos pirmininko pareigas, 1937–1938 m. – Literatūros naujienų redaktoriaus, 1938–1939 m. – Lietuvos rašytojų draugijos pirmininko pareigas.
1939 m. L. Gira, kaip Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas, lankėsi Sovietų Sąjungoje, ukrainiečių rašytojo T. Ševščenkos 125-ųjų gimimo metinių iškilmėse. Tik po mėnesio grįžęs į Lietuvą rašytojas aktyviai ėmė propaguoti Sovietų Sąjungos laimėjimus.
1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, L. Gira kartu su Liaudies Seimo delegacija – lietuvių poete Salomėja Nėrimi ir rašytoju Petru Cvirka, vadovaujant Justui Paleckiui, – išvyko į SSRS Aukščiausiosios Tarybos VII sesiją įteikti rezoliuciją dėl Lietuvos priėmimo į Sovietų Sąjungą. Šiuo aktu buvo įforminta Lietuvos aneksija. L. Gira tapo švietimo liaudies komisaro pavaduotoju.
Kilus Sovietų Sąjungos ir Vokietijos karui (fašistinė Vokietija įsiveržė į SSRS ir į Lietuvą 1941 m. birželio 22 d.), L. Gira kartu su aukščiausiais sovietiniais pareigūnais pabėgo iš antisovietinio sukilimo apimtos Lietuvos į Rusijos gilumą. Čia 1942 m. buvo mobilizuotas į Raudonosios armijos 16-ąją lietuvišką šaulių diviziją, ten jo pagrindinė veikla buvo politinė agitacija. 1945 m. su Raudonąja armija grįžusiam į Lietuvą L. Girai SSRS Vyriausybė suteikė Lietuvos liaudies poeto vardą, taip pat jis buvo paskirtas tikruoju LTSR Mokslų akademijos nariu.


Liudas Gira


Liudas Gira

Nuo 1920 m. rudens Liudas Gira grįžo į kultūrinį gyvenimą, tačiau ir toliau aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime.


Liudas Gira

Nuo 1920 m. rudens Liudas Gira grįžo į kultūrinį gyvenimą, tačiau ir toliau aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime.

1922–1925 m. Valstybės dramos teatro, 1925–1926 m. – Valstybės teatro direktorius. Vadovavimas nebuvo sėkmingas dėl prastų jo ūkinių įgūdžių, kolegos iš direktoriaus šaipėsi, teatras ėmė veikti nuostolingai, L. Gira nuolat turėjo skolų, norėjo nusižudyti.https://www.lrt.lt/naujienos/lietuvoje/2/1059873/liudas-gira-kaip-lietuvos-kurejas-tapo-jos-duobkasiu

1926–1936 m. – Švietimo ministerijos knygų leidimo komisijos sekretorius.

1927 m. kovo 19 d. – 1929 m. sausio 10 d. vadovavo Kauno radiofoną prižiūrėjusiai Radijo tarybai. Apie 1936 m. stojo į opoziciją valdančiajam režimui. 1937–1938 m. redagavo laikraštį „Literatūros naujienos“. 1938–1939 m. Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.

Bendradarbiavo beveik visuose svarbiausiuose žurnaluose: Skaitymai (jį 22–24 t. ir 1923 m. pats ir redagavo), „Pradai ir žygiai“, „Gaisai“, „Židinys“, „Vairas“, „Trimitas“, „Dienovidis“.


180px|thumb|left|Botanikos sodo oranžerijoje.
260px|thumb|right|VDU Botanikos sodo administracijos pastatas.
260px|thumb|right|Dekoratyviųjų augalų ekspozicija.
180px|thumb|left|Pirmasis sodo direktorius - Konstantinas Regelis.
260px|thumb|right|Bijūnų kolekcija.
260px|thumb|right|Rožynas.

Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos sodas (VDU Botanikos sodas)  − universitetinis botanikos sodas, esantis Kaune, Aukštojoje Fredoje, Ž. E. Žilibero g. 6. Užima 62,5 ha plotą, visuomenės lankymui atviros ekspozicijos − apie 30 ha plotą. Sodas atvertas lankytojams visus metus. Įėjimas mokamas.

Svarbiausia VDU Botanikos sodo funkcija yra formuoti, kaupti, saugoti, atnaujinti ir tirti augalų kolekcijas. Šios kolekcijos yra svarbios botaninei įvairovei išsaugoti, mokslo tyrimams, studijoms, edukacijai ir visuomenės ekologiniam švietimui.

Veikia 3 skyriai – Mokslo, Ekspozicijų ir kolekcijų bei Paslaugų ir edukacijos. Mokslo skyriuje yra dendrologijos ir fitopatalogijos, Vaistinių ir prieskoninių augalų bei Pomologijos mokslo sektoriai. Ekspozicijų ir kolekcijų skyrių sudaro gėlininkystės kolekcijų sektorius, floros sistematikos grupė ir oranžerija. 2019 m. dirbo 62 darbuotojai, iš jų 7 mokslo darbuotojai.

Sode auginama daugiau kaip 14700 augalų rūšių, veislių ir formų.Vytautas Magnus University Botanical Garden in Kaunas. Botanic Gardens Conservation International (žiūrėta 2020-02-29) Botanikos sode gausu įvairių ekspozicijų: vienmečių ir daugiamečių gėlių, vaistinių augalų, sidabrakrūmių ir spygliuočių, hortenzijų, petunijų ir energinių augalų. Atnaujintos rožių, jurginų, tulpių ir kitų svogūninių augalų bei bijūnų kolekcijos, floros sistematikos ekspozicija. Įrengta gruntą valančių augalų ekspozicija,VDU Botanikos sode – nauja gruntą valančių augalų ekspozicija (žiūrėta 2020-02-29) kuri 2019 m. apdovanota Lietuvos pramonininkų konfederacijos konkurso „Lietuvos metų gaminys“ aukso medaliu.Už gruntą valančių augalų ekspoziciją – aukso medalis (žiūrėta 2020-05-27) Auginamas edukacinis daržas.

VDU Botanikos sodas aktyviai bendradarbiauja su Lietuvos bei tarptautinėmis organizacijomis, kartu būdamas ir jų nariu: Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacijos (LUBSA), Baltijos botanikos sodų asociacijos, Europos botanikos sodų konsorciumo, Tarptautinės botanikos sodų organizacijos (BGCI). Jau daug metų botanikos sodas įsitraukęs į Tarptautinio augalų mainų tinklo (IPEN) veiklą, vykdo sėklų mainus su viso pasaulio botanikos sodais ir mokslinėmis institucijomis.

Botanikos sode kasmet organizuojama Užgavėnių šventė, pavasarinės ir rudeninės mugės, „Augalų žavadienis“, „Kvapų naktis“, Aleksoto šventė., vyksta įvairūs kultūriniai ir pažintiniai renginiai: koncertai, parodos, paskaitos, mokymai, kūrybinės dirbtuvės.

Botanikos sodas Kaune įkurtas 1923 m. prie Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo) Matematikos-gamtos fakulteto kaip Lietuvos botanikos mokslų centras. Jam parinktas 70 ha žemės plotas Aukštojoje Fredoje, į kurį pateko buvęs J. Godlevskio dvaro parkas su tvenkiniais ir dalis Kauno tvirtovės gynybinių įrenginių. Vadovauti botanikos sodui iš Tartu universiteto (Estija) pakviestas prof. Konstantinas Regelis. Kaip buvo įprasta tuo metu, pilno klasikinio universiteto botanikos katedros vedėjas kartu buvo ir botanikos sodo vedėjas. Tad K. Regelis iš karto ėmė organizuoti botanikos sodo darbą ir jau 1922 m. vasarą aplankė universitetų botanikos sodus septyniose Vakarų Europos valstybėse.

Su kitų botanikos sodų pagalba, ypač Berlyno, Karaliaučiaus ir Sankt Peterburgo, Lietuvos universiteto botanikos sodas kūrėsi labai sparčiai ir kvalifikuotai. 1923 m. vasario 15 d. oficialiai paskirta teritorija, o tų pačių metų liepos 8 d. botanikos sodas iškilmingai pašventintas, prezidentas Aleksandras Stulginskis padėjo kertinį akmenį būsimai oranžerijai. 1925 m. pastatytuose dviejuose šiltnamiuose imta auginti atogrąžų augalus, tarp jų ir gigantiškąją viktoriją, riešutinį lotosą.

Per kelerius metus botanikos sodas tapo ne tik biologijos, medicinos ir farmacijos studentų mokomąja baze, bet ir svarbiu botanikos mokslo centru. Daug dėmesio buvo skiriama augalų aklimatizacijos, introdukcijos, paveldimumo, ligų, sistematikos ir kitiems klausimams nagrinėti. 1926 m. botanikos sodo kolekcijose buvo 4650 rūšių augalų, 1932 m. – 5987, 1934 m. – 7180, 1936 m. – 7200 rūšių. 1937 m. pastatyta 12,2 m aukščio palmėms auginti skirta oranžerija su baseinu.

1940 m. sodo įkūrėjas ir pirmasis vedėjas K. Regelis pasitraukė į Šveicariją. 1941 m. įsteigus Lietuvos mokslų akademiją (MA), botanikos sodas perėjo jos žinion. Antrojo pasaulinio karo metais sodas gana stipriai nukentėjo. Žuvo dalis augalų oranžerijose, sunaikinta rožių kolekcija, sumažėjo dekoratyviųjų augalų. Po karo, nuo 1946 m., botanikos sodas tapo MA Biologijos instituto, po 1959 m. reorganizacijos – Botanikos instituto sudėtine dalimi.

Didelės centrinės dalies rekonstrukcija prasidėjo nuo 1974 m., pagal kraštovaizdžio architektės Dainoros Juchnevičiūtės 1972 m. parengtą projektą. Buvo įrengti nauji gėlynai, takai, laistymo sistema. 1983–1986 m. pastatyti eksperimentiniai šiltnamiai su laboratorijų bloku. 1989 m. botanikos sodas Kaune tapo Botanikos instituto filialu, 1990 m. – savarankiška Lietuvos MA įstaiga, 1992 m. sausio 31 d. įjungtas į atkurtą Vytauto Didžiojo universitetą.

1997 m. botanikos sode įrengta unikali ekspozicija akliesiems ir silpnaregiams, kurioje auginamus vaistinius, uoginius, prieskoninius augalus galima liesti, uostyti, o pavadinimai parašyti Brailio raštu.

2011 m. gegužės 14 d., įgyvendinant projektą „Žaliasis Aleksotas“, buvo pasodinta Birutės Galdikas ąžuolų giraitė.

2012 m. botanikos sodo mokslininkai (R. Daubaras ir L. Česonienė) išvedė ir įteisino dvi sodinių šilauogių veisles 'Freda' ir 'Danutė' VDU Kauno botanikos sode išvestos pirmosios lietuviškos sodinės šilauogės veislės (žiūrėta 2020-02-29), 2017 m. penkias spanguolių veisles 'Reda', 'Vita', 'Amalva', 'Žuvinta' ir 'Vaiva' Patvirtintos pirmosios lietuviškos spanguolės veislės (žiūrėta 2020-02-29), o 2020 m. dvi paprastojo putino veisles 'Aras' ir 'Perlas' Dvi pirmosios lietuviškos putinų veislės išvestos VDU Botanikos sode Kaune (žiūrėta 2021-01-26).

2016 m. atstatyta medinė ažūrinė pavėsinė – pergolė (arch. Rimas Vieštautas). Piečiausioje jos dalyje įrengta apžvalgos aikštelė. Pergolė supa didžiausią Lietuvoje rožyną.Slėptis nuo karščių – į aristokratišką dvarų pavėsį . lrytas.lt

2018 m. Parc Floral de Paris (Prancūzija) vykusiame 30-tajame tarptautiniame jurginų konkurse A. Balsevičiaus išvesta jurginų veislė 'Orija' pelnė Vaikų prizą ir antrąją vietą publikos rinkimuose.Prestižiniame gėlininkų konkurse Paryžiuje – pripažinimas lietuviškai jurginų veislei (žiūrėta 2020-02-29

„Galima drąsiai sakyti, kad Parc Floral de Paris organizuojamas tarptautinis jurginų veislių konkursas yra vienas reikšmingiausių Europoje: kasmet čia dalyvauja svarbiausi selekcininkai iš Europos ir Amerikos, o išrinktos veislės netrunka išpopuliarėti visame pasaulyje, – įspūdžiais dalijasi ką tik iš Paryžiaus grįžęs ir net du prizus šiame konkurse su savo išveistu jurginu laimėjęs Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos sodo Kolekcijų skyriaus vadovas dr. Arūnas Balsevičius.
Parc Floral de Paris konkursą laimėjusioms veislėms atsiveria komercinės rinkos, jie pasklinda po Europą, Ameriką, ilgam išlikdami profesionaliose ir gėlių mylėtojų kolekcijose – taigi, tokiu būdu užtikrinamas veislių išlikimas. „Jau kitąmet šiųmečiai jurginų konkurso laimėtojai pateks į Paryžiaus gėlynus, o šalia jų puikuosis auksinė etiketė su veislės pavadinimu ir nurodyta kilmės šalimi, taigi, tai yra ir puikiausias Lietuvos viešinimas bei reklama mūsų mažai, gėlių selekcininkų pasaulyje dar menkai žinomai šaliai,“ – džiaugiasi dr. A Balsevičius, kurio išveistas jurginas ‘Orija’ pelnė Vaikų prizą ir antrąją vietą publikos jurgino nominacijoje.
Paryžiaus ir visos Europos gėlynų madų diktatoriai
Bois de Vincennes regione, 12-ojoje Paryžiaus teritorijoje, įsikūręs Parc Floral de Paris yra viešas parkas ir botanikos sodas, gimęs 1969 metais kaip tarptautinė dekoratyvinės sodininkystės ekspozicija. Tai vienas iš keturių botanikos sodų Paryžiuje ir svarbiausia vienmečių gėlių gėlynų eksponavimo vieta. Šiame parke sukomponuoti gėlynai tais pačiais metais atkartojami visame Paryžiaus mieste, todėl neabejotinai Parc Floral de Paris diktuoja gėlių ir gėlynų madas Prancūzijoje, kurios kiek vėliau pasklinda po kitas Europos šalis.
Šiemet, rugsėjo 21 dieną, Parc Floral de Paris vyko jau jubiliejinis 30-tasis tarptautinis jurginų konkursas (Concours International du Dahlia 2018 Parc Floral de Paris). Tam, kad galėtų jame dalyvauti, įšaknydintus jurginų ūglius dr. A. Balsevičius išsiuntė dar pavasarį. Iš viso nusiųstos šešios veislės, kurios per vasarą buvo auginamos ir eksponuojamos lysvėse.
iš viso 2018 metų konkurse buvo pristatytos 84 naujos jurginų veislės iš Prancūzijos, Nyderlandų, Latvijos, Rusijos, Lietuvos, Didžiosios Britanijos, Čekijos, Vokietijos, Belgijos, Kanados. Jurginus vertino didžioji žiuri, kurią sudarė net devynios profesionalių vertintojų grupės ir naujųjų veislių autoriai. Vertinant didžiausias dėmesys skirtas augalų išvaizdai ir atsparumui ligoms bei kenkėjams. Buvo vertinama bendra augalo išvaizda, graižų išvaizda ir išskirtiniai augalo požymiai. Žiuri paskyrė šiuos apdovanojimus:
Iki konkurso vyko publikos balsavimas ir atskirai vaikų balsavimas, kurių metu lankytojai rinko jiems labiausiai patikusius jurginus.
Konkurse eksponuota nauja lietuviška jurginų veislė ‘Orija’ laimėjo net dviejose kategorijose: ji pelnė Vaikų prizą ir antrąją vietą publikos rinkimuose. Tai kol kas pirmasis toks aukštas lietuviškos gėlių veislės įvertinimas. Kitus apdovanojimus pelnė prancūzų ir latvių gėlių selekcininkai.
Dr. A. Balsevičiaus 2014 metais išveista ‘Orija’ – tai 5 grupės dekoratyvinis jurginas, užaugantis iki 70 cm aukščio, žydintis margais violetiniais su baltais pakraščiais 11 cm skersmens žiedynais, tinkamas jurginų grupių gėlynams ir žiedams skinti. Veislė pavadinta Kalvarijos savivaldybėje esančio Orijos ežero vardu, kur prabėgo autoriaus vaikystė.
Dėmesys subtilumui ir pritaikomumui
Pasak dr. A. Balsevičiaus, ne visos konkursui nusiųstos veislės pateisino lūkesčius: „Nuostabu, kokios įtakos turi klimato pokyčiai: dalis jurginų, kurie Lietuvoje puikiai auga ir suformuoja gražius kerus, Paryžiaus klimate augo visiškai kitaip, o vienas – net nepražydo. Vis dėlto publikos ir ypač vaikų dėmesį pelniusi ‘Orija’ ten klestėte klestėjo, prie jos nuolat buvo pulkai besifotografuojančių ir besigrožinčių. Šiam jurginui net buvo skirtas vaikų piešinių paroda-konkursas“.
Kaip parodė šių metų išrinkti geriausieji jurginai, prancūzams, kitaip nei britams ar amerikiečiams, labai svarbus veislės panaudojimas – kaip gėlė bus pritaikoma, ar verta ją dauginti. Didžiausio komisijos dėmesio susilaukė subtilių, švelnių, pastelinių spalvų jurginai – kaip kad Didžiojo prizo nugalėtojas jurginas ‘Rose des Sables’ (Nova Flore Jardin, Prancūzija), arba Geriausias žemaūgis jurginas 12D75 (Nova Flore Jardin, Prancūzija).


Botanikos sodas Kaune įkurtas 1923 m. prie Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo) Matematikos-gamtos fakulteto kaip Lietuvos botanikos mokslų centras. Jam parinktas 70 ha žemės plotas Aukštojoje Fredoje, į kurį pateko buvęs J. Godlevskio dvaro parkas su tvenkiniais ir dalis Kauno tvirtovės gynybinių įrenginių. Vadovauti botanikos sodui iš Tartu universiteto (Estija) pakviestas prof. Konstantinas Regelis. Kaip buvo įprasta tuo metu, pilno klasikinio universiteto botanikos katedros vedėjas kartu buvo ir botanikos sodo vedėjas. Tad K. Regelis iš karto ėmė organizuoti botanikos sodo darbą ir jau 1922 m. vasarą aplankė universitetų botanikos sodus septyniose Vakarų Europos valstybėse.

Su kitų botanikos sodų pagalba, ypač Berlyno, Karaliaučiaus ir Sankt Peterburgo, Lietuvos universiteto botanikos sodas kūrėsi labai sparčiai ir kvalifikuotai. 1923 m. vasario 15 d. oficialiai paskirta teritorija, o tų pačių metų liepos 8 d. botanikos sodas iškilmingai pašventintas, prezidentas Aleksandras Stulginskis padėjo kertinį akmenį būsimai oranžerijai. 1925 m. pastatytuose dviejuose šiltnamiuose imta auginti atogrąžų augalus, tarp jų ir gigantiškąją viktoriją, riešutinį lotosą.

Per kelerius metus botanikos sodas tapo ne tik biologijos, medicinos ir farmacijos studentų mokomąja baze, bet ir svarbiu botanikos mokslo centru. Daug dėmesio buvo skiriama augalų aklimatizacijos, introdukcijos, paveldimumo, ligų, sistematikos ir kitiems klausimams nagrinėti. 1926 m. botanikos sodo kolekcijose buvo 4650 rūšių augalų, 1932 m. – 5987, 1934 m. – 7180, 1936 m. – 7200 rūšių. 1937 m. pastatyta 12,2 m aukščio palmėms auginti skirta oranžerija su baseinu.

1940 m. sodo įkūrėjas ir pirmasis vedėjas K. Regelis pasitraukė į Šveicariją. 1941 m. įsteigus Lietuvos mokslų akademiją (MA), botanikos sodas perėjo jos žinion. Antrojo pasaulinio karo metais sodas gana stipriai nukentėjo. Žuvo dalis augalų oranžerijose, sunaikinta rožių kolekcija, sumažėjo dekoratyviųjų augalų. Po karo, nuo 1946 m., botanikos sodas tapo MA Biologijos instituto, po 1959 m. reorganizacijos – Botanikos instituto sudėtine dalimi.

Didelės centrinės dalies rekonstrukcija prasidėjo nuo 1974 m., pagal kraštovaizdžio architektės Dainoros Juchnevičiūtės 1972 m. parengtą projektą. Buvo įrengti nauji gėlynai, takai, laistymo sistema. 1983–1986 m. pastatyti eksperimentiniai šiltnamiai su laboratorijų bloku. 1989 m. botanikos sodas Kaune tapo Botanikos instituto filialu, 1990 m. – savarankiška Lietuvos MA įstaiga, 1992 m. sausio 31 d. įjungtas į atkurtą Vytauto Didžiojo universitetą.

1997 m. botanikos sode įrengta unikali ekspozicija akliesiems ir silpnaregiams, kurioje auginamus vaistinius, uoginius, prieskoninius augalus galima liesti, uostyti, o pavadinimai parašyti Brailio raštu.

2011 m. gegužės 14 d., įgyvendinant projektą „Žaliasis Aleksotas“, buvo pasodinta Birutės Galdikas ąžuolų giraitė.


Botanikos sodas Kaune įkurtas 1923 m. prie Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo) Matematikos-gamtos fakulteto kaip Lietuvos botanikos mokslų centras. Jam parinktas 70 ha žemės plotas Aukštojoje Fredoje, į kurį pateko buvęs J. Godlevskio dvaro parkas su tvenkiniais ir dalis Kauno tvirtovės gynybinių įrenginių. Vadovauti botanikos sodui iš Tartu universiteto (Estija) pakviestas prof. Konstantinas Regelis. Kaip buvo įprasta tuo metu, pilno klasikinio universiteto botanikos katedros vedėjas kartu buvo ir botanikos sodo vedėjas. Tad K. Regelis iš karto ėmė organizuoti botanikos sodo darbą ir jau 1922 m. vasarą aplankė universitetų botanikos sodus septyniose Vakarų Europos valstybėse.

Su kitų botanikos sodų pagalba, ypač Berlyno, Karaliaučiaus ir Sankt Peterburgo, Lietuvos universiteto botanikos sodas kūrėsi labai sparčiai ir kvalifikuotai. 1923 m. vasario 15 d. oficialiai paskirta teritorija, o tų pačių metų liepos 8 d. botanikos sodas iškilmingai pašventintas, prezidentas Aleksandras Stulginskis padėjo kertinį akmenį būsimai oranžerijai. 1925 m. pastatytuose dviejuose šiltnamiuose imta auginti atogrąžų augalus, tarp jų ir gigantiškąją viktoriją, riešutinį lotosą.

Per kelerius metus botanikos sodas tapo ne tik biologijos, medicinos ir farmacijos studentų mokomąja baze, bet ir svarbiu botanikos mokslo centru. Daug dėmesio buvo skiriama augalų aklimatizacijos, introdukcijos, paveldimumo, ligų, sistematikos ir kitiems klausimams nagrinėti. 1926 m. botanikos sodo kolekcijose buvo 4650 rūšių augalų, 1932 m. – 5987, 1934 m. – 7180, 1936 m. – 7200 rūšių. 1937 m. pastatyta 12,2 m aukščio palmėms auginti skirta oranžerija su baseinu.

1940 m. sodo įkūrėjas ir pirmasis vedėjas K. Regelis pasitraukė į Šveicariją. 1941 m. įsteigus Lietuvos mokslų akademiją (MA), botanikos sodas perėjo jos žinion. Antrojo pasaulinio karo metais sodas gana stipriai nukentėjo. Žuvo dalis augalų oranžerijose, sunaikinta rožių kolekcija, sumažėjo dekoratyviųjų augalų. Po karo, nuo 1946 m., botanikos sodas tapo MA Biologijos instituto, po 1959 m. reorganizacijos – Botanikos instituto sudėtine dalimi.

Didelės centrinės dalies rekonstrukcija prasidėjo nuo 1974 m., pagal kraštovaizdžio architektės Dainoros Juchnevičiūtės 1972 m. parengtą projektą. Buvo įrengti nauji gėlynai, takai, laistymo sistema. 1983–1986 m. pastatyti eksperimentiniai šiltnamiai su laboratorijų bloku. 1989 m. botanikos sodas Kaune tapo Botanikos instituto filialu, 1990 m. – savarankiška Lietuvos MA įstaiga, 1992 m. sausio 31 d. įjungtas į atkurtą Vytauto Didžiojo universitetą.

1997 m. botanikos sode įrengta unikali ekspozicija akliesiems ir silpnaregiams, kurioje auginamus vaistinius, uoginius, prieskoninius augalus galima liesti, uostyti, o pavadinimai parašyti Brailio raštu.

2011 m. gegužės 14 d., įgyvendinant projektą „Žaliasis Aleksotas“, buvo pasodinta Birutės Galdikas ąžuolų giraitė.

2012 m. botanikos sodo mokslininkai (R. Daubaras ir L. Česonienė) išvedė ir įteisino dvi sodinių šilauogių veisles 'Freda' ir 'Danutė' VDU Kauno botanikos sode išvestos pirmosios lietuviškos sodinės šilauogės veislės (žiūrėta 2020-02-29), 2017 m. penkias spanguolių veisles 'Reda', 'Vita', 'Amalva', 'Žuvinta' ir 'Vaiva' Patvirtintos pirmosios lietuviškos spanguolės veislės (žiūrėta 2020-02-29), o 2020 m. dvi paprastojo putino veisles 'Aras' ir 'Perlas' Dvi pirmosios lietuviškos putinų veislės išvestos VDU Botanikos sode Kaune (žiūrėta 2021-01-26).

2016 m. atstatyta medinė ažūrinė pavėsinė – pergolė (arch. Rimas Vieštautas). Piečiausioje jos dalyje įrengta apžvalgos aikštelė. Pergolė supa didžiausią Lietuvoje rožyną.Slėptis nuo karščių – į aristokratišką dvarų pavėsį . lrytas.lt


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0021.jsonl--Q111979215--Informacijos laisvės teisinis reglamentavimas-1--lt-0021-515

Informacijos laisvė Lietuvoje

Informacijos laisvė gali reikšti:
 laisvę išreikšti nuomonę arba idėjas, dažniausiai visuomenėje – žr. žodžio laisvė;

 galimybė prieiti prie vyriausybės, kitų valstybinių ir savivaldybių įstaigų ir institucijų turimos informacijos. Nors kai kurią informaciją šios institucijos skelbia viešai, piliečiai turi teisę prašyti daugiau juos dominančios informacijos.

Informacijos laisvė Lietuvos Respublikos Visuomenės informavimo įstatyme yra suprantama kaip kiekvieno asmens teisė laisvai reikšti savo mintis ir įsitikinimus. Ši teisė apima laisvę laikytis savo nuomonės, taip pat įstatymų nustatytomis sąlygomis ir tvarka rinkti, gauti ir skleisti informaciją bei idėjas.

Teisę į informacijos laisvę reglamentuoja tarptautiniai, regioniniai ir nacionaliniai teisės aktai.

Tarptautiniu lygmeniu teisę į informacijos laisvę reglamentuoja Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos ir Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 19 straipsnis, http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=278385&p_query=&p_tr2= Vaiko teisių konvencijos 13 straipsnis. http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=19848&p_query=&p_tr2= Kiti tarptautiniai dokumentai gali reglamentuoti teisę į informaciją tam tikrose srityse, pavyzdžiui, informaciją aplinkos klausimais (Jungtinių Tautų Orhuso konvencija).

Regioniniu lygmeniu Lietuvai svarbūs Europos Sąjungos teisės aktai. Pavyzdžiui, Parlamento ir Tarybos direktyva dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio panaudojimo reguliuoja ES valstybių narių viešojo sektoriaus informacijos pakartotinį naudojimą verslui ir piliečiams. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32003L0098:LT:HTML

Lietuvoje teisę į informacijos laisvę reglamentuoja ir nacionaliniai teisės aktai. LR Konstitucijos preambulėje įtvirtinta, kad Konstitucija priimama lietuvių tautai siekiant „atviros, teisingos, darnios pilietinės visuomenės ir teisinės valstybės“. Valstybės atvirumas siejamas su informacijos laisve, tai detalizuoja LR Konstitucijos 25 straipsnis. Konstitucijoje įtvirtintą informacijos laisvę detaliau reglamentuoja atskiri teisės aktai, pavyzdžiui, Visuomenės informavimo įstatymas http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=404196 ir Teisės gauti informaciją iš valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų įstatymas. http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=373811 Jie numato, per kiek laiko pareiškėjui turi būti suteikta informacija, reglamentuoja informacijos teikimo principus (išsamumas, tikslumas, teisėtumas, objektyvumas), apibrėžia teikiamos informacijos pobūdį.

Įstatymai taip pat numato išimtis, kuomet leidžiama riboti informacijos laisvę. Informacija gali būti ribojama, jei ji, pavyzdžiui, yra privataus pobūdžio, valstybės, tarnybos, profesinė, komercinė ar banko paslaptis, jei jos suteikimas pakenktų valstybės saugumo ir gynybos interesams, skatintų pažeisti valstybės teritorijos vientisumą ar viešąją tvarką. Apie atsisakymą suteikti informacijos įstatymų nustatyta tvarka asmeniui pranešama raštu, nurodant informacijos nesuteikimo priežastis


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0021.jsonl--Q111979215--Informacijos laisvės teisinis reglamentavimas-1--lt-0021-516

Informacijos laisvė Lietuvoje


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0021.jsonl--Q111979215--Informacijos laisvės teisinis reglamentavimas-1--lt-0021-517

Informacijos laisvė Lietuvoje


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0021.jsonl--Q111979215--Informacijos laisvės teisinis reglamentavimas-1--lt-0021-518

Informacijos laisvė Lietuvoje

Teisę į informacijos laisvę reglamentuoja tarptautiniai, regioniniai ir nacionaliniai teisės aktai.

Tarptautiniu lygmeniu teisę į informacijos laisvę reglamentuoja Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos ir Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 19 straipsnis, http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=278385&p_query=&p_tr2= Vaiko teisių konvencijos 13 straipsnis. http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=19848&p_query=&p_tr2= Kiti tarptautiniai dokumentai gali reglamentuoti teisę į informaciją tam tikrose srityse, pavyzdžiui, informaciją aplinkos klausimais (Jungtinių Tautų Orhuso konvencija).


Kurmaičiai

Kurmaičiai – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kretingos, abipus Akmenos upės (Kurmaičių ir Padvarių tvenkinių). Seniūnaitijos centras. Veikia pradinė mokykla (nuo 1993 m.), biblioteka (nuo 1956 m.), kultūros namai (nuo 1961 m.), medicinos punktas, paštas (LT-97017) (nuo 1960 m.), UAB P. Varkojis ir Ko, UAB Navaba, AB Vievio paukštynas filialas. Kaimo vakariniu pakraščiu eina Kretingos–Skuodo geležinkelis.

thumb|left|Kurmaičių tvenkinys
Pirmieji gyventojai kaime apsigyveno neolite. Apie tai liudija virvelinės keramikos kultūros vyro kapas su laiviniu kovos kirviu,Valstybės archeologijos komisjos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – Ap. 1, b. 18. – L. 41  rastas žvyro karjere.

Gausi bendruomenė gyveno I tūkstantmečio pr. m. e. II pusėje – I tūkstantmečio I pusėje. Ją mena išlikę pilkapiai, kapinynas ir piliakalnis, kuriame taip pat veikė alkvietė.

Rašytiniuose šaltiniuose Kurmaičiai pirmą kartą paminėti 1566 m. Kaimo pavadinimas asmenvardinės kilmės, kilęs iš pirmojo naujakurio Kurmio vardo. Kaimas priklausė Kretingos valsčiui ir buvo vaitijos centras. Valstiečiai valdė 75 valakus žemės, iš kurių 54 valakai buvo ariami. 1566 m. kaime gyveno 82, 1572 m. – 48 šeimos. XVIII a. kaimo žemių pietinėje dalyje įsikūrė vienkieminis Tintelių užusienis, pirmąkart paminėtas 1771 m.

XVI–XIX a. kaimas turėjo 4 kapines, kurių ankstyviausios yra pietiniame pakraštyje, prie Akmenos upės, į tvenkinį įsiterpiančiame kyšulyje.Irena Šeškevičienė. Ar Kurmaičiai galėjo būti Kretingos miesto pradžia. – Pajūrio naujienos – 2010, rugpjūčio 17

1827 m. kaime buvo 30 katalikų kiemų, 1846 m. – 28 dūmai, 1857 m. – 20 katalikų kiemų. Panaikinus baudžiavą, 1870 m. išperkamuosius žemės mokesčius grafui Nikolajui Zubovui mokėjo 113 valstiečių. Nuo 1861 m. kaimas buvo Kretingos valsčiaus Kurmaičių seniūnijos, o 1940–1941 ir 1944–1968 m. – Kurmaičių apylinkės administracinis centras.

1935–1937 m. išskirstytas į vienkieminius ūkius.Rimanta Žilinskienė. Kurmaičių praeities senųjų kaimo gyventojų pasakojimuose. – Kurmaičiai, 2008 Tarpukariu Kurmaičiuose pradėjo veikti didžiausias Kretingos apskrityje žvyro karjeras. Iš jo link Kretingos buvo nutiestas siauras geležinkelis, kuriuo buvo gabenamas žvyras geležinkelio Telšiai–Kretinga statybai ir kt. poreikiams. Kasant žvyrą karjere buvo aptiktas mamuto dantis bei neolito laikotarpio žmogaus kapas. Prieš karą ir pokariu kaimo pietiniame pakraštyje prie Akmenos upės stovėjo vandens malūnas.

1948–1951 m. į Sibirą ir Rusijos Tolimuosius Rytus buvo ištremta 46 žmonės – Baltmiškių, Baužių, Beržanskių, Bružų, Dauginčių, Jonušų, Juškų, Kiesų, Markų, Šilų šeimos, A. Katkus ir L. Šikšnienė.1941–1952 metų Lietuvos tremtiniai. – Vilnius: Vidaus reikalų ministerija, 1993

1949 m. įkurtas „Žemaičių tiesos“ kolūkis (pirmasis pirmininkas Pranas Perkumas). Vietoje jo 1959 m. įsteigtas Kurmaičių tarybinis ūkis (pirmasis direktorius Jonas Jonuškis), kuris 1966 m. pertvarkytas į paukštininkystės tarybinį ūkį. Kaime buvo pastatyta lentpjūvė, paukštininkystės kompleksas, atidarytas ryšių skyrius, biblioteka, kultūros namai, medicinos punktas, vaikų darželis (1981 m.).Rimanta Žilinskienė. Kurmaičių istorija ateičiai. – Kretinga, 2007 m. 1988 m. apie kaimą susuktas dokumentinis filmas.

Vykdant agrarinę reformą, paukštininkystės ūkis buvo išskaidytas į žemės ūkio bendroves, o paukštyno kompleksą 1995 m. įsigijo AB „Vievio paukštynas“.

1994 m. verslininkas Pranas Varkojis įkūrė UAB P. Varkojis ir Ko, kuri užsiima medinių langų, durų, baldų, sodo namelių gamyba.www.varkojis.lt

1995 m. gyvenvietės centre Tūbausių bažnyčios kunigo, pranciškono tėvo Leopoldo Šeifelės iniciatyva pastatytas kaimo kryžius (2008 m. atnaujintas), simbolizuojantis lietuvių tautos kančias ir viltis.Audronė Puišienė. Kurmaitiškiai atnaujino savojo kaimo simbolį. – Pajūrio naujienos – 2008, liepos 11

2002 m. pradėjo UAB Navaba skalbykla, teikianti ekologiškas skalbimo paslaugas.UAB Navaba – skalbykla Kretingoje

2003 m. įregistruota kaimo bendruomenės centras Kurmaičiai.Kurmaičių kaimo bendruomenės centras Kurmaičiai. – Rekvizitai.l

|Įmonės kodas||161747270|
|Vadovas||Ingrida Rinkevičienė, pirmininkas|
|Adresas||Darželio g. 1, Kurmaičių k., LT-97240 Kretingos r.|
|Telefonas|
|El. pašto adresas||Susisiekti el. paštu »|
|Pardavimo pajamos||2018: 5 001 - 10 000 € Pajamų istorija »|
|Pranešimai|
|Įmonės amžius||18 metų 9 mėnesiai 11 dienų|
|Ataskaita||Ataskaitoje rasite specifinių duomenų Plačiau »||Profesionali ataskaita » Iki spalio 31 d. - 79 Eur.|
|Įvertinimas|
|Humana||503,46||+0,83%|
|ConocoPhillips||118,51||+0,73%|
|Hasbro||68,97||+0,61%|
|Manchester United||13,64||+0,37%|
|Microsoft||234,24||-5,09%|
|Intel||25,72||-5,37%|
|Hewlett-Packard||25,04||-5,44%|
|NVIDIA||120,76||-8,03%|


Kurmaičiai


Kurmaičiai

thumb|left|Kurmaičių tvenkinys
Pirmieji gyventojai kaime apsigyveno neolite. Apie tai liudija virvelinės keramikos kultūros vyro kapas su laiviniu kovos kirviu,Valstybės archeologijos komisjos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – Ap. 1, b. 18. – L. 41  rastas žvyro karjere.

Gausi bendruomenė gyveno I tūkstantmečio pr. m. e. II pusėje – I tūkstantmečio I pusėje. Ją mena išlikę pilkapiai, kapinynas ir piliakalnis, kuriame taip pat veikė alkvietė.

Rašytiniuose šaltiniuose Kurmaičiai pirmą kartą paminėti 1566 m. Kaimo pavadinimas asmenvardinės kilmės, kilęs iš pirmojo naujakurio Kurmio vardo. Kaimas priklausė Kretingos valsčiui ir buvo vaitijos centras. Valstiečiai valdė 75 valakus žemės, iš kurių 54 valakai buvo ariami. 1566 m. kaime gyveno 82, 1572 m. – 48 šeimos. XVIII a. kaimo žemių pietinėje dalyje įsikūrė vienkieminis Tintelių užusienis, pirmąkart paminėtas 1771 m.


Vilniaus elektrinė-3

thumb|250px|right|Vilniaus elektrinė-3
thumb|250px|Vilniaus elektrinė-3
Vilniaus elektrinė-3, Vilniaus termofikacinė elektrinė, VE-3 – buvusi šiluminė elektrinė Vilniuje, esanti į šiaurę nuo Gariūnų turgaus, Jočionyse (adresas – Jočionių g. 13). Instaliuota šilumos galia – 603 MW, elektros galia – 360 MW. VE-3 yra Lietuvos energetinės sistemos dalis, trečia pagal pajėgumą Lietuvoje elektrinė. Už ją galingesnės yra Lietuvos elektrinė ir Kruonio hidroakumuliacinė elektrinė. Kartu su Vilniaus antra termofikacine elektrine ji yra didžiausia pagal šilumos gamybos pajėgumą Lietuvoje – bendras šiluminis galingumas yra 1516 MW.

2012 m. lapkričio 15 d. paskelbta apie ketinimus 2016 m. elektrinę sustabdyti dėl pernelyg didelės taršos. 2013 m. paskelbta apie siūlymus rekonstruoti trečiąją Vilniaus termofikacinę elektrinę, pritaikant ją biokurui arba komunalinėms atliekoms.

2015 m. spalį Vyriausybė nutarė nuo 2016 m. sausio 1 d. panaikinti Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų (VIAP) kvotas elektrinėms, be to, Lietuvos Respublikos energetikos ministerija viešai paskelbė, kad VE-3 nebėra būtina Vilniaus miestui apsirūpinti šiluma.

„Vilniaus energija“ pranešė, kad nuo 2016 m. sausio 1 d. nustos eksploatuoti VE-3 ir nori grąžinti elektrinę Vilniaus savivaldybei. Tuo tarpu AB „Vilniaus šilumos tinklai“ teigė negalinti perimti turto tokiomis sąlygomis, kokiomis jį nori grąžinti UAB „Vilniaus energija“. „Lietuvos energija“ 2017 metų spalį už beveik 10 mln. Eur iš Vilniaus šilumos tinklų perėmė nebeveikiančią elektrinęhttps://www.vz.lt/pramone/energetika/2019/05/09/lietuvos-energija-vertina-galimybes-atnaujinti-treciaja-vilniaus-elektrine#ixzz6bt7pSrLA. Elektrinę 2018 m. iš energetikos holdingo „Lietuvos energija“ perėmė „Lietuvos energijos gamyba“https://ignitisgamyba.lt/veikla/elektros-energijos-gamyba/vilniaus-trecioji-termofikacine-elektrine-te-3/4440


Vilniaus elektrinė-3


Česlovas Daugėla

Česlovas Daugėla (g. 1961 m. sausio 3 d. Alytuje) – inžinierius statybininkas, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, Alytaus meras 2007−2010 m.alytus.lt

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.

2007 m. išrinktas Alytaus miesto savivaldybės meru. Tuo metu jis buvo turtingiausias Lietuvos meras.http://www.balsas.lt/naujiena/87828/tarp-meru-keturi-milijonieriai/rubrika:naujienos-lietuvaNuo pat darbo mero pareigose pradžios žiniasklaidoje kaltintas UAB "Kortas" ir kitų su juo susijusių įmonių protegavimu, viešųjų ir privačių interesų painiojimu; šiuos kaltinimus neigė.http://www.balsas.lt/naujiena/165768/alytaus-meras-kaltinimus-ir-priekaistus-atmeta/rubrika:naujienos-lietuva-regionai-dzukijahttp://www.balsas.lt/naujiena/212717/partijos-bi-iulis-skandina-mera/rubrika:naujienos-lietuva-politika 2008 m. Česlovui Daugėlai pateikti įtarimai dėl sukčiavimo, PVM pasisavinimo. savo kaltę Č.Daugėla pripažino, žalą valstybei atlygino.http://www.balsas.lt/naujiena/224014/alytaus-meras-itariamas-sukciavimu-jo-zmona-per-svetima-zeme-nutiese-kelia

2009 m. pašalintas iš LSDP.lzionios.lt

 Byla dėl turto iššvaistymo, piktnaudžiavimo tarnyba ir kitų teisės pažeidimų
2010 m. spalio 6 d. Česlovas Daugėla buvo sulaikytas (ikiteisminis tyrimas pradėtas liepos mėnesį) dėl piktnaudžiavimo tarnyba, dokumentų klastojimo ir didelės vertės svetimo turto iššvaistymohttp://www.delfi.lt/news/daily/lithuania/alytaus-mera-prokurorai-sulaike-48-valandoms.d?id=37249643. Korupcijos byla remiasi miesto stadiono rekonstrukcijos darbų, kuriuos atliko Česlovo Daugėlos šeimai priklausanti bendrovė „Kortas“, tyrimu. Šiai bendrovei pateikti įtarimai kaip juridiniam asmeniui.Šiandien teismas nagrinėja buvusio Alytaus mero Č.Daugėlos bylą .

2015 m. Č. Daugėla su kitais asmenimis buvo pripažintas kaltu šioje byloje, 2016 m. apeliacinis teismas atmetė jo ir kitų asmenų skundus ir paliko galioti nuosprendį, kuriuo Č. Daugėla įvardintas kaltu dėl piktnaudžiavimo ir dokumentų klastojimo.delfi.l

Nuosprendis buvo pakoreguotas dėl buvusio Alytaus mero Česlovo Daugėlos ir Viešųjų pirkimų komisijos pirmininko Dobilo Kurtinaičio. Č. Daugėlai Teismas į paskirtos 150 MGL baudos dydį įskaičiavo suėmime išbūtą laiką (30 parų, kas atitinka 60 MGL) ir paskyrė galutinę 90 MGL baudą; taip pat pašalino iš nuosprendžio per klaidą nurodytas aplinkybes - kad jis parengė nusikalstamą veiką - turto iššvaistymą bei kad klastodamas dokumentus siekė turtinės naudos sau, motinai ir juridiniam asmeniui, kurio akcijų turėjo. Dėl D. Kurtinaičio teismas iš aprašomosios nuosprendžio dalies pašalino aplinkybę, kad jis panaudojo suklastotus tikrus dokumentus.
Kita nuosprendžio dalis liko nepakeista, 9 apeliaciniai skundai atmesti: visiems 11-kai skundus pateikusių nuteistų asmenų reikės sumokėti įvairaus dydžio baudas. Visi kaltinamieji liko išteisinti dėl turto iššvaistymo.
Nors Č. Daugėla skunde teigė dokumentų neklastojęs, kitiems jų klastoti ar naudoti nenurodęs, tačiau byloje esą įrodymai liudija, kad meras žinojo, kad viešųjų pirkimų konkursai papildomiems Alytaus miesto stadiono rekonstrukcijos darbams ir ekrano pirkimui ir įrengimui bus vykdomi fiktyviai, iš anksto žinant konkurso rezultatus. Pirmosios instancijos teismas yra nustatęs, kad viešieji pirkimai buvo vykdomi atbuline data: pirma atlikti papildomi darbai ir pastatytas TV ekranas, tuomet buvo organizuojami viešieji pirkimai šiems jau atliktiems darbams. Byloje yra duomenys, kad Č. Daugėla apie papildomų darbų atlikimą žinojo iki viešųjų pirkimų procedūros, jis apie tai kalbėjo su savivaldybės administracijos direktoriumi.
Taip pat teismas, tikrindamas apygardos teismo nuosprendžio pagrįstumą, vertino, ar šioje byloje figūruojančių asmenų piktnaudžiavimu tarnyba buvo padaryta didelė žala valstybei. Teismo nuomone, nors "didelė žala" yra vertinamasis požymis, tačiau aišku, kad tokiais veiksmais buvo pažeisti valstybės ir savivaldybės deklaruojami principai, ypač pakenkta valstybės ir savivaldos autoritetui, nes nusikaltę asmenys užėmė aukštas pareigas, jų veiksmai buvo kryptingi, sistemingi, ilgalaikiai, byla sukėlė didelį rezonansą visuomenėje ir pan.
Visi 11 nuteistųjų patys arba per gynėjus skundė apkaltinamąjį Kauno apygardos teismo 2015 m. liepos 10 d. nuosprendį, tačiau visų argumentus apeliacinės instancijos teismas atmetė išsamiai išnagrinėjęs bylą ir nustatęs, kad pirmosios instancijos teismo teisiniai veikų vertinimai yra teisingi, todėl išteisinti asmenis, kaip jie to prašė, nėra pagrindo.
Nuteistieji ar jų gynėjai prašė visiško išteisinimo. Byla buvo iškelta dėl Alytaus miesto stadiono rekonstrukcijos darbų projektavimo, viešųjų pirkimų ir pan.
Šis Lietuvos apeliacinio teismo nuosprendis įsiteisėja jo paskelbimo dieną, tačiau dar gali būti kasacine tvarka per tris mėnesius skundžiamas Lietuvos Aukščiausiajam Teismui.
Top naujienos
Rusijos rezervistų realybė: šalmas, vaistinėlė ir šarvinė liemenė už savus pinigus, į frontą – be tinkamo apmokymo (19)
Rusijos prezidento Vladimiro Putino sprendimas šalyje skelbti mobilizaciją virsta tragikomedija....
Už kartvelo ištekėjusi lietuvė papasakojo apie tradicines vestuves ir šeimos modelį: kai kurias tradicijas lietuviams būtų sunku suprasti
Sandra Vilkelytė-Berulava juokauja, kad, matyt, praėjusiame gyvenime buvo kartvelė, nes...
Karas Ukrainoje. Rusija raketomis atakavo Ukrainą: pranešta apie smūgius daugelyje miestų Arestovyčius: naktį galima dar viena ataka (21)
Išpuolis ant Krymo tilto buvo smūgis paties Rusijos prezidento Vladimiro Putino prestižui.
Kuo pasitikėti – automobilio spidometru ar navigacijos rodomu greičiu: kodėl jis skiriasi ir kada iš tiesų pažeidžiate KET? (18)
Navigacijos programėlės vairuotojams suteikia iš tiesų daug informacijos. Taip vairuotojai gali ne...
Sinoptikai apie artimiausių dienų orus: vienintelis pokytis – lietus
Antradienio dieną per Lietuvą slinks šaltasis atmosferos frontas. Vyraus nepastoviai debesuoti...
Buvusios oligarchų asistentės išklojo tiesą apie savo bosus ir jų žmonas: kartą skrido į Italiją, kad iš tualeto išneštų driežą
Gyventi, dirbti ir tiesiog turėti reikalų su oligarchais nėra skirta silpnų nervų žmonėms....
VIP premjeroje sužibo šalies žvaigždės: netikėtas bučinys ir iš Londono atvykusi Ingeborga Dapkūnaitė (2)
Pirmadienio vakarą Vilniuje įvyko ilgai laukta lietuviško kino dovana – Emilio Vėlyvio...
Čempionai sensacingai krito: kėdainiečiai užėmė „Ryto“ tvirtovę (2)
Lietuvos krepšinio lygos („Betsafe-LKL“) čempionai naujajame sezone nepralaimėję išliko tik...
Moterys, pasmerktos būti vedusių vyrų meilužėmis – kas jos?
Nedaug kas iš tikrųjų svajoja apie meilužės vaidmenį. Nepaisant to, yra moterų, kurios vėl ir...
Lietuvės kelionė Džeimso Bondo keliais: šie du Italijos miestai pranoko lūkesčius
„Jeigu žiūrėjote paskutinę Džeimso Bondo dalį, turbūt pastebėjote žavų akmeninį miestą,...


Česlovas Daugėla


Česlovas Daugėla

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.

2007 m. išrinktas Alytaus miesto savivaldybės meru. Tuo metu jis buvo turtingiausias Lietuvos meras.http://www.balsas.lt/naujiena/87828/tarp-meru-keturi-milijonieriai/rubrika:naujienos-lietuvaNuo pat darbo mero pareigose pradžios žiniasklaidoje kaltintas UAB "Kortas" ir kitų su juo susijusių įmonių protegavimu, viešųjų ir privačių interesų painiojimu; šiuos kaltinimus neigė.http://www.balsas.lt/naujiena/165768/alytaus-meras-kaltinimus-ir-priekaistus-atmeta/rubrika:naujienos-lietuva-regionai-dzukijahttp://www.balsas.lt/naujiena/212717/partijos-bi-iulis-skandina-mera/rubrika:naujienos-lietuva-politika 2008 m. Česlovui Daugėlai pateikti įtarimai dėl sukčiavimo, PVM pasisavinimo. savo kaltę Č.Daugėla pripažino, žalą valstybei atlygino.http://www.balsas.lt/naujiena/224014/alytaus-meras-itariamas-sukciavimu-jo-zmona-per-svetima-zeme-nutiese-kelia

2009 m. pašalintas iš LSDP.lzionios.lt

 Byla dėl turto iššvaistymo, piktnaudžiavimo tarnyba ir kitų teisės pažeidimų
2010 m. spalio 6 d. Česlovas Daugėla buvo sulaikytas (ikiteisminis tyrimas pradėtas liepos mėnesį) dėl piktnaudžiavimo tarnyba, dokumentų klastojimo ir didelės vertės svetimo turto iššvaistymohttp://www.delfi.lt/news/daily/lithuania/alytaus-mera-prokurorai-sulaike-48-valandoms.d?id=37249643. Korupcijos byla remiasi miesto stadiono rekonstrukcijos darbų, kuriuos atliko Česlovo Daugėlos šeimai priklausanti bendrovė „Kortas“, tyrimu. Šiai bendrovei pateikti įtarimai kaip juridiniam asmeniui.Šiandien teismas nagrinėja buvusio Alytaus mero Č.Daugėlos bylą .


Rimantas Sinkevičius

Rimantas Sinkevičius (g. 1952 m. balandžio 3 d. Jūsiškėse, Anykščių rajonas) – Lietuvos politinis, komjaunimo ir savivaldos veikėjas, Seimo narys, chemijos pramonės vadybininkas, buvęs UAB „Koncernas Achemos grupė“ vystymo direktorius, chemijos inžinierius.

2012–2016 m. – Lietuvos susisiekimo ministras.

thumb|Rimantas Sinkevičius su žmona Ligita (2016 m. Joninių slėnis)
Gimė valstiečių šeimoje. 1970 m. baigė Kavarsko vidurinę mokyklą, 1975 m. Kauno politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultetą, neorganinių medžiagų ir trąšų cheminės technologijos inžinierius technologas.

1975 m. iki 1979 m. pabaigos LKJS Kauno miesto komiteto darbuotojas, skyriaus vedėjas (dirbo su komjaunimu susijusį darbą), pašalintas iš darbo dėl giminaičių dalyvavimo pokario rezistencijoje, tarnavo tarybinėje armijoje Maskvoje, įgijo karininko laipsnį. Nuo 1980 m. Jonavos VĮ „Azoto“ gamyklos pamainos viršininkas, nuo 1983 m. cecho, laboratorijos viršininkas, nuo 1993 m. AB „Achema“ Naujovių ir pažangos centro direktoriaus pavaduotojas, 1997–2000 m. komercijos direktoriaus pavaduotojas-realizacijos skyriaus viršininkas, 2005–2008 m. UAB „Koncernas Achemos grupė“ vystymo direktorius. 2000–2004 m. ir nuo 2008 m. Seimo narys.

1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, Jonavos skyriaus pirmininko pavaduotojas, LDDP tarybos narys. 2001–2017 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Jonavos rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys, LSDP pirmininko pavaduotojasSocdemų maištininkai patys traukiasi iš partijos, „Vakarų ekspresas“, 2017-10-14, 13:42, BNS, 2005–2013 m. Jonavos skyriaus pirmininkas.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir nuo 2007 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2000 m. valdybos narys, Ekonomikos, finansų ir verslo komiteto pirmininkasRimantas Sinkevičius (LRS inf.). Buvo LR aplinkos ministerijos kolegijos narys.

Lietuvos ir Lenkijos prekybos rūmų valdybos narys. Dalyvavo visuomeninėje veikloje. Medžiotojų draugijos Jonavos skyriaus valdybos narys, Egzaminų komisijos pirmininkas, Medžiotojų būrelio „Santaka“ pirmininkas, Jonavos Senamiesčio gimnazijos Tarybos narys ir ktRimantas Sinkevičius  (CV).

Žmona Ligita (g. 1958 m.), „Achemos" inžinierė technologė. Dukra Rūta Sinkevičiūtė (g. 1987 m.), teisininkė. Sūnus Mindaugas Sinkevičius (g. 1984 m.), Jonavos rajono vicemeras. http://www.vrk.lt/rinkimai/400_lt/Kandidatai/Kandidatas22500/Kandidato22500Anketa.html


Rimantas Sinkevičius


Žemaitijos nacionalinis parkas

left|150px

Žemaitijos nacionalinis parkas – nacionalinis parkas šiaurės vakarų Lietuvoje (didžioji dalis Plungės rajone, mažesnioji – Skuodo rajone), įsteigtas 1991 metais, siekiant išsaugoti, tvarkyti ir naudoti vertingiausias gamtiniu ir kultūriniu požiūriu Žemaitijos teritorijas. Parko teritorija užima 21720 ha plotą, direkcija yra Platelių miestelyje. Pagrindiniai šio parko uždaviniai yra išsaugoti Platelių ežeryną ir jo apylinkių gamtos kompleksą, organizuoti gamtinės aplinkos, etnokultūros paveldo ir mokslinius tyrimus, vykdyti nuolatinius stebėjimus ir kaupti informaciją.

Nuorodos Parko svetainė Šaltojo karo muziejaus svetainė Info.lt Parko gyvenvietės

Žemaitijos nacionalinis parkas http://www.zemaitijosnp.lt
Plateliai
- Plateliai vienas gražiausių ir garsiausią praeitį turinčių Žemaitijos miestelių. Turistus ir poilsiautojus čia labiausiai traukia Platelių ežeryno garsas.
- Plateliai išsidėstę Žemaitijos aukštumos šiaurinėje dalyje, kurios reljefas itin kalvotas. Aukščiausioje vietoje didelis įdubimas. Būtent čia ir tyvuliuoja didžiausias Žemaitijoje Platelių ežeras (seniau kai kurie autoriai jį dar ir Virkšta vadino). Platelių ežero ilgis apie 7 km, plotis 3 km.,vidutinis jo gylis 10,44 m.
- Plateliai įsikūrę vakarinėje ežero pakrantėje. Čia išlaikytas senasis gyvenvietės išplanavimas. Didžioji dalis namų yra išsidėstę palei Ežero, Didžiąją, Žemaitės ir Žemaičių Kalvarijos gatves.
- Svarbiausios žinios apie Platelius:
Nuo Platelių iki Kretingos apie 40 km, iki Plungės 16 km.
Šiuo metu miestelyje apie 1100 nuolatinių gyventojų. Veikia seniūnija, Žemaitijos nacionalinio parko administracija, ambulatorija, vaistinė, paštas, policijos nuovada, keletas parduotuvių, kavinių, poilsio namų, viešbutis, jachtklubas, vidurinė mokykla.
Istoriniuose šaltiniuose Plateliai pradedami minėti jau XIV a. Miestelis tada buvo įsikūręs Šventorkalnio pusiasalyje, kurį su Platelių ežero Pilies sala, kur buvo Platelių rūmai, pilis, jungė medinis tiltas. Tai paliudija ir išlikę 1585 m. Platelių miestelio inventoriaus dokumentai.
XVI a. Platelių valsčiui priklausė Gintališkė, Skuodas, Mosėdis. Nuo 1536 m. Platelius valdė St. Steckovičius, Jurgis Bilevičius, Jeronimas Katkevičius, Jonas Katkevičius. Tuo laiku Plateliai vidutinio dydžio Žemaitijos miestas.
XVI amžiuje pro Platelius jau ėjo kelias, kuriuo buvo galima pasiekti Kretingą ir Klaipėdą.
16551659 metais miestelis ir dvaras labai smarkiai nukentėjo per gaisrus. Po to jis ėmė kurtis naujoje vietoje, ten kur yra dabar.
1692 m. Plateliuose įsteigta altarija. 1777 m. konsekruota naujoji Platelių bažnyčią, kurią perstatė klebonas J. Vaitkevičius.
17731775 m. seimas Platelius atidavė Andriui Oginskiui.
1744 metais Plateliuose pastatyta ketvirtoji bažnyčia. Ji, kaip ir pirmoji, vadinosi šv. Petro ir Povilo vardu. Ta bažnyčia yra išlikusi iki šiol.
1787 m. Plateliams suteikta teisė du kartus per metus po tris dienas rengti turgus. Vėliau ši privilegija buvo padidinta: turgūs tada vykdavo iki penkių kartų per metus
1792 m. vasario 24 d. Lietuvos ir Lenkijos karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis Plateliams suteikė Magdeburgo teises ir herbą. Herbe pavaizduotas raudonais rūbais apsivilkęs šv. Petras, rankoje laikantis raktą. Herbo dugnas melsvas.
1792 m. Plateliai išgarsėjo dėl seniūnijos valstiečių pasipriešinimo dvarininkams.
1797 m. Rusijos caras Pavlas I Platelių dvarą ir jo apylinkes perdavė prancūzų grafui Augustui Šuazeliui.
Plateliškiai aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime.
1879 m. Plateliuose pradėjo veikti pašto ir telegrafo įstaiga.
1897 m. įkurta pirmoji lietuviška krautuvė.
1804 m. įsteigta parapinė mokykla. Valdinę parapinę mokyklą rusų valdžia uždarė 1864 m. ir 1865 m. vietoje jos atidarė rusišką liaudies mokyklą, kuri veikė iki 1915 m.
1908 m. Plateliuose įsteigta lietuviška Saulės pradžios mokykla.
1909 m. įsteigtas pašto punktas.
1915 m. pradėjo veikti pirmoji Platelių vaistinė.
1917 m. įsteigta valstybinė vienklasė Platelių mokykla.
1918 m. įsteigta lietuvių vartotojų bendrovė.
1923 m. miestelį labai nusiaubė gaisras. Po jo Platelių centre pastatytas koplytstulpis šv. Florijonui. Atstatė Lietuvos Atgimimo metais (skulptorius A. Vaškys).
1928 m. Plateliuose pastatytas paminklas Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo dešimtmečiui. Po karo tuometinės valdžios nurodymu paminklas buvo nugriautas, o 1990 m. vasarą plateliškiai vėl jį atstatė.
1945 m. rugsėjo 1 dieną atidaryta progimnazija su trimis klasėmis ir pradžios mokykla. 1949 m. progimnazija reorganizuota į septynmetę mokyklą, o 1953 m. į nepilną vidurinę. Šiuo metu Plateliuose veikia vidurinė mokykla.
1982 m. mokykloje Aldonos Žalimienės iniciatyva įsteigtas kraštotyros muziejus.
1991 m. balandžio 23 d. įkurtas Žemaitijos nacionalinis parkas (jo administracinis centras Plateliai).
Pagrindinė Platelių apžvalgos vieta į vakarus nuo jachtklubo. Netoli nuo čia dendroparkas, prasideda 4,1 km ilgio pažintinis gamtos takas po Šeirės mišką.
Žemaičių Kalvarija (seniau Gardai)
Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Gardai paminėti 1253 metais (Kuršo žemių padalijimo tarp Livonijos ordino ir Rygos vyskupo rašte).
Seniau Gardai priklausė Alsėdžių valsčiui.
1619 m. Garduose Žemaičių vyskupas Stanislovas Kiška pastatė koplyčią. Garduose Žemaičių vyskupai turėjo dvarą.
Labiausiai Žemaičių Kalvarija garsi Kristaus Kryžiaus keliu ir liepos mėn. pradžioje čia vykstančiais atlaidais (plačiau apie tai sužinosite skaitydami kun. J. Totoraičio leidinio Žemaičių Kalvarija fragmentus). Miestelyje Kryžiaus kelias tęsiasi 4,5 km.
Pirmoji mokykla įkurta 1644 m..
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1593 m.
1639 m. pradėjo veikti Kryžiaus kelio koplyčios.
Dabartinė miestelio bažnyčia pastatyta XIX a. pradžioje pagal architekto A. Kasakausko projektą. Iš viso bažnyčioje dešimt altorių. Greta esantį vienuolyno pastatą kiek vėliau suprojektavo tas pats architektas. Minint Žemaičių Kalvarijos 350-ąsias metines, Žemaičių Kalvarijos bažnyčiai suteiktas mažosios bazilikos vardas.
Mietelio žmonės stipriai nukentėjo po 1831 ir 1863 m. vykusių sukilimų, kuriuos jie rėmė. Po sukilimo represinių priemonių imtasi ir prieš bažnyčią, vienuolyną. 1836 m. Žemaičių Kalvarijoje uždraustos viešos procesijos.
XX a. pradžioje pradinė mokykla atidaryta Šarnelėje. Klebono J. Petrausko rūpesčiu Žemaičių Kalvarijoje įkurta Saulės mokykla ir knygynėlis.
Nuo 1928 m. Žemaičių Kalvarijoje veikė vienuolių marijonų ordinas. Jis čia įsteigė mokyklą ir ją pavedė seserims kazimierietėms.
1991 m. Žemaičių Kalvarija įjungta į Žemaitijos nacionalinio
parko sudėtį.
Žemaičių Kalvarijos įžymybės
Garsiausia Žemaičių Kalvarijoje bažnyčia, Kryžiaus kelio koplyčios. Bažnyčios Didžiajame altoriuje laikomas stebuklingasis Dievo Motinos paveikslas. Jis iš Romos atvežtas apie 1640-uosius metus ir iš pat pradžių ėmė garsėti savo gydomosiomis galiomis. Tai Glykophylusa tipo paveikslas, kuriame ryški bizantinio stiliaus įtaka. Paveikslas atidengiamas tik iškilmingomis progomis.
Taip pat garsi ir Šventojo Kryžiaus relikvija, saugoma bažnyčios Didžiojo altoriaus antrajame aukšte, paauksuotame relikvijoriuje. Ši relikvija 1649 m. gauta iš Liublino Domininkonų bažnyčios. Vertingi ir bažnyčioje kabantys Žemaičių vyskupų portretai, čia saugomi kiti paveikslai, meniškos skulptūros.
Daug lankytojų sulaukia miestelyje veikiantis poeto Vytauto Mačernio muziejus, kryžiumi paženklinta šio poeto žūties vieta, Žaliajame namelyje kraštotyrininko Konstantino Bružo įkurta muziejinė ekspozicija.
Įspūdingas miestelio reljefas. Įdomiausias Švento Jono kalnas. Jis yra Varduvos (seniau Sedulos) ir Cedrono (seniau Gardės) upės santakoje. Tai senasis Gardų piliakalnis. Ne kur nors kitur, o čia stovėjo senoji Gardų pilis, čia ir Gardų parapijos pirmosios šv. Jono koplyčios vieta. Šiuo metu ant kalno stovi dvi Kryžiaus kelio koplyčios.
Žvirzdo kalno teritorijoje XI-XIII a. senkapis. Tai senovės kuršių kapinynas. Ant šio kalno pastatyta pirmoji Kryžiaus kelio koplyčia Večernikė.
Kryžauninkės kalne XI-XIII a. senkapis. Ant šio kalno dabar trys Kryžiaus kelio koplyčios. Garsiąją Kryžauninkės koplyčią yra dekoravęs dievadirbys Kazys Varnelis.
Anot padavimų, ant Beržų kalno taip pat yra buvusi alkvietė. Čia kūrendavo ir šventąją ugnį. Sakalo kalne surasta dar viena buvusi alkvietė. Visa tai rodo, kad Gardai senovėje buvo viena svarbiausių to krašto pagoniškojo tikėjimo vietų.
Bukantė
Kaimas, kuris visoje Lietuvoje žinomas kaip rašytojos Žemaitės (Julijos Beniuševičiūtės-Žymantienės) gimimo vieta. Gimtojoje rašytojos sodyboje šiuo metu veikia Žemaitės literatūros muziejus.
Gegrėnai
Kaimas 5 km į vakarus nuo Žemaičių Kalvarijos, Varduvos intakų slėnyje.
Ši gyvenvietė garsi savo didžiuliu archeologiniu kompleksu Gegrėnuose dunkso du piliakalniai, du senkapiai ir du pilkapiai, čia yra ir senovinės gyvenvietės vieta. Yra išlikę ir buvusio dvaro želdiniai.
Gegrėnai istoriniuose šaltiniuose, kaip ir Žemaičių Kalvarija, pradėti minėti jau 1253 m.
Nuo XVII a. Gegrėnų dvaras priklausė Venclauskiams.
1745 m. Mykolo Venclauskio rūpesčiu Gegrėnuose pastatyta medinė Jėzaus Nukryžiuotojo bažnyčia.
Po 1863 m. sukilimo, kuriame labai aktyviai dalyvavo Antanas Venclauskas (jis vadovavo Telšių apskrities sukilėliams) rusai Gegrėnų dvarą iš Venclauskių atėmė ir 1867 m. priverstiniu būdu pardavė. Pats A. Venclauskis buvo nuteistas iki gyvos galvos ir išvežtas į Sibirą.
Nepriklausomos Lietuvos metais Gegrėnuose veikė pradžios mokykla, paštas, kooperatyvas, keletas kitų įstaigų. Įamžinant Žemaičių vyskupo Motiejaus Valančiaus protėvių atminimą, gyvenvietėje pastatytas paminklas.
Godeliai
Vienas iš labiausiai lankomų kaimų ŽNP teritorijoje.
Čia gyveno tautodailininkas Stanislovas Riauba, čia dabar kuria, privatų etnografinį muziejų yra įsirengę tautodailininkai Regina ir Justinas Jonušai. Jame eksponuojami muziejaus įkūrėjų ir kitų šiose apylinkėse gyvenančių tautodailininkų darbai.
ŽNP žinomo tautodailininko A. Vaškio sukurtas paminklas žymi S.
Riaubos buvusio namo, o koplytstulpis kaimo buvusių senųjų kapinaičių vietą.
Šarnelė
Kaimas dalijamas į bajoriškąją ir valstietiškąją Šarnelę.
Istoriniuose šaltiniuose ši vietovė pradėta minėti 1575 m.
1651-1842 m. Šarnelė priklausė Žemaičių Kalvarijoje įsikūrusiems domininkonams. Čia jie turėjo dvarelį.
Kaip parodė 1965 m. archeologiniai kasinėjimai, šiose vietose, apie 0,2 km į rytus nuo Šarnelės ežero, Varduvos upės kairiajame krante buvo senovės gyvenvietė. Čia aptikta IV-II tūkstantmečio prieš mūsų erą radinių.
Garsus kaimo viduryje esantis Šarnelės piliakalnis, dar vadinamas ir Švedkalniu. Jo prieigose buvo senovės gyvenvietė, o visai šalia, Pilkalnyje, alkvietė. Buvusioje jos teritorijoje rasta pirmajam tūkstantmečiui priskiriamų radinių.
Šarnelės ežerėlis šiuo metu užima apie 2,7 ha. Jo gylis iki 5 km.
1902 m. kaime buvo įkurta pradžios mokykla. Šarnelės pradinės mokyklos vietą dabar žymi viena iš šešių akmens vizijų, kurios šiose apylinkėse ženklina vietas, susijusias su Vytauto Mačernio svarbiausiais gyvenimo etapais. Svarbiausia iš jų poeto tėviškės sodyba. Jos pietuose Žvyrinėlio kalnelis. Kaip tik ant jo poetas ir palaidotas. V. Mačernio amžino poilsio vietoje kuklus antkapinis paminklas.
Garsi Šarnelėje Kerpauskų sodyba karo metais joje buvo slepiami žydai.
Vidmanto Bezaro, Jono Danausko ir Sigito Varno nuotraukos
© Žemaičių
kultūros draugijos redakcija, 1998-2000.


Žemaitijos nacionalinis parkas


Telšių vyskupija

Telšių vyskupija – viena iš septynių Lietuvos vyskupijų, didžiausia pagal plotą. Priklauso Kauno metropolijai. Įkurta 1926 m. balandžio 4 d.

Įkūrus Telšių vyskupiją, Telšių dekanas vyskupui paskyrė butą netoli katedros, buvusioje altarijojeTelšių vyskupija Sudarytoja Elvyra Spudytė. Antras papildytas leidimas. Telšiai: Žemaičių muziejus „Alka“, 2017, p. 29. 1929 m. pradėti statyti nauji Telšių vyskupo rūmai buvusiame klebonijos sode. Rūmų projektą parengė inžinierius Povilas Taračkovas, o jį koregavo, suteikdamas neobarokinių formų, architektas Vladimiras DubeneckisTelšių vyskupija Sudarytoja Elvyra Spudytė. Antras papildytas leidimas. Telšiai: Žemaičių muziejus „Alka“, 2017, p. 31. Rūmų statybos sąmata – apie 250 000 LtTelšių vyskupija Sudarytoja Elvyra Spudytė. Antras papildytas leidimas. Telšiai: Žemaičių muziejus „Alka“, 2017, p. 31. Rūmai plytiniai, dviaukščiai su aukštu pusrūsiu, įkurti sode, tolokai nuo gatvių. Du korpusai stovi kampu, jų centre – kupolinis bokštas, po kuriuo – centrinės durys, nukreiptos į Katedros aikštę. Pirmo aukšto dešiniajame korpuse buvo suformuotos kurijos administracijos patalpos bei valgomasis su bufetu. Kairysis pirmo aukšto korpusas – koridorinės sistemos. Antrame aukšte buvo suplanuotos vyskupo gyvenamosios patalpos, salė su koplyčia, svečių kambariai. Centrinėje bokštinėje dalyje būta priėmimams skirto kambarioButrimas, Adomas. Telšiai: sakralinis kompleksas Insulos kalvoje. Vilnius Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2008, p. 242, 248.

1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, abu rūmuose gyvenę vyskupai iš jų iškraustytiTelšių vyskupija Sudarytoja Elvyra Spudytė. Antras papildytas leidimas. Telšiai: Žemaičių muziejus „Alka“, 2017, p. 41. 1941–1943 m. vyskupija vėl grįžo į rūmus. 1945 m. rūmai nacionalizuoti dar kartą, perplanuotos kai kurios patalpos. Rūmuose įsikūrė Telšių liaudies deputatų tarybos vykdomasis komitetas. 1989 m. rūmai grąžinti vyskupijai. Šiuo metu rūmuose įsikūrusi vyskupijos kurija, archyvas, biblioteka, vyskupo butas, kancleris, sekretoriatas, apvaliojo bokšto patalpose įrengta vyskupo koplyčiaButrimas, Adomas. Telšiai: sakralinis kompleksas Insulos kalvoje. Vilnius Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2008, p. 252.

thumb|180px|Paminklinės lentos vyskupams J. Staugaičiui, V. Borisevičiui ir P. Ramanauskui
thumb|right|180px|Vyskupo J. Pletkaus antkapinis paminklas
 Vyskupai ir administratoriai
NuoIkiAsmuoKonsekruotasPaveikslasSvarbi veikla1926 m.  1943 m.  Justinas Staugaitis    90px 1944 m.  1946 m.  Vincentas Borisevičius  1940 m.  kovo 10 d.  90px 1946 m.  vasaris  1946 m.  gruodis  Pranciškus Ramanauskas  1944 m.  vasario 28 d.  90px 1950 m.  1966 m.  Petras Maželis  1955 m.  rugsėjo 11 d.   1966 m.  1975 m.  Juozapas Pletkus  1968 m.  vasario 25 d.   1975 m.  2002 m.  Antanas Vaičius  1982 m.  liepos 25 d.   2002 m.  sausio 5 d.  2017 m.  rugsėjo 18 d.  Jonas Boruta (1944)  2002 m.  sausio 5 d.  90px  Nuo 2017 m. rugsėjo 18 d. Telšių vyskupas emeritas2017 m.Vyskupas Kęstutis Kėvalas – Telšių ordinaras  rugsėjo 18 d.  2020 m.  vasario 19 d.  Kęstutis Kėvalas  2012 m.  lapkričio 24 d.  90px 2020 m.Popiežius Pranciškus Telšių vyskupu paskyrė vyskupą Algirdą Jurevičių  birželio 1 d.    Algirdas Jurevičius  2018 m.  rugpjūčio 19 d.

Paminklinės lentos vyskupams J. Staugaičiui, V. Borisevičiui ir P. Ramanauskui Vyskupo J. Pletkaus antkapinis paminklas Vyskupai ir administratoriai NuoIkiAsmuoKonsekruotasPaveikslasSvarbi veikla1926 m. 1943 m. Justinas Staugaitis 90px 1944 m. 1946 m. Vincentas Borisevičius 1940 m. kovo 10 d. 90px 1946 m. vasaris 1946 m. gruodis Pranciškus Ramanauskas 1944 m. vasario 28 d. 90px 1950 m. 1966 m. Petras Maželis 1955 m. rugsėjo 11 d. 1966 m. 1975 m. Juozapas Pletkus 1968 m. vasario 25 d. 1975 m. 2002 m. Antanas Vaičius 1982 m. liepos 25 d. 2002 m. sausio 5 d. 2017 m. rugsėjo 18 d. Jonas Boruta (1944) 2002 m. sausio 5 d. 90px Nuo 2017 m. rugsėjo 18 d. Telšių vyskupas emeritas2017 m.Vyskupas Kęstutis Kėvalas – Telšių ordinaras rugsėjo 18 d. 2020 m. vasario 19 d. Kęstutis Kėvalas 2012 m. lapkričio 24 d. 90px 2020 m.

Algirdas Jurevičius gimė Vievyje 1972 m. kovo 24 d. Mokėsi Vievio vidurinėje mokykloje, tęsė studijas Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dabar – Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorija). 1986–1991 m. vadovavo chorui bei dirbo vargonininku Vievio šv. Onos bažnyčioje; 1990–1991 m. dirbo tikybos mokytoju Vilniaus 44-ojoje (dabar – Senvagės) vidurinėje mokykloje.
1991–1996 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje bei Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakultete, kurį baigė su pagyrimu, įgydamas kvalifikacinį teologijos bakalauro laipsnį. Mokydamasis kunigų seminarijoje atliko vargonininko tarnystę, o popiežiui Jonui Pauliui II lankantis Kaune, 1993-iųjų rugsėjo 6-ąją vargonavo per šv. Mišias Kauno Santakoje.
1996 m. gruodžio 26 d. įšventintas kunigu. 1996–1998 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto magistrantūroje, kurią baigęs įgijo katalikų teologijos licenciato-magistro kvalifikacinį laipsnį.
1997–1998 m. dirbo Kaišiadorių parapijos vikaru ir Kauno kunigų seminarijos ugdytoju. Nuo 1999 m. – asistentas Vytauto Didžiojo universiteto Bendrosios teologijos katedroje.
2000–2004 m. studijavo praktinę teologiją Frankfurte prie Maino (Vokietija) „Philosophisch-theologische Hochschule Sankt Georgen“, kur įgijo praktinės teologijos mokslų daktaro laipsnį.
2001–2004 m. talkino lenkų sielovadoje (Polska Misja Katolicka, Hanau) Fuldos vyskupijoje ir buvo atsakingas už lietuvių sielovadą Štutgarte (Rotenburgo-Štutgarto vyskupija).
2011 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijoje projekto mokslo ekspertu.
1998–2008 m. buvo Dievo tarno arkivyskupo Teofiliaus Matulionio beatifikacijos bylos notaru. 2017–2018 m. – postulatorius pal. T. Matulionio kanonizacijos byloje.
2006 m. apdovanotas VDU medaliu.
2008 m. popiežius Benediktas XVI suteikė kun. A. Jurevičiui Jo Šventenybės kapeliono (monsinjoro) titulą.
2015 m. apdovanotas medaliu Exuli bene de Ecclesia merito.
2017 m. – Kaišiadorių rajono savivaldybės kultūros premijos laureatas. Kelių knygų ir daugelio mokslinių bei publicistinių straipsnių autorius.
2018 m. liepos 2 d. popiežius Pranciškus mons. Algirdą Jurevičių paskyrė Kauno arkivyskupijos vyskupu augziliaru, suteikdamas jam Materianos vyskupo titulą. 2018 m. rugpjūčio 30 d. A. Jurevičius buvo išrinktas vyskupu, Lietuvos vyskupų konferencijoje atsakingu už Bažnyčios mokymo (doktrinos) klausimus.
Nuo 2019 m. kovo 1 d. dirbo Kauno arkivyskupijos apaštaliniu administratoriumi.
Top naujienos
Rusijos rezervistų realybė: šalmas, vaistinėlė ir šarvinė liemenė už savus pinigus, į frontą – be tinkamo apmokymo (19)
Rusijos prezidento Vladimiro Putino sprendimas šalyje skelbti mobilizaciją virsta tragikomedija....
Už kartvelo ištekėjusi lietuvė papasakojo apie tradicines vestuves ir šeimos modelį: kai kurias tradicijas lietuviams būtų sunku suprasti
Sandra Vilkelytė-Berulava juokauja, kad, matyt, praėjusiame gyvenime buvo kartvelė, nes...
Karas Ukrainoje. Rusija raketomis atakavo Ukrainą: pranešta apie smūgius daugelyje miestų Arestovyčius: naktį galima dar viena ataka (21)
Išpuolis ant Krymo tilto buvo smūgis paties Rusijos prezidento Vladimiro Putino prestižui.
Kuo pasitikėti – automobilio spidometru ar navigacijos rodomu greičiu: kodėl jis skiriasi ir kada iš tiesų pažeidžiate KET? (18)
Navigacijos programėlės vairuotojams suteikia iš tiesų daug informacijos. Taip vairuotojai gali ne...
Sinoptikai apie artimiausių dienų orus: vienintelis pokytis – lietus
Antradienio dieną per Lietuvą slinks šaltasis atmosferos frontas. Vyraus nepastoviai debesuoti...
Buvusios oligarchų asistentės išklojo tiesą apie savo bosus ir jų žmonas: kartą skrido į Italiją, kad iš tualeto išneštų driežą
Gyventi, dirbti ir tiesiog turėti reikalų su oligarchais nėra skirta silpnų nervų žmonėms....
VIP premjeroje sužibo šalies žvaigždės: netikėtas bučinys ir iš Londono atvykusi Ingeborga Dapkūnaitė (2)
Pirmadienio vakarą Vilniuje įvyko ilgai laukta lietuviško kino dovana – Emilio Vėlyvio...
Čempionai sensacingai krito: kėdainiečiai užėmė „Ryto“ tvirtovę (2)
Lietuvos krepšinio lygos („Betsafe-LKL“) čempionai naujajame sezone nepralaimėję išliko tik...
Moterys, pasmerktos būti vedusių vyrų meilužėmis – kas jos?
Nedaug kas iš tikrųjų svajoja apie meilužės vaidmenį. Nepaisant to, yra moterų, kurios vėl ir...
Lietuvės kelionė Džeimso Bondo keliais: šie du Italijos miestai pranoko lūkesčius
„Jeigu žiūrėjote paskutinę Džeimso Bondo dalį, turbūt pastebėjote žavų akmeninį miestą,...


Telšių vyskupija


Žydrūnas Savickas (1975)

thumb|200px|Žydrūnas Savickas, 2007-10-07

Žydrūnas Savickas (slap. - Big Z Zydrunas savickas's Lifestyle 2018 | World's Strongest Man 2018, g. 1975 m. liepos 15 d. Biržuose) – Lietuvos sportininkas galiūnas, tituluojamas stipriausiu pasaulio žmogumi, Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, UAB „Savicko sporto klubo“ direktorius. Savicko Sporto Klubas, Rekvizitai.lt

 2006 m. JAV vykusiose varžybose pasiekė rekordą, iškeldamas 166 kg sveriančią „Apolono ašį” aštuonis kartus. 2012 m. vykusiame  „Arnold’s  Strongman” galiūnų turnyre Ž.Savickas pasiekė du naujus pasaulio rekordus, priklausančius jam pačiam: atkėlė 208 kg sveriančią „Apolono ašį” keturis kartus ir 506 kg sveriančią štangą su padangomis. Lietuvos galiūnas Žydrūnas Savickas pasiekė du naujus pasaulio rekordus | Sportas | 15min.lt
 2013 m. Lietuvos konkurse „Metų automobilis 2014” Ž.Savickas per 32,9 sekundes patempė penkis metrus 12 standžiąja vilktimi sukabintų  „Nissan Note“ automobilių, kurių bendras svoris – 12 941 kilogramas. Sportininkui buvo įteiktas liudijimas, patvirtinantis pasiektą Gineso pasaulio rekordą.  Metų automobilis 2014: Ž. Savickas pasiekė Guinnesso rekordą!
 2015 m. Brazilijoje vykusiame „Arnold Classic Brasil” galiūnų turnyre Žydrūnas Savickas iškėlė 228 kg sveriantį rąstą ir pagerino jam pačiam priklausantį planetos rekordą. Rąsto kėlimo pasaulio rekordą sportininkas gerino net 16 kartų ir iki 2020 m. jis vis dar priklauso lietuviui. Ž. Savicko galia ir rekordas pribloškė A. Schwarzeneggerį
 2016 m. lietuvis 6 kartus pakėlė 150 kg sveriantį rąstą per vieną minutę. Sportininkas oficialiai buvo pripažintas naujo Gineso pasaulio rekordo savininku.Ž.Savickas nestabdo: Lietuvos galiūnas pagerino pasaulio rąsto kėlimo rekordą! | Sportas.lt
 2017 m. Ž. Savickas pasiekė unikalų pasaulio rekordą – jam pavyko 46 kg sveriančią skalbyklę nusviesti 4,13 metro. Pamatykite: Žydrūnas Savickas pasiekė unikalų pasaulio rekordą | Sportas | 15min.l

„Guinness“ pasaulio rekordų fiksuotojai pasidalijo medžiaga, kuri buvo nufilmuota praėjusiais metais. Du garsiausi pasaulio galiūnai bandė pagerinti skalbimo mašinų mėtymo į tolį pasaulio rekordą. Jis siekė 4,01 metro. Skalbyklės sveria 46 kilogramus.
Ž.Savickas nugalėjo savo varžovą ir į savo sąskaitą įsirašė dar vieną rekordą. Jam pavyko skalbimo mašiną nusviesti 4,13 metro.
Lietuvos galiūnas jau ne kartą yra nuliūdinęs savo konkurentą. Praėjusiais metais Ž.Savickas dar du kartus pranoko H.Bjornssoną, tačiau šis buvo pajėgesnis nešiodamas šaldytuvus.


Žydrūnas Savickas (1975)


Valentinas Greičiūnas

Valentinas Greičiūnas (g. 1939 m. vasario 12 d. Biliūniškėse, Papilės valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos inžinierius statybininkas, sporto, partinis bei politinis veikėjas.

 1981 m. LTSR nusipelnęs inžinierius
 1989 m. SSRS Ministrų Tarybos premija už Klaipėdos senamiesčio atstatymą
 1998 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=49807
 2002 m. Klaipėdos miesto garbės pilietis http://www.klaipeda.lt/lit/Valentinas-Greiciunas-2002-m/1736

Įvertinimas 1981 m. LTSR nusipelnęs inžinierius 1989 m. SSRS Ministrų Tarybos premija už Klaipėdos senamiesčio atstatymą 1998 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 2002 m. Klaipėdos miesto garbės pilietis


Valentinas Greičiūnas


Irena Šiaulienė

Irena Anajeva-Šiaulienė (g. 1955 m. vasario 19 d. Kolainiuose, Kelmės rajonas) – istorikė, mokslų daktarė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė veikėja.

1971 m. baigė Pavandenės vidurinę mokyklą (Telšių raj.). 1976 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto (VU) Istorijos fakultetą. Nuo 1976 m. Klaipėdos politechnikumo, Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto dėstytoja. 1987 m. istorijos mokslų kandidatė, VU apgynė disertaciją „Lietuvos komjaunimas – Komunistų partijos pagalbininkas kovoje už socialistinės revoliucijos pergalę ir jos įtvirtinimą Lietuvoje 1940–1941 metais“ (vadovas Mykolas Burokevičius). http://www.mokslas.mii.lt/mokslas/SRITYS/duom00.php?pav=%D0&sritis=H Sukruvintos elito šaknys // Lietuvos žinios, 2008-03-18  1990–1992 m. Klaipėdos universiteto Istorijos ir sociologijos katedros docentė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) narė, LDDP pirmininko pavaduotoja, Demokratinės moterų kolegijos koordinatorė. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narė, LSDP tarybos narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos pirmininkės pavaduotoja.

1992–2020 m. LR Seimo narė. 1992–1996 m. kadencijos Seimo narė2012–2016 m. kadencijos Seimo narė 1992–2000 m. LDDP frakcijos seniūno pavaduotoja, 2003–2004 m. LSDP frakcijos seniūnė. 2000 m. Konstitucijos pataisų komisijos pirmininkė, nuo 2004 m. komisijos narė. 1993 m. Baltijos Asamblėjos narė, 1993–1996 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkė, nuo 2004 m. Informacinės visuomenės komiteto pirmininkė.

1997 m. kovo-balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.

2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pati kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.Socdemų maištininkai patys traukiasi iš partijos, „Vakarų ekspresas“, 2017-10-14, 13:42, BN

Socdemų maištininkai patys traukiasi iš partijos
„Šiandien šioje socialdemokratijos menkinimo istorijoje turi būti padėtas taškas. Mes puikiai suvokiame, kad dabartinės vadovybės mums metami nepagrįsti kaltinimai ir įpareigojimai bičiuliams mus šalinti iš partijos gali suskaldyti LSDP. Partijos vadovas dėl mums nežinomų motyvų ir priežasčių siekęs sugriauti valdančiąją kairiojo centro koaliciją ir nesugebėjęs tai padaryti, dabar savo rankomis silpnina partiją, griauna mūsų vienybę. Puikiai suvokdami šių destruktyvių vadovybės veiksmų pasekmes mes nusprendėme patys palikti partiją“, - rašoma socialdemokratų parlamentarų pareiškime, kurį gavo BNS.
Šį pareiškimą pasirašė Gediminas Kirkilas, Algirdas Butkevičius, Juozas Bernatonis, Rimantė Šalaševičiūtė, Irena Šiaulienė, Andrius Palionis, Artūras Skardžius, Rimantas Sinkevičius. Tarp pasirašiusiųjų nėra Antano Vinkaus pavardės, kuris taip pat buvo nepaklusęs partijos tarybos sprendimui trauktis iš koalicijos su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga.
G. Kirkilas BNS šeštadienį sakė, jog iš partijos pasitraukusieji toliau bus bendroje koalicijoje su „valstiečiais“. Klausiamas, ar frakcija keis pavadinimą, G. Kirkilas teigė, jog tai dar bus svarstoma.
„Nedarysime nieko, kad pakenkti socialdemokratų partijai“, - sakė G.Kirkilas.
Anot jo, A. Vinkaus parašo nėra, nes jis nusprendė dalyvauti šeštadienį partijos tarybos posėdyje, kur greičiausiai gali būti pašalintas iš partijos.
„Čia laisvas apsisprendimas. Kas patys pasitraukė, kas galbūt bus išmesti arba ne. A. Vinkus bet kuriuo atveju bus mūsų frakcijoje“, - aiškino G. Kirkilas.
Apie pasitraukimą iš partijos pareiškusieji socialdemokratai teigia, jog atsisakydami narystės LSDP neišsižada socialdemokratinių vertybių ir neatsisveikina su partija, nes į ją tikisi sugrįžti po kelerių metų.
„Ir nebūdami partijoje toliau įgyvendinsime socialdemokratinę programą, toliau tarnausime valstybei ir Lietuvos žmonėms. Taip pat mes ketiname po dvejų metų sugrįžti į LSDP, jeigu mūsų partija išliks socialdemokratinė“, - rašoma pareiškime.
Pasitraukiantieji iš LSDP, kurių dauguma - šios partijos senbuviai ir buvę lyderiai, teigia esantys nepagrįstai kaltinami, kad sudarydami frakcijų koaliciją su „valstiečiais“ Seime pažeidė LSDP statutą. Jie kartoja išmėginę visas galimybes, kad būtų išvengta konflikto - siūlė memorandumą, vėliau kitus kompromisinius siūlymus, galiausiai - visų sprendimų moratoriumą.
„Pastarieji mėnesiai mums buvo labai sunkūs. Teko išgyventi naujos partijos vadovybės, konservatorių ir kitų dešiniųjų užgauliojimus bei patyčias. Mūsų ryžtingi ir atsakingi veiksmai, sutrukdę sukelti politinį chaosą ir užkirtę kelią dešiniųjų atėjimui į valdžią, buvo visaip menkinami. Deja, mes praradome ir dalies suklaidintų mūsų partijos bičiulių supratimą bei palaikymą“, - apgailestaują iš LSDP besitraukiantieji.
Socialdemokratų partijos (LSDP) taryba šeštadienį renkasi spręsti, ar šalinti iš partijos didžiąją dalį Seimo Socialdemokratų frakcijos narių, nepaklususiusių sprendimui trauktis iš valdančiosios koalicijos su „valstiečiais“.
Rugsėjo pabaigoje LSDP taryba priėmė sprendimą pasitraukti iš koalicijos su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga.
Tačiau prieš partijos tarybos valią rugsėjo pabaigoje devyni Seimo socialdemokratai balsavo už tai, kad būtų tęsiamas bendradarbiavimas su „valstiečiais“. Tokios pozicijos laikėsi Juozas Bernatonis, Antanas Vinkus, Artūras Skardžius, Irena Šiaulienė, Rimantė Šalaševičiūtė, Algirdas Butkevičius, Rimantas Sinkevičius, Andrius Palionis, Gediminas Kirkilas.
Praėjusią savaitę posėdžiavusi LSDP Etikos ir procedūrų komisija nusprendė, kad minėti parlamentarai pažeidė partijos statutą ir pasiūlė juos šalinti iš partijos. Iš partijos siūlomi šalinti parlamentarai raštu pateiktuose paaiškinimuose Etikos komisijai ginčijo LSDP tarybos sprendimo pasitraukti į opoziciją teisėtumą.
Mesti iš partijos etikos sargai siūlė ir parlamentarą Mindaugą Bastį. Jis valią šlietis prie koalicijos su „valstiečiais“ buvo išreiškęs pasirašydamas po dviejų frakcijų koalicijos deklaracija. Tačiau savaitės pabaigoje M. Bastys, kuriam dėl įtartinų ryšių su Rusija parlamente pradėtas apkaltos procesas, atsiėmė savo parašą. Tad išmetimas iš partijos M. Basčiui turėtų nebegrėsti.
Seimo pirmininko pavaduotojas Gediminas Kirkilas partijos tarybos išvakarėse ragino abiems pusėms susitarti dėl visų sprendimų moratoriumo. Partijos pirmininkas G. Paluckas savo ruožtu teigė, kad visiems anksčiau nepaklususiems frakcijos nariams ik šio penktadienio vakaro buvo sudaryta galimybė apsigalvoti ir pakeisti sprendimą, taip išvengiant siūlytų sankcijų.
Šiuo metu Socialdemokratų frakciją Seime sudaro 19 narių – 17 LSDP narių ir du prie frakcijos prisidėję „darbiečiai“.
Išmetus ar pasitraukus didesnei daliai narių LSDP frakcija skiltų. Būta prognozių, kad LSDP rizikuoja tapti neparlamentine partija, nes frakciją Seime pagal statutą gali sudaryti ne mažiau kaip septyni nariai. Tačiau G. Paluckas yra teigęs nesibaiminantis tokio scenarijaus.
Partijos tarybos valią trauktis į opoziciją pareiškė vykdysiantys šeši Seimo socialdemokratai: Rasa Budbergytė, Raminta Popovienė, Algirdas Sysas, Juozas Olekas, Julius Sabatauskas ir Algimantas Salamakinas. Jei prie pastarųjų prisidėtų ir persigalvojęs M. Bastys, LSDP turėtų opozicinę frakciją Seime.
Be to, M. Basčiui atšaukus savo parašą, mažėja valdančiųjų gretos Seime. Po frakcijų susitarimo dėl bendradarbiavimo pasirašymo „valstiečiai“ formaliai skaičiuoja, kad daugumai priklauso visa 19 narių Socialdemokratų partijos frakcija, nors po sutartimi yra 11 frakcijos narių parašai, o savąjį atšaukus M. Basčiui – dešimt.
„Valstiečiai“ Seime turi 56 narių frakciją, taip pat partijai priklauso pagal Seimo statutą jokiai frakcijai nepriklausantis Viktoras Pranckietis. Dar koalicijai paramą deklaruoja du „darbiečiai“, ir su koaliciją prieš partijos valią remiančiais socialdemokratais bendras skaičius yra 69. Valdančiajai daugumai užsitikrinti būtinas 71 atstovas Seime.
Rašyti komentarą


Irena Šiaulienė