Rusijos istorija

Rusijos istorija – Rusijos valstybės ir kitų iki jos egzistavusių valstybių – pirmtakių, istorija.

XX a. devintame dešimtmetyje žlugus Sovietų Sąjungai, valstybė skilo į 15 nepriklausomų valstybių, iš kurių Rusijos Federacija didžiausia. Ji yra Sovietų Sąjungos teisių ir pareigų perėmėja.

1999 m. Rusija įvedė kariuomenė ir nemažai karinės technikos, į prorusiškus separatistinius Gruzijos ir Moldovos regionus. Į Gruzijos regioną Abchaziją įvedė 300 rusų karių, o į Moldovos Padnestrę 1 500 kareivių. http://www.geopolitika.lt/?artc=881 2006 m. kilo energetiniai konfliktai tarp jos ir kaimynių: Ukrainos ir Baltarusijos. Geopolitika.lt „Energetiniai Rusijos politikos ginklai ir taikiniai: nr. 1. Ukraina“ http://www.geopolitika.lt/?artc=431

2006 m. spalį po to kai Gruzijoje buvo sulaikyti ir išsiųsti iš šalies Rusijos kariškiai įtariami šnipinėjimu, Rusijos pareigūnai pradėjo masiškai deportuoti Rusijoje gyvenančius gruzinus. Todėl Gruzija pateikė ieškinį Europos žmogaus teisių teismui Strasbūre dėl grubių teisių pažeidimų deportuojant Gruzijos piliečius ir etninius gruzinus. Delfi.lt „Gruzija apskundė Rusiją Žmogaus teisių teismui“ http://www.delfi.lt/archive/article.php?id=12647343 Rusija taip pat remia Gruzijos separatistinius režimus Pietų Osetijoje ir Abchazijoje, kurie pasiskelbė nepriklausomi nuo Gruzijos. Šiuo režimus palaiko tik Rusija, tokiu būdu negerbdama Gruzijos teritorinio vientisumo.

2007 m. balandžio 14 ir 15 dienomis „Kitokia Rusija“ surengtas taikių protestų akcijas numalšino brutualia jėga, milicija ir OMON daliniai dalyvius žiauriai sumušė ir suėmė motyvuodami tvarkos pažeidimais. Buvo suimti akcijų lyderiai: Garis Kasparovas, Aleksandras Ryklinas ir Sergėjus Parchomenka. Po mitingo į gydymo įstaigas buvo atgabenta daugiau nei 150 nukentėjusių žmonių. Mitingų malšintojų veiksmams vadovavo Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas. Lietuvos Rytas „Kremlius ciniškai rodo, kad valdo ne išmintis, o kumštis“ http://www.lrytas.lt/?data=20070421&id=ryt21_kr070421&view=2, priedas „Rytai Vakarai“ balandžio 21 d.

2007 m. balandžio 27-28 d. Rusija išprovokavo savo pareiškimais riaušes įvykusias Estijos sostinėje, kur buvo demontuojamas Antrojo pasaulinio karo paminklas. Buvo daugiau nei 100 suimtų riaušininkų ir apie 800 areštuotų, kurių dauguma buvo neblaivūs. Riaušių metu žuvo vienas Rusijos pilietis. Estija apkaltino Rusiją įsikišus į jos vidaus reikalus. Delfi.lt „Estija kaltina Rusiją išprovokavus riaušes Taline“ http://www.delfi.lt/news/daily/world/article.php?id=13031678

Kovo mėnesį Rusijoje Dmitrijus Medvedevas išrinktas prezidentu. Transparency International užfiksavo rinkimų pažeidimus. Zebra.lt: Labiausiai korumpuotas kandidatas Rusijos prezidento rinkimuose buvo Medvedevas

2008 m. rugpjūčio 8 d. Rusija gindama Pietų Osetiją atakavo Gruziją, prasidėjo Rusijos ir Gruzijos karas. Rusija išstūmė gruzinus iš Pietų Osetijos ir bombardavo Gruzijos miestus. Rugpjūčio 10 d. Rusija okupavo iki tol jos kontroliuota Gruzijos separatistinį regioną Abchaziją ir su separastinio judėjimo lyderiu pradėjo Gruzijos pajėgų puolimą iš Abchazijos pusės. Karą su Gruziją laimėjo per 5 dienas Economist.com: Russia resurgent, tačiau nevykdė pasirašytos paliaubų sutarties, neišvesdamas karių iš Gruzijos neseparatistinių teritorijų. Pasibaigus karui Pietų Osetijoje įvykdė gruzinų etninį valymą ir vienašališkai pripažino separatistinių teritorijų nepriklausomybę. Delfi.lt: Venesuela parėmė Rusijos sprendimą pripažinti Pietų Osetijos ir Abchazijos nepriklausomyb

"Rusija pripažino Pietų Osetijos ir Abchazijos nepriklausomybę. Mes remiame Rusiją, kuri turi teisę ginti savo interesus", - teigė H. Chavezas per televiziją.
Tačiau prezidentas nenurodė, ar Venesuela pripažins separatistinių regionų nepriklausomybę.
Top naujienos
Rusijos rezervistų realybė: šalmas, vaistinėlė ir šarvinė liemenė už savus pinigus, į frontą – be tinkamo apmokymo (15)
Rusijos prezidento Vladimiro Putino sprendimas šalyje skelbti mobilizaciją virsta tragikomedija....
Už kartvelo ištekėjusi lietuvė papasakojo apie tradicines vestuves ir šeimos modelį: kai kurias tradicijas lietuviams būtų sunku suprasti
Sandra Vilkelytė-Berulava juokauja, kad, matyt, praėjusiame gyvenime buvo kartvelė, nes...
Karas Ukrainoje. Rusija raketomis atakavo Ukrainą: pranešta apie smūgius daugelyje miestų Arestovyčius: naktį galima dar viena ataka (21)
Išpuolis ant Krymo tilto buvo smūgis paties Rusijos prezidento Vladimiro Putino prestižui.
Kuo pasitikėti – automobilio spidometru ar navigacijos rodomu greičiu: kodėl jis skiriasi ir kada iš tiesų pažeidžiate KET? (18)
Navigacijos programėlės vairuotojams suteikia iš tiesų daug informacijos. Taip vairuotojai gali ne...
Sinoptikai apie artimiausių dienų orus: vienintelis pokytis – lietus
Antradienio dieną per Lietuvą slinks šaltasis atmosferos frontas. Vyraus nepastoviai debesuoti...
Buvusios oligarchų asistentės išklojo tiesą apie savo bosus ir jų žmonas: kartą skrido į Italiją, kad iš tualeto išneštų driežą
Gyventi, dirbti ir tiesiog turėti reikalų su oligarchais nėra skirta silpnų nervų žmonėms....
VIP premjeroje sužibo šalies žvaigždės: netikėtas bučinys ir iš Londono atvykusi Ingeborga Dapkūnaitė (2)
Pirmadienio vakarą Vilniuje įvyko ilgai laukta lietuviško kino dovana – Emilio Vėlyvio...
Čempionai sensacingai krito: kėdainiečiai užėmė „Ryto“ tvirtovę (2)
Lietuvos krepšinio lygos („Betsafe-LKL“) čempionai naujajame sezone nepralaimėję išliko tik...
Moterys, pasmerktos būti vedusių vyrų meilužėmis – kas jos?
Nedaug kas iš tikrųjų svajoja apie meilužės vaidmenį. Nepaisant to, yra moterų, kurios vėl ir...
Lietuvės kelionė Džeimso Bondo keliais: šie du Italijos miestai pranoko lūkesčius
„Jeigu žiūrėjote paskutinę Džeimso Bondo dalį, turbūt pastebėjote žavų akmeninį miestą,...


Rusijos istorija


Rusijos istorija

XX a. devintame dešimtmetyje žlugus Sovietų Sąjungai, valstybė skilo į 15 nepriklausomų valstybių, iš kurių Rusijos Federacija didžiausia. Ji yra Sovietų Sąjungos teisių ir pareigų perėmėja.

1999 m. Rusija įvedė kariuomenė ir nemažai karinės technikos, į prorusiškus separatistinius Gruzijos ir Moldovos regionus. Į Gruzijos regioną Abchaziją įvedė 300 rusų karių, o į Moldovos Padnestrę 1 500 kareivių. http://www.geopolitika.lt/?artc=881 2006 m. kilo energetiniai konfliktai tarp jos ir kaimynių: Ukrainos ir Baltarusijos. Geopolitika.lt „Energetiniai Rusijos politikos ginklai ir taikiniai: nr. 1. Ukraina“ http://www.geopolitika.lt/?artc=431

2006 m. spalį po to kai Gruzijoje buvo sulaikyti ir išsiųsti iš šalies Rusijos kariškiai įtariami šnipinėjimu, Rusijos pareigūnai pradėjo masiškai deportuoti Rusijoje gyvenančius gruzinus. Todėl Gruzija pateikė ieškinį Europos žmogaus teisių teismui Strasbūre dėl grubių teisių pažeidimų deportuojant Gruzijos piliečius ir etninius gruzinus. Delfi.lt „Gruzija apskundė Rusiją Žmogaus teisių teismui“ http://www.delfi.lt/archive/article.php?id=12647343 Rusija taip pat remia Gruzijos separatistinius režimus Pietų Osetijoje ir Abchazijoje, kurie pasiskelbė nepriklausomi nuo Gruzijos. Šiuo režimus palaiko tik Rusija, tokiu būdu negerbdama Gruzijos teritorinio vientisumo.

2007 m. balandžio 14 ir 15 dienomis „Kitokia Rusija“ surengtas taikių protestų akcijas numalšino brutualia jėga, milicija ir OMON daliniai dalyvius žiauriai sumušė ir suėmė motyvuodami tvarkos pažeidimais. Buvo suimti akcijų lyderiai: Garis Kasparovas, Aleksandras Ryklinas ir Sergėjus Parchomenka. Po mitingo į gydymo įstaigas buvo atgabenta daugiau nei 150 nukentėjusių žmonių. Mitingų malšintojų veiksmams vadovavo Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas. Lietuvos Rytas „Kremlius ciniškai rodo, kad valdo ne išmintis, o kumštis“ http://www.lrytas.lt/?data=20070421&id=ryt21_kr070421&view=2, priedas „Rytai Vakarai“ balandžio 21 d.

2007 m. balandžio 27-28 d. Rusija išprovokavo savo pareiškimais riaušes įvykusias Estijos sostinėje, kur buvo demontuojamas Antrojo pasaulinio karo paminklas. Buvo daugiau nei 100 suimtų riaušininkų ir apie 800 areštuotų, kurių dauguma buvo neblaivūs. Riaušių metu žuvo vienas Rusijos pilietis. Estija apkaltino Rusiją įsikišus į jos vidaus reikalus. Delfi.lt „Estija kaltina Rusiją išprovokavus riaušes Taline“ http://www.delfi.lt/news/daily/world/article.php?id=13031678

Kovo mėnesį Rusijoje Dmitrijus Medvedevas išrinktas prezidentu. Transparency International užfiksavo rinkimų pažeidimus. Zebra.lt: Labiausiai korumpuotas kandidatas Rusijos prezidento rinkimuose buvo Medvedevas

2008 m. rugpjūčio 8 d. Rusija gindama Pietų Osetiją atakavo Gruziją, prasidėjo Rusijos ir Gruzijos karas. Rusija išstūmė gruzinus iš Pietų Osetijos ir bombardavo Gruzijos miestus. Rugpjūčio 10 d. Rusija okupavo iki tol jos kontroliuota Gruzijos separatistinį regioną Abchaziją ir su separastinio judėjimo lyderiu pradėjo Gruzijos pajėgų puolimą iš Abchazijos pusės.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q12147--Pasaulio sveikatos organizacijos tyrimai-2--lt-0006-569

Sveikata

Sveikata – gyvojo organizmo būsena, kai jis pats ir visi jo organai pilnai atlieka savo funkcijas, nesant   negalių, ligų ar organizmo funkcijų sutrikimų. Remiantis Pasaulio sveikatos organizacija, „Sveikata – tai fizinė, dvasinė ir socialinė gerovė, o ne tik ligos ar negalios nebuvimas.“ Pagal LR Sveikatos sistemos įstatymą, „Sveikata – asmens ir visuomenės fizinė, dvasinė ir socialinė gerovė“.

Balandžio 7-ąją švenčiama Pasaulinė sveikatos diena.
Spalio 10-ąją – Pasaulinė psichikos sveikatos diena.

Remiantis PSO apskaičiavimais, Lietuvos finansiniai nuostoliai dėl gyventojų nepakankamo judėjimo ir prastos mitybos kasmet siekia apie 0,72 mlrd. eurų – tai sudaro beveik 10 proc. metinio valstybės biudžeto. Bent 10 proc. padidinus žmonių fizinį aktyvumą, tokia pat dalimi galima sumažinti išlaidas sveikatos apsaugai. Į sveiką gyvenimo būdą investuotas euras skirtingose šalyse duoda 2,5–4,5 euro grąžą.

Tabakas tapo svarbiausia mirties, kurios galima išvengti, priežastimi pasaulyje. Lietuvoje rūkančiųjų skaičius sumenko nuo 27 proc. 2012-aisiais iki 24 proc.

Šias pastabas išsakė šią savaitę Vilniuje posėdžiaujančio PSO Europos regioninio komiteto atstovai.
„Per pastarąjį dešimtmetį Europa mažino alkoholio vartojimą beveik po 2 procentus kasmet. Lietuvoje šis skaičius reguliariai augo“, – žurnalistams pirmadienį sakė PSO Europos regiono komiteto Neužkrečiamų ligų skyriaus direktorius Gaudenas Galea.
Vyno tradicijas turinčiose šalyse, pavyzdžiui, Italijoje, šis skaičius tesiekia 6-7 litrus. Tuo metu Lietuvoje šis rodiklis siekia 15,4 litro.
Neįvardindamas konkrečios valstybės, jis nurodė, kad didžiausias PSO užfiksuotas suvartojimo rodiklis per metus yra 17,7 litro grynojo etilo alkoholio vienam suaugusiam asmeniui. Vyno tradicijas turinčiose šalyse, pavyzdžiui, Italijoje, šis skaičius tesiekia 6-7 litrus. Tuo metu Lietuvoje šis rodiklis siekia 15,4 litro – tai kur kas daugiau, nei didžiojoje dalyje Europos.
„Kai siejame tai su ankstyvomis mirtimis, prarastais gyvenimo metais nesulaukus gyvenimo trukmės vidurkio, Lietuva pasauliniu mastu yra tarp 20 procentų blogiausių valstybių“, – nurodė jis.
Eksperto nuomone, Lietuva ir toliau turėtų tęsti kovą dėl nelegalaus alkoholio pardavimo jaunimui, tačiau pagrindinį problemos sprendimo būdą įvardijo akcizų didinimą, kad alkoholis taptų neįperkamas jaunimui.
„Kalbant apie jaunus žmones, kaina yra pagrindinis faktorius. Net jei mokesčiai ir yra, turite žiūrėti į mokesčius“, – sakė jis.
Kristina Mauer – Stender (Štender), PSO regioninio komiteto Tabako kontrolės programos vadovė pažymėjo, kad Europa pagal suaugusiųjų rūkymą yra pirmaujantis pasaulio regionas – žemyne, 2014-ųjų duomenimis, rūkė 28 proc. arba beveik 200 mln. žmonių ir šis skaičius per penkiolika metų sumažėjo 50 milijonų.
Gera naujiena Lietuvai esą yra tai, jog rūkančiųjų skaičius čia taip pat sumenko nuo 27 proc. 2012-aisiais iki 24 proc. pernai.
24 proc. lietuvių vyrų miršta nuo ligų, kurias sukelia tabakas. Tai yra labai didelis skaičius, nes pasaulyje šis skaičius yra 12 procentų.
„Prastesnės naujienos, kad vis dar 24 proc. lietuvių vyrų miršta nuo ligų, kurias sukelia tabakas. Tai yra labai didelis skaičius, nes pasaulyje šis skaičius yra 12 procentų.
Dar blogesnės naujienos, jei pažiūrėtumėme į jauniasniąją kartą (...). Žiūrint į 15 metų amžiaus grupės berniukus, 34 proc. jų rūko bent kartą per savaitę. Tai yra įspėjanti žinia Lietuvai“, – įspėjo ekspertė.
Ji pažymėjo, kad Norvegijoje ar Islandijoje bent kartą per savaitę rūko apie 9 proc. tos pačios amžiaus grupės paauglių. Kaip vieną veiksmingesnių atgrasymo priemonių ekspertė įvardijo cigarečių pakelius su paveikslėliais, iliustruojančiais tabako sukeltas ligas. Kol kas tai įteisinusi tik Australija, priemones svarsto ir Jungtinė Karalystė, Airija, Prancūzija. Taip pat ji pagyrė ir Lietuvoje jau naudojamas priemones: tabako reklamos draudimą, akcizų didinimą.
Jos kolega, komiteto Užkrečiamų ligų ir sveikatos saugos skyriaus vadovas Guenaelis rodier (Genaelis Rodjė) pabrėžė, kad kai kurios užkrečiamos ligos, pavyzdžiui, vokiškieji tymai (rubella) vis dar tampa kūdikių mirties priežastimi Europoje – nepaisant to, jog yra vakcinos, šia liga vis dar sergama ir Lietuvoje. Anot jo, 2007-aisiais Europa buvo „arčiau tymų eliminavimo“, nei yra dabar.
„Tymų eliminavimas nesuveikė (...), būtina, kad visa žmonija ir politikos formuotojai neatsipalaiduotų ir nepatikėtų, kad tai jau atlikta. Nes iš tiesų, tai nėra atlikta“, – sakė jis.
Atkreipė dėmesį į skiepus
Ekspertas pripažino, kad Lietuvoje šiuo metu skiepų programa veikia „santykinai gerai“, tačiau ragino pačius tėvus Lietuvoje aktyviau dalyvauti skiepijant vaikus.
PSO atstovai taip pat pagyrė Lietuvą dėl suaugusiųjų fizinio aktyvumo rodiklių, kurie „šiek tiek didesni“ nei Europoje – šias problemas PSO ketina aptarti naujoje fizinio aktyvumo strategijoje.
PSO Europos regioninio komiteto ekspertai Vilniuje iki ketvirtadienio diskutuos bei priims sprendimus formuojant fizinio aktyvumo, kovos su rūkymu, moterų sveikatos politiką, svarstys PSO reformos, tarpinstitucinio bendradarbiavimo iššūkius.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q12147--Pasaulio sveikatos organizacijos tyrimai-2--lt-0006-570

Sveikata

Remiantis PSO apskaičiavimais, Lietuvos finansiniai nuostoliai dėl gyventojų nepakankamo judėjimo ir prastos mitybos kasmet siekia apie 0,72 mlrd. eurų – tai sudaro beveik 10 proc. metinio valstybės biudžeto. Bent 10 proc. padidinus žmonių fizinį aktyvumą, tokia pat dalimi galima sumažinti išlaidas sveikatos apsaugai. Į sveiką gyvenimo būdą investuotas euras skirtingose šalyse duoda 2,5–4,5 euro grąžą.

PSO teigia, kad lietuviai suvartoja daugiausia alkoholio pasaulyje.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q12147--Pasaulio sveikatos organizacijos tyrimai-2--lt-0006-571

Sveikata

Remiantis PSO apskaičiavimais, Lietuvos finansiniai nuostoliai dėl gyventojų nepakankamo judėjimo ir prastos mitybos kasmet siekia apie 0,72 mlrd. eurų – tai sudaro beveik 10 proc. metinio valstybės biudžeto. Bent 10 proc. padidinus žmonių fizinį aktyvumą, tokia pat dalimi galima sumažinti išlaidas sveikatos apsaugai. Į sveiką gyvenimo būdą investuotas euras skirtingose šalyse duoda 2,5–4,5 euro grąžą.

PSO teigia, kad lietuviai suvartoja daugiausia alkoholio pasaulyje. Lietuvoje 2016 metais vienas gyventojas vidutiniškai suvartojo 16 litrų alkoholio, kai tuo tarpu vidutiniškai Europoje – 10 litrų. Anot PSO, per metus nuo tabako mirštančių žmonių skaičius nuo 4 mln. šio šimtmečio pradžioje išaugo iki dabartinių 7 milijonų.


Mažoji Lietuva

Mažoji Lietuva, arba Prūsų Lietuva (), rečiau – Litauischer Kreis, Litauische Ämter, Provinz Litthauen) – istorinis-etnografinis Prūsijos, o vėliau Rytprūsių regionas, apėmęs šiaurrytines Prūsijos provincijos dalis, kuriose gyveno lietuvininkai. Iki Kalavijuočių Ordino invazijos XIII a., vėliau Mažąja Lietuva tapusio regiono gyventojai buvo daugiausia skalvių ir nadruvių gentys. Vykstant kovoms tarp Lietuvos ir Ordino ši teritorija prarado didelę dalį savo gyventojų. Regionas vėl pradėtas apgyvendinti po Melno taikos, gyventojų pagrindą sudarė likusieji baltai, naujai atsikėlę lietuviai ir iš kitų Prūsijos regionų grįžtantys gyventojai. „Mažosios Lietuvos“ sąvoka pirmą kartą paminėta tarp 1517 ir 1526 m. Šiuo metu jo dauguma priklauso Kaliningrado sričiai, dalis – Lietuvai (Klaipėdos kraštas) ir Lenkijai. Siaurąja prasme taip vadinamas ir tik Klaipėdos kraštas, esantis vienu iš penkių dabartinės Lietuvos etnokultūrinių regionų.

Veikiama protestantų bažnyčios ir Prūsijos valstybės Mažojoje Lietuvoje susiformavo savita lietuvių kultūra, kuri skyrėsi nuo Lenkijos ypač paveiktos katalikiškos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės lietuvių kultūros. Mažosios Lietuvos lietuviai save vadino lietuvininkais ir tuo skyrėsi nuo Didžiosios Kunigaikštystės lietuvių. Nors po 1945 m. Mažojoje Lietuvoje praktiškai nebeliko lietuvininkų ir jų kultūros, šis regionas buvo svarbus Lietuvos kultūrai. Mažojoje Lietuvos buvo išspausdinta pirmoji knyga lietuvių kalba, pirmoji lietuviška Biblija, pirmoji lietuvių kalbos gramatika, pradėtas leisti pirmasis laikraštis lietuvių kalba. Iki 1709-10 m. maro lietuviai sudarė Rytprūsių gyventojų daugumą, gyveno daugiausia kaime, o miestuose vyravo vokiečiai. Iki pat II Pasaulinio karo pabaigos tai buvo ypatingas regionas, su daugmaž vienoda vokiečių ir lietuvių populiacija. Per ilgalaikę Prūsijos ir Vokietijos imperijos istoriją buvo įvairiai vadinamas - Lietuvos departamentas, Rytprūsiai. Unikalus krašto vystymasis ir istorija baigėsi 1946 m. pasitraukus 99% natūralių gyventojų (1945 m. sovietams artinantis Mėmelyje buvo likę 6 žmonės) ir kraštui tapus LTSR dalimi, kuomet atvyko naujakuriai iš didžiosios Lietuvos ir RTFSR.

 Alma Ragauskaitė (2016). Lietuvos etnokultūrinis regionavimas (Disertacija)
 Mažoji Lietuva. Etninės kultūros globos taryba
 Tautiniai santykiai Mažojoje Lietuvoje ligi Didžiojo karo: istorijos ir statistikos šviesoje (sud. Vincas Vileišis). – Vilnius: Versus aureus, 2008. – 248 p.: žml. – Orig. išleid. duom.: Kaunas: Politinių ir socialinių mokslų institutas, 1935. – ISBN 978-9955-34-155-0
 Mažoji Lietuva  – Lietuvos istorijos laikraščio „Voruta“ svetainė
 Mažoji Lietuva
 Karaliaučiaus srities vietovardžiai, interaktyvus žemėlapis: lietuviškai, vokiškai, rusiškai
 Mažoji Lietuva, arba Prūsų Lietuv

išleid. duom.: Kaunas: Politinių ir socialinių mokslų institutas, 1935. – ISBN 978-9955-34-155-0 Mažoji Lietuva – Lietuvos istorijos laikraščio „Voruta“ svetainė Mažoji Lietuva Karaliaučiaus srities vietovardžiai, interaktyvus žemėlapis: lietuviškai, vokiškai, rusiškai Mažoji Lietuva, arba Prūsų Lietuva

Vilkyškiai (Pagėgių sav.) – senasis Mažosios Lietuvos miestelis, garsėjantis įdomia istorija ir didele dvaro sodyba.
Vilkyškių žemėse gyventojai pradėjo kurtis 1422 m. po Melno taikos, tada Vilkyškių vietovė tapo Mažoms Lietuvos dalimi. Manoma, kad Vilkyškius galėjo įkurti atsikėlę Vilkijos gyventojai. Auganti vietovė itin nukentėję karų su Švedija metu 1600 m. taip pat daug gyvybių atėmė 1624-1628 m. siautęs maras. Tuomet Vilkyškių žemes, Prūsijos valdžiai leidus įsigijo Ragainės mokesčių surašinėtojas Volfas Michaelis Miul-Kiuncelis čia įkūręs ir dvarą. Po XVII a. vykusio Prūsijos ir Švedijos karo bei 1709-17511 m. vėl siautėjusio maro į tuščias Vilkyškių sodybas atsikėlė vokiečių kolonistai. Vilkyškių dvaras išsiplėtė valdant Liudvikui Ferdinandui Dresleriui. Jis 1807 m. pradėjo supirkinėti valstiečių ūkius, dvaro palivarkus. 1830 m. Vilkyškių dvarui priklausė 5370 ha žemės.
Lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu per Vilkyškius iš Rytų Prūsijos buvo gabenami lietuviški leidiniai. 1936 m. pradėjo veikti „Pieno centro“ pieninė – dabartinė AB „Vilkyškių pieninė“, gaminanti šalyje garsų Tilžės“ sūrį. Miestelis išsaugojęs autentišką, gatvių struktūrą, aikštės planą, paskelbtas urbanistikos paminklu.
Miestelio panoramoje raudonuoja 45 m. aukščio evangeliku liuteronų bažnyčios bokštas. Pirmoji bažnyčia buvo pastatyta XVI a., tačiau vėliau sudeginta. 1771 m. pastatyta nauja šventovė, dabartinę išvaizdą įgavusi po 1896 m. rekonstrukcijos. Senojoje miestelio dalyje taip pat yra 1958 m. iš gyvenamojo namo perstatyta katalikų Šv. Onos bažnyčia.
Rambyno regioninis parkas
Vilkyškių miestelį ir apylinkes supa Rambyno regioninio parko teritorija. Joje yra Raganų eglė, Sereitlaukio dvarvietė, upinės kilmės ežerai Marguva ir Bitežeris, visuomenės veikėjo Martyno Jankaus memorialinė sodyba ir Rambyno kalnas.
Pasak legendos, šventųjų miškų apsuptą Rambyno kalną saugojęs dievas Perkūnas ir deivė Laima, čia buvęs alkakalnis. Nuo XIX a. kalnas garsėjo kaip pagoniška dvasia persmelkta švenčių vieta, kurias organizavo Martynas Jankus, rašytojas Vydūnas, Mažosios Lietuvos draugijos ir lietuvninkai.
Rambyno kalno papėdėje įkurtos kapinės – Mažosios Lietuvos panteonas, kuriame palaidoti šio krašto šviesuoliai.
Pagėgiai
Pagėgiai mena XIII-XIV a., tačiau pati vietovė suklestėjo tik XIX a., pro čia nutiesus plentą ir geležinkelio liniją į Rytų Prūsiją. 1902 m. siaurojo geležinkelio linija jungė Pagėgius su Smalininkais. 1923 m. Pagėgiams suteiktos miesto teisės, pradėjo kilti namai, nutiestos naujos gatvės, atsirado muitinė, vyko turgūs. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui ir Vokietijai okupavus Klaipėdos kraštą, Mažosios Lietuvos miestas sunyko.
1932 m. Pagėgiuose pastatyta pirmoji evangelikų liuteronų bažnyčia. Vėliau ji buvo pertvarkyta. 1946 m. šventovėje įrengtas grūdų sandėlis, vėliau – kino teatras. 1989 m. evangelikų liuteronų parapija atgavo bažnyčią, 2001 m. ji pašventinta. Pagėgių mieste yra ir 1996 m. pastatyta katalikų Šv. Kryžiaus bažnyčia.
Šilutė
Šilutės dvaras 1721 m. buvo įkurtas valstybės, o 1752 m. jį įsigijo Kristofas Fridrichas Radkė, jo giminė dvarą valdė apie 150 metų. 1818 m. buvo pastatyti naujieji dvaro sodybos pastatai, laikomi seniausiais Šilutėje. Apie 1,4 tūkst. ha ploto dvaras buvo vienas stambiausių to meto Mažojoje Lietuvoje! o 1889 m. perėjo visuomenės veikėjui Hugo Šojui. Naujasis savininkas pertvarkė dvaro sodybą. Žemė buvo padalyta į sklypus, išdygo nauji ūkiniai pastatai, atnaujinti dvaro rūmai, įkurtas angliškojo tipo parkas, iškasti tvenkiniai, nutiesti takai. Dvare ne kartą lankėsi Vokietijos princas Joachimas, prezidentai Kazys Grinius, Antanas Smetona, tautos patriarchas Jonas Basanavičius ir kt.
Šilutės miestas susikūrė tik 1910 m. prie Šilokarčemos vietovės prijungus ir kitus kaimus. Dabar Šilutės miestą puošia daug kultūros paveldo objektų, kurių dauguma stovi Lietuvninkų gatvėje: štai autentišką išvaizdą išlaikęs Hugo Šojaus dvaras, teismas ir kalėjimas. XX a. pr. statytas paštas ir gaisrinė, senoji turgaus aikštė, uostas, geležinkelio stotis,1926 m. pastatyta evangelikų liuteronų šventovė, puošta freskomis. Miesto centre taip pat puikuojasi 2001 m. Eriko, Daugulio sukurtas paminklas H. Šojui, 1996 m. atstatytas rašytojo Hermano, Zudermano paminklas. Šilute garsėja auginamomis japoniškomis magnolijomis, kurias pirmasis 1933—1934 m. čia atvežė burmistras Martynas Redveikis.
Rusnė
Rusnė (Šilutės r. sav.) – Mažosios Lietuvos miestelis, įsikūręs saloje, Rusnės, Skirvytės ir Atmatos upių apsuptyje.
Rusnės vietovė buvo žinoma dar nuo XV a., o 1583 m. čia iškilo evangelikų liuteronų šventovė. XIX a. Rusnės miestelis buvo žinomas kaip žvejų uostas, lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu Rusnėje buvo įkurtos spaustuvės, veikė knygrišykla, biblioteka.
Nepaisant vandens atskirtos teritorijos ir uždaro gyvenimo būdo, Rusnės saloje gyventojai buvo išsibarstę po keletą kaimų – Skirvytėje, Pakalnėje, Šyškrantėje, Uostadvaryje. Tik 1967 m. prie Rusnės miestelio prijungta visa sala. Vienintelis kelias į šią vietovę – per tiltą. Dabartinis 332 m ilgio tiltas atidarytas 1974 m.
Ventės ragas
Ventės pusiasalis – gamtos kampelis, apsuptas Kuršių marių vandenų. Pačiame pusiasalio smaigalyje, Ventės rage, stovi švyturys ir ornitologijos stotis.
Pirmasis medinis švyturys čia iškilo 1837 m., jame pasiklydusiems laivams švietė alyva kūrenama lempa. Dabartinis raudonų plytų švyturys statytas 1852 m. Į 11 m aukščio bokštą galima užlipti geležiniais, ornamentais puoštais laiptais.
Įstabusis Ventės ragas leidžia stebėti vieną unikaliausių gamtos reiškinių -paukščių migraciją. Ornitologijos stotis čia atidaryta 1929 m. Miko Posingio ir Tado Ivanausko iniciatyva. Ventės ragas – tai vienas geriausių paukščių stebėjimo punktų Europoje, nes pro čia driekiasi paukščių migracijos kelias. Kasmet čia sužieduojama apie 70 tūkst. sparnuočių.
Kintai
Kintai (Šilutės r. sav.) – senoji žvejų gyvenvietė šalia Nemuno deltos regioninio parko, Kuršių marių pakrantėje. Įkurtas Kintų botaninis draustinis saugo unikalų gamtos turtą, garsinantį Kintus, — aukščiausią Lietuvoje ir antrą pagal aukštį tują Europoje. Didžioji tuja yra 17 metrų aukščio, o jos kamieno skersmuo — apie 88 cm.
Kintuose XVII a. statytame pastate tebeveikia mokykla, kurioje dirbo rašytojas Vilhelmas Storosta-Vydūnas (1868-1953), o nuo 1988 m. pradėjo veikti Vydūno kultūros centras, supažindinantis su šiuo didžiu lietuvių kultūros veikėju, rašytoju ir filosofu. Muziejus saugo tiek Kintų krašto, tiek Mažosios Lietuvos istorijos rinkinius.
Mingė
Mingė, Minija (Šilutės r. sav.) – tai nepaprastas vandens prieglobstyje esantis vienos gatvės žvejų kaimelis su 19 autentiškų raudonų plytų sodybėlių, išsidėsčiusių abiejose Minijos upės pakrantėse. Įdomu tai, kad šiame kaimelyje tiltų nėra – vietiniai gyventojai pas kaimynus kitame Minijos krante plaukia valtimis. Pati gyvenvietė buvo žinoma nuo 1540 m., o XIX a. pr. ėmė augti ir plėstis. Dabartinis kaimas susiformavo iki XX a. pr., kai pradėjo plėtotis žvejyba ir žuvies prekyba Nemuno vandenimis. Minijos kaimelis buvo apsuptas pačių žuvingiausių vandenų, todėl ši vietovė tapo viena svarbiausių žvejų gyvenviečių.
Komentarai


Mažoji Lietuva


Kazys Grinius

thumb|Kazys Grinius 1919 m.
thumb|right|Medalis Prezidentui Dr. Kaziui Griniui atminti. Autorius – skulptorius Juozas Kalinauskas
thumb|left|Pirmoje eilėje iš kairės sėdi: motina Ona Griniuvienė, tėvas Vincas Grinius,
stovi dr. Kazio Griniaus vaikai – Kazys ir Gražina, sėdi žmona Joana.
Antroje eilėje iš kairės: Jonas Grinius, Ona Griniūtė ir dr. Kazys Grinius. Apie 1908 m.
LCVA.
thumb|Kazio Griniaus kapas Mondžgirėje prie Selemos Būdos 1994m. skulptorius Kęstutis Balčiūnas

Dr. Kazys Grinius (Grinevičius, Hryniewicz, Гриневич; 1866 m. gruodžio 17 d. Selemos Būda, Marijampolės apskritis – 1950 m. birželio 4 d. Čikaga, Ilinojus, JAV) – Lietuvos politikas, visuomenės ir kultūros veikėjas, humanistas, vienas pirmųjų Lietuvos demokratų, varpininkas, gydytojas, švietėjas, visuomenės sveikatos aktyvistas, publicistas, knygnešys. Steigiamojo Seimo komiteto, rengusio Lietuvos Konstituciją, pirmininkas, Steigiamojo, I, II ir III Seimų narys. Šeštasis Lietuvos premjeras (1920 m. lapkričio 19 d. – 1922 m. sausio 18 d.), pirmasis premjeras, vadovavęs parlamentinei Lietuvos vyriausybei. Trečiasis Lietuvos Respublikos Prezidentas (1926 m. birželio 7 d. – gruodžio 17 d.). Paskutinis demokratiškai išrinktas tarpukario Lietuvos Prezidentas. Vienas iš Demokratų partijos bei Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos steigėjų ir lyderių. Po mirties apdovanotas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi už žydų kilmės Lietuvos žmonių gelbėjimą per Holokaustą, o 2016 m. suteiktas Pasaulio tautų teisuolio titulas.Apdovanoti Pasaulio Tautų Teisuoliai. Valstybinis Vilniaus Gaono žydų muziejus

Kartu su Stasiu Matulaičiu jaunystėje nesėkmingai piršosi rašytojai Marijai Pečkauskaitei – Šatrijos Raganai.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, p.21 Pirmoji žmona Joana Dominika Pavalkytė – Griniuvienė (1865–1918), su kuria susituokė 1895 m. rugpjūčio 18 d. Alvito parapijoje, Vilkaviškio apskrityje, visuomenės ir kultūros veikėja, politikė, publicistė, knygnešė, nušauta Kislovodske bolševikų plėšikų. Sūnūs Kazys Grinius (1899–1965) – karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas. Duktė Gražina Griniūtė (1902–1918) per apiplėšimą Kislovdske sužeista revolverio šūviu į galvą, po kelių savaičių mirė, palaidota kartu su motina Kislovodske, jų kapas neišliko.Gediminas Ilgūnas, Prezidento K.Griniaus pėdsakai Kaukaze, Mokslas ir gyvenimas 2000/2  Sūnus Jurgis Grinius (1909–1919) gimė silpnos sveikatos po to, kai abu Griniai buvo įkalinti dėl „Šviesos“ organizacijos bylos, mirė Paryžiuje. Antroji žmona Kristina Arsaitė – Grinienė (1896–1987). Sūnus Liūtas Grinius (1927–1989) – karo pramonės inžinierius, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, artimas Prezidento Valdo Adamkaus draugas.

 Mokykla (1876–1887 m.)
Skaityti mokė mama, skaičiuoti ir rašyti – tėvas. 1876 m. rudenį būdamas 9 m. pradėjo lankyti Ožkinės rusišką pradžios mokyklą, po trijų mėnesių – Linmarkuose, Gudelių pradžios mokyklą, nuo 1877 m. mokėsi Marijampolėje, 1879 m. būdamas 12 m. priimtas į Marijampolės gimnazijos I klasę. Iki trečios klasės su bendraklasiais kalbėdavosi daugiausiai lenkiškai. Trečioje klasėje pradėjo lankyti lietuvių kalbos pamokas. Lietuvių kalbos mokė poetas Petras Arminas-Trupinėlis, vėliau Petras Kriaučiūnas, kurie padarė didelę įtaką būsimajai K. Griniaus visuomeninei ir publicistinei veiklai. Paskatintas 1883 m. pasirodžiusios „Aušros“, kartu su suolo draugu J. Mačiu-Kėkštu leido rankraštinį laikraštėlį „Priešaušris“. Kartu su dviem bendramoksliais pareikalavo, kad pamokslai gimnazistams būtų skaitomi ne lenkiškai, o lietuviškai, P.Kriaučiūnui patikėjus platino „Aušrą“ ir kitus draudžiamus leidinius, kartais pats parsigabendamas jų iš Prūsijos.Knygnešys Kazys Grinius. // Benjaminas Kaluškevičius, Ona Žemaitytė – Narkevičienė. ŠIMTAS KNYGNEŠIŲ. V., Lietuvos knygnešio draugija, 1998 m.

 Studijos, aktyvizmas (1887–1893 m.)
Baigęs gimnaziją ir 1887 m. įstojęs į mediciną Maskvos universitete tapo slaptos lietuvių studentų draugijos nariu, pirmininkavo jai nuo 1889 m. iki savo studijų pabaigos.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 221 p. Draugija organizavo studentų savišvietą ir savišalpą, platino lietuvišką spaudą, bendradarbiavo su latvių ir lenkų studentų draugijomis. K.Griniaus pasiūlymu organizuotos loterijos metu draugijos surinkti 300 rublių panaudoti lietuviškų knygų leidybai, jo iniciatyva studentai Maskvoje įkūrė „Fondą lietuvių knygoms leisti“. Studijuodamas paskelbė pirmą savo straipsnį JAV laikraštyje „Lietuviškas balsas“. Būdamas 22 m. kartu su V.Kudirka ir dar 6 bendraminčiais 1888 m. dalyvavo susirinkime (vadinamame pirmuoju lietuvių demokratų suvažiavimu) Marijampolėje „Varšuvos“ viešbutyje (dabar – paštas), kur nutarta leisti „Varpą“, 1893 m. išrinktas Varpininkų komiteto nariu, organizavo „Ūkininko“ leidimą. Kartu su kitais 4 studentais parašė „Trumpą senovės Lietuvių istoriją“, išleistą 1892 m. Tilžėje ir perleistą dar tris kartus. Studijų metais gyveno skurdžiai, asketiškai. Atostogų metu keliavo po Lietuvą, platino lietuvišką spaudą, vedė „priešvalstybinę propagandą“, rinko folklorą. 1889 m., kaip studentų neramumų Maskvoje dalyvis. suimtas ir pasodintas 9 paroms į Butyrkų kalėjimą. Dar nebaigęs studijų, 1892 m. rudenį Minske buvo punkto kovai su cholera gydytojas. Baigęs mokslus, neturėjo lėšų įsikurti Lietuvoje, 1893 m. gavo laivo gydytojo vietą ir apie 9 mėnesius plaukiojo Kaspijos jūra.

 Visuomeninė veikla (1894–1914 m.)
1894 m. grįžęs į Lietuvą vertėsi laisvo gydytojo praktika Marijampolėje, po poros metų persikėlė į Virbalį, dar vėliau – į Naumiestį. 1898–1902 m. gyveno Pilviškiuose, pakeitė ištremtą į Rusiją knygnešį gyd. S. Matulaitį. 1902 m. vėl grįžo į Marijampolę. Grinių namai buvo lietuvybės skleidimo židinys, Užnemunės kultūrinio sąjūdžio centras.Benjaminas Kaluškevičius, Ona Žemaitytė – Narkevičienė.http://www.respublika.lt/lt/naujienos/kultura/kulturos_naujienos/prezidento_muziejus__nebereikalingas/,print.1 Prezidento muziejus – nebereikalingas, Respublika, 2010 07 13 Už lietuvių kultūrinę veiklą trumpai kalintas Marijampolėje. 1905 m. gyveno Vilniuje, 1906 m. vėl Marijampolėje, kur vėl kartu su žmona 2 savaites kalintas kalėjime už lietuvišką veiklą. 1908–1910 m. gyveno Vilniuje. 1910 m. Marijampolės kalėjime vėl kalintas apie 1,5 mėnesio. Artimai bendravo su V. Kudirka, P. Kriaučiūnu, J. Bagdonu, P. Matulaičiu, vienas iš Užnemunėje 1894–1897 m. veikusios lietuvių valstiečių spaudos platintojų ir rėmėjų „Sietyno“ draugijos aktyvistų.Paminklai Lietuvos knygnešiams ir daraktoriams Nuo 1893 m. iki 1905 m. pabaigos Varpininkų komiteto narys, kasmet dalyvavo varpininkų suvažiavimuose. 1904 m. caro administracijai leidus gyventojams rašyti peticijas, padėdavo valstiečiams jas rašyti, Suvalkų gubernatoriaus administracijoje jo raštą atpažindavo, vėliau kai kurios peticijos buvo išspausdintos „Lietuvos žiniose“ ir „Lietuvos ūkininke“, kad žmonės turėtų pavyzdžių; K.Griniaus požiūriu, keleri metai, kai lietuviai gausiai rašė peticijas dėl ūkinių reikalų, lietuvių kalbos vartojimo valdžios įstaigose ir mokyklose, draugijų steigimo ir kitų klausimų veikė valdžios nusistatymą, aktyvino žmones, išmokė juos kelti reikalavimus, ugdė būsimus politikus ir parengė dirvą 1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo atsišaukimui, kuriame suformuluotas politinės Lietuvos autonomijos reikalavimas.Dr. Kazys Grinius, Atsiminimai ir mintys, II tomas, Marijampolė, 200

"Sietynas" buvo griežtai konspiracinė organizacija. Paprastas jos narys
tepažinojo tik tris kitus - savo viršininką, tą, kuris jam paduoda knygas,
ir tą, kuriam jis pats turi paduoti perskaitytus raštus. Visų sietyniečių
vardus ir slapyvardžius žinojo tik jų pirmininkas V.Šlekys. Greta tokių
"narių skaitytojų", kaip matėme iš J.Rimšos pavyzdžio, aktyviai veikė ir
"nariai platintojai", lietuvišką žodį skleidę po pažįstamus, gimines,
kaimynus.
Visą knygą būtų galima parašyti apie tai, kur spaudos draudimo laikais
lietuviai slėpdavo draudžiamas knygas ir laikraščius. Sietyniečio
F.Siručio ainiai prisimena, kad knygos buvo slepiamos "stubos" staktoje,
aviliuose su dvigubu dugnu, tokiuose pat inkiluose. S.Matulaitis spaudą
dėdavo į stalo koją ir "dvi konspiratyvias vietas drabužinėje spintoje"
(S.Matulaitis. Atsiminimai ir kiti kūriniai, 1957).
"Sietyno" vadovai palaikė gana glaudžius ryšius su lietuvių judėjimo
vadais. Keletas varpininkų komiteto narių (S.Matulaitis, Juozas
Bagdonas, Kazys Grinius, Petras Matulaitis) kurį laiką gyveno "Sietyno"
aprėpiamoje teritorijoje, padėjo organizuoti literatūros gabenimą;
varpininkų spaudoje rašė V.Šlekys, J.Čėsna. "Sietyno" prenumeratorių ir
skaitytojų tinklas buvo ir viena svarbiausių finansinių šios spaudos
atramų - po draugijos sutriuškinimo "Varpas" ir "Ūkininkas" buvo
smarkiai susvyravę (K.Grinius "Atsiminimai ir mintys" t. 1, 1947).
"Sietyno" veikla, be abejo, neapsiribojo vien "politika". Tautinis
atgimimas, pagimdęs šią draugiją, to meto žmonėms apskritai nebuvo
"politika", "veikla" ar "žygdarbis" - tai buvo gyvenimo būdas. Tad ir
"Sietyno" narių namuose paprastai veikdavo ir slaptos lietuviškos
mokyklėlės, vykdavo kaimynų susiėjimai ir jaunimo vakarėliai. XX a.
pradžioje Dalginėje (prie Liudvinavo) dar buvo išlikusi tradicija į
vakarėlius rinktis anksčiau - drauge paskaityti lietuviškos spaudos.
Dėl geros konspiracijos draugijai pavyko gana ilgai išvengti policijos
nagų, nors apie jos buvimą ir apytikrę veikimo teritoriją caro saugumas
žinojo nuo pat pradžių. Tačiau 1897 m. vasario-kovo mėnesį įkliuvo ją
aptarnavę knygnešiai. K.Grinius nurodo, kad kontrabandininkas
A.Marcinkevičius įskundęs Lietuvninką kaip savo konkurentą
("Atsiminimai ir mintys"). Pas P.Lietuvninkienę žandarai surado knygų
platinimo sąskaitas, spaudos rėmėjų sąrašus. Po to sekė kratos ir
areštai J.Luobikio, V. Laurinkaus, J.Skrinskio, A.Aleknavičiaus,
J.Strimaičio namuose Marijampolėje. Žandarams pavyko užčiuopti ir
draugijos narius - V.Šlekį (jis jau buvo išvykęs į Ameriką),
F.Vitkauską, Matulaičius, J.Čėsną, vėliau J.Kačergį ir kitus. Taip
netrukus kaltinamųjų skaičius išaugo iki 34-ių. Sudarydami bylą,
žandarai padarė ne mažiau kaip šimtą kratų. Įtarinėjo kone visus vietos
lietuvių inteligentus, moksleivius, šiaip raštingus žmones. Tarp
kaltinamųjų pakliuvo nemaža eilinių lietuviškos spaudos skaitytojų ir
tautinio atgimimo veikėjų, tiesiogiai su "Sietynu" nesusijusių (tarp
pastarųjų buvo ir P.Vaičaitis). Dėl suimtųjų tvirtumo ir likusiųjų
atsargumo tebuvę išaiškinta tik viena dešimtoji tikrųjų sietyniečių
("Kultūros barai", 1973, Nr.l).
Užduotys norintiems žinoti daugiau:
1. Žemėlapyje pažymėkite visas vietoves, kur veikė slaptoji „Sietyno“
draugija.
2. Paaiškinkite, ką reiškia „griežtai konspiracinė veikla“? Ar blaivybė
buvo draugijos konspiracija?
3. Straipsnyje minimi varpininkai. Kas jie buvo ir nuo kada veikė?
4. Iššifruokite V.Kudirkos satyros veikėjo pavardę.
1899 m. vasario mėnesį caras įsakė 7 kaltinamuosius ištremti į Viatkos
guberniją trejiems metams (J.Čėsną, Andrių, Petrą ir Praną Matulaičius,
J.Bagdoną), 11-ą įkalinti pusei metų, paskui 1-2 metams ištremti, kitus
bausti įvairaus laiko areštu ir policijos priežiūra. Kalėjimo bausmę
nuteistieji atliko "elitiniame" Peterburgo "Kryžių" ("Kresty") kalėjime
("Iš lietuvių kultūros istorijos", t. 8, 1975).
Pirmieji areštai "Sietyno" veiklos nesustabdė - likusieji nariai
stengėsi, kad tie, kurie užsisakę laikraščius, juos gautų, atliko darbą
ir už suimtuosius. Tačiau dėl masinių suėmimų, padidėjusio žandarų
budrumo ir gausybės kratų kaip vieninga plati organizacija "Sietynas",
matyt, nustojo egzistuoti apie 1897 m. pabaigą. Likusieji sietyniečiai,
kaip J.Bulvičius (apie Bartininkus), M.Baltūsis (apie Pilviškius),
J.Rimša, toliau veikė savarankiškai. Taip Pašešupių - Žiūrių-Gudelių -
Domeikų apylinkėse 1900 m. atsirado "Spindulio" draugija, o tikra
"Sietyno" tradicijų paveldėtoja buvo Artojų draugija,
įsikūrusi 1901m. liepą ("Knygnešys", d. 1, 1926).
"Sietyno" byla buvo bene stambiausia politinė lietuvių politinė lietuvių
spaudos byla Suvalkų gubernijoje. Apie ją nuo pradžios nuolat rašė
spauda. 1899 metais Suvalkijoje buvo išklijuotas "Sietyno" nuosprendžiui
skirtas atsišaukimas "Broliai ir seserys!", kurį Petras Rimša apibūdina
kaip visus ypač sukrėtusį. Apie "Sietyną" žinojo ir jo veikla domėjosi
Vincas Kudirka. Bylos eiga atsispindėjo jo satyroje "Cenzūros
klausimais", o uolus lietuvių judėjimo persekiotojas, bylos sudarytojas
Marijampolės žandarų rotmistras A.Vonsiackis tapo Judos Izvergovičiaus
Podleckojaus prototipu.
Ne viskas apie "Sietyną" ir jo epochą yra žinoma. Neaišku, kaip matėme,
kur veikė kai kurios kuopelės, nėra viso narių sąrašo, mažai išliko to
meto atsišaukimų ir kitų dokumentų. Vyriausioji karta sietyniečius
turėtų dar gerai prisiminti (1927 m. Marijampolėje yra įvykęs jų
susitikimas). Gal dar ne vėlu surasti šį tą nežinomo iš mūsų krašto
praeities?
"Sietynas" atstovauja tai paprastų žmonių kartai (mūsų seneliams ir
proseneliams), kuri sugebėjo paskelbti ir apginti lietuvių tautinį
apsisprendimą, persekiojimuose ir tremtyse išlaikyti vidinę laisvę,
tiesos ir šviesos troškimą; kuri išaugo ir išmokslino vaikus, tapusius
jau pokarinės (nepriklausomos) Lietuvos šviesuliais (F.Sirutis,
vidutinis ūkininkas, į aukštąjį mokslą išleido aštuonis vaikus). Šios
kartos tiesioginė reikšmė dabarčiai dar anaiptol nėra išblėsusi, o jos
darbų dvasinė vertė - amžina. Todėl taip traukia ši primiršta epocha,
blausus šio vardo švytėjimas.
Sutrumpinta
iš Lietuvos knygnešio draugijos ir Marijampolės kraštotyros draugijos
knygelės „Knygnešys Vincas Bielskus ir „Sietynas“, Vilnius, 1991
1927 m. gruodžio 4 d. buvo atšvęstos 35 m. sukaktuvės, kai buvo įkurta slapta draugija "Sietynas", kuri 1897 - 1899 buvo išblaškyta Marijampolės žandarų viršininko rotmistro Vonsiackio.
Nuotraukoje iš kairės į dešinę stovi: Juozas Akelaitis, dr. Juozas Bagdonas,
dr. Kazys Grinius, Sergijus Matulaitis, Kostas Stiklius (sukakties rengėjas),
Juozas Bulvičius. Sėdi: Feliksas Vitkauskas, Andrius Matulaitis, Vincas Šlekys,
Vincas Bielskus, Sergijus Čėsna.


Kazys Grinius


Kazys Grinius

Vienas aktyviausių „Varpo“ bendradarbių, kurį laiką jį redagavo, paskelbė 34 straipsnius, daug informacinių žinučių, 1905 m. suredagavo paskutinį „Varpo“ numerį. 1897–1899 m. redagavo „Ūkininką“. Bendradarbiavo „Lietuvos ūkininke“, „Vilniaus žiniose“. 1909 m. su G. Petkevičaite–Bite redagavo „Lietuvos žinias“, 1910 m. su A. Rimka – „Lietuvos ūkininką“. Su F.Bortkevičiene 1909 m. įkūrė pasitikėjimo bendrovę „F. Bortkevičienė ir K. Grinius“ „Lietuvos ūkininkui“ ir „Lietuvos žinioms“ leisti. Įsteigė „Lietuvos ūkininko“ priedus „Žemė“, „Sveikata“, „Mokykla“, „Aušrinė“.  Redagavo leidinius „Kova su džiova“, „Pieno lašas“. Parašė botanikos, medicinos, istorijos veikalų.Algirdas Banevičius. 111 Lietuvos valstybės 1918–1940 politikos veikėjų: enciklopedinis žinynas. Vilnius: Knyga, 1991, 63 p. ISBN 5-89942-585-7. 1906 m. kaip atskira knygelė išėjo anksčiau „Varpe“ publikuotas tekstas „Teisingas žemės valdymas Lietuvoje“, daug joje išsakytų idėjų pateko į 1922 m. žemės reformos įstatymą.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 246 p.

 I Pasaulinis karas (1914–1918 m.)
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui vokiečių armijai priartėjus prie Marijampolės, vietos caro žandarų ir karinės kontražvalgybos nurodymu 1914 m. rugsėjo mėnesį su šeima iš pafrontės pasitraukė į Rusiją, 1915 m. kovą atvyko į Šiaurės Kaukazą ir dirbo ten iki 1918 m., iš pradžių Nalčike, o nuo 1915 m. birželio Čečėnijoje, prie Grozno esančiame Goriačevodske įkurtos didelės laikinos reabilitacinės karo ligoninės vyriausiuoju gydytoju.Gediminas Ilgūnas, Prezidento K.Griniaus pėdsakai Kaukaze, Mokslas ir gyvenimas, 2000/2  Rūpinosi lietuvių tremtinių ir pabėgėlių organizavimu ir šalpa. 1917 m. Voroneže kartu su Jonu Jablonskiu ir Pranu Mašiotu sukūrė iniciatyvinę grupę, triumviratą, vyriausiajam Rusijos lietuvių organui – Vyriausiajai lietuvių tarybai Rusijoje (VLTR) – sukurti, triumviratas į ją pateko be rinkimų, K.Grinius vienbalsiai išrinktas VLTR prezidiumo pirmininku. Prasidėjus pilietiniam karui Kislovodskas, kuriame gyveno K.Griniaus šeima, ėjo iš rankų į rankas, per Raudonosios armijos puolimą 1918 m. spalio 8 d. plėšikaujantys kareiviai nušovė J.D. Pavalkytę-Griniuvienę ir sunkiai sužeidė Grinių dukrą Gražiną, kuri netrukus po sužeidimo mirė. K. Grinius jas palaidojo Kislovodsko stačiatikių kapinėse. Gegužės mėnesį K. Grinius su sūnumis Kaziu ir Jurgiu traukiniu pasiekė Novorosijską, iš kur laivu Viduržemio jūra atvyko į Prancūziją, o lapkričio mėnesį sugrįžo į Lietuvą.Gediminas Ilgūnas. Prezidento K. Griniaus pėdsakai Kaukaze  Sergantis Jurgis Grinius Lietuvos nepasiekė – liepos mėnesį mirė, palaidotas Pietų Prancūzijoje.

 Politinė veikla (1919–1926 m.)
1919 m. Paryžiuje buvo Lietuvos repatriacinės komisijos pirmininku, padėjo apie 1000 lietuvių iš vokiečių nelaisvės grįžti į Lietuvą. Tais pačiais metais grįžo į Lietuvą ruoštis Steigiamojo Seimo rinkimams kaip vienas valstiečių liaudininkų bloko lyderių. Aktyviai siekė, kad kuo greičiau būtų sušauktas 1918 m. Vasario 16 d. akte numatytas Steigiamasis Seimas, turėjęs nustatyti Lietuvos santvarkos pobūdį ir valstybės sąrangą, kritikavo dešiniųjų delsimą jį šaukti, pavyzdžiu rodė estus, kurie parlamentą išsirinko 1919 m.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 226 p. 1920 m. pradžioje išrenkamas į Marijampolės miesto tarybą, tapo jos pirmininku. Po 1920 m. vasario 22-23 d. Kauno įgulos maišto kartu su inžinieriumi S. Grinkevičiumi lankėsi pas Prezidentą Antaną Smetoną ragindami kuo greičiau rengti rinkimus. Netrukus Vyriausybė pakoregavo 1919 m. priimtą rinkimų įstatymą, suteikė teisę juose dalyvauti kariams, 1920 m. kovo 1 d. atšaukė karinę padėtį (išskyrus 30 km ruožą prie demarkacinės linijos su Lenkija) ir paskelbė atsišaukimą raginantį piliečius balandžio viduryje aktyviai dalyvauti rinkimuose. Agituodamas už LSLDP ir LVS bloką rinkimų kampanijos metu daugiausiai kritikavo pagrindinius konkurentus – Lietuvos krikščionių demokratų partiją(LKDP).

thumb|left|Valstiečių liaudininkų frakcija Steigiamajame Seime.
Pirmoje eilėje antras iš kairės – dr. K. Grinius. Kaunas, 1920–1921 m. LCVA

 Steigiamasis Seimas (1920 m.)
thumb|Kazio Griniaus daiktai Lietuvos Respublikos Prezidentūroje Kaune
Pirmųjų visuotinių, lygių, slaptų, tiesioginių rinkimų Lietuvoje metu 1920 m. balandžio 14–15 d. Steigiamojo Seimo nariu išrinktas nuo Marijampolės apygardos. Išrinkti 112 Steigiamojo Seimo nariai, rinkimus laimėjo krikščionys demokratai (59 mandatai), K.Griniaus LSLDP ir LVS blokas gavo 29 vietas (23 proc. rinkėjų balsų), treti – socialdemokratai, 13 vietų. Likusius mandatus pasidalijo tautinių mažumų (žydų, lenkų, vokiečių) atstovai. Seime K.Grinius stebėjo, kad būtų laikomasi demokratijos principų ir nebūtų procedūros pažeidimų, ką tik išrinktam Seimo pirmininkui A.Stulginskiui pasiūlė išstoti iš savo partijos, ragino įstatymus rengti atidžiai, ne paskubomis, buvo pirmasis, prajuokinęs Seimą – pirmajame posėdyje, kai jo pirmininkas pasiūlė sudaryti komisiją atsakymams į sveikinimus ruošti, pasakė, kad ji nereikalinga, nes „tą darbą gali atlikti prezidiumas, [kuriame yra] net trys pirmininkai ir keturi sekretoriai (salėje juokiasi)“.Steigiamojo Seimo darbai, 1920, 8 p. Gynė tautinių mažumų interesus: siūlė į komisijų darbą įtraukti ir lenkų atstovus, o žydams leisti kalbėti ta kalba, kurią jie pasirinks. Gegužės 20 d. suformulavo rezoliuciją, kad mirties bausmė nebus vykdoma iki tol, kol bus paskelbta amnestija, Seimas pasiūlymui pritarė. Darbo, Socialinės apsaugos ir sveikatos, Užsienio reikalų bei Laikinosios Konstitucijos komisijų narys, pastarajai vadovavo, komisija parengė Konstitucijos projektą. Kilus diskusijai dėl Prezidento institucijos ir socialdemokratams parengus alternatyvinį Konstitucijos projektą, teigė, jog Prezidentas valstybei reikalingas, balsavimo metu susilaikė. Prezidento institucija į Konstituciją įtraukta daugiausiai krikščionių demokratų balsais, Prezidento rinkimai atidėti. Krikščionys demokratai turėjo Seime daugumą ir iš pradžių manė sudaryti Vyriausybę vieni, premjeru siūlydami tapti teisininkui A.Tumėnui, tačiau paskui pasiūlė valstiečiams liaudininkams sudaryti koalicinę Vyriausybę, atiduodami jiems premjero postą, sau reikalaudami tik Švietimo ir Užsienio reikalų ministerijų. K.Grinius 1920 m. birželio 19 d. paskirtas vadovauti koalicinės krikščionių demokratų ir valstiečių liaudininkų vyriausybės Ministrų kabinetui, kuris dirbo iki 1922 m. vasario 2 d.

 Premjeras (1920–1922 m.)
thumb|Ministras pirmininkas Kazys Grinius lankosi Alytuje 1920 m.
K.Griniaus vadovaujama vyriausybė buvo pirmasis parlamentinės Lietuvos Ministrų kabinetas – iki tol buvusios penkios vyriausybės buvo sudarytos Valstybės Tarybos, laikinojo įstatymų leidybos organo. K.Griniaus vyriausybė baigė derybas su Sovietų Rusija ir pasirašė su ja taikos sutartį, nustatė sieną su Latvija, atmetė Hymanso projektų siūlomą sąjungą su Lenkija. Lietuvą de jure pripažino 9 valstybės, ji buvo priimta į Tautų sąjungą. Buvo sutvarkyta mokesčių sistema, steigtos ir plėstos ligoninės, mokyklos, vystytas viešasis transportas. Skirta lėšų Lietuvos dramos teatro įkūrimui ir M.K.Čiurlionio paveikslų konservavimui, Kaune įkurtas Lietuvos universitetas, jam parūpintos patalpos. Kovota su korupcija, atlikti paruošiamieji žemės reformos darbai, dešimtyse posėdžių svarstytas reformos projektas. Nors K.Griniaus idėjos reformos įstatyme liko, svarstant jį koalicija subyrėjo – krikščionys demokratai siekė grąžinti Katalikų bažnyčiai žemes ir namus, iš jos atimtus ir stačiatikiams atiduotus dar Rusijos imperijos valdžios, liaudininkai su tuo nesutiko. Krikščionims demokratams šį reikalavimą įrašius vienašališkai, 1922 m. sausio 13 d. liaudininkų frakcija atšaukė K.Grinių iš premjero pareigų. Savaitę trukusios derybos tarp partijų nedavė rezultatų, jas skyrė ideologija ir pasaulėžiūra, sausio 18 d. liaudininkų vadovybės nurodymu K.Grinius atsistatydino, Vyriausybė dar dirbo iki vasario 2 d., kol buvo sudarytas Ernesto Galvanausko vadovaujamas Ministrų kabinetas.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 248p.

 Parlamentaras (1922–1926 m.)
Atsistatydinęs iš premjero posto, toliau dirbo Seime, rengė nuolatinę Lietuvos Konstituciją, kurią Steigiamasis Seimas priėmė 1922 m. rugpjūčio 1 d. ir taip baigęs teisinį valstybės atkūrimo darbą išsiskirstė, paskelbęs I Seimo rinkimus. 1922 m. K.Grinius tapo Kauno miesto savivaldybės medicinos ir sanitarijos skyriaus vedėju. Išrinktas ir į Pirmąjį, Antrąjį bei Trečiąjį Seimus, atstovavo Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungai (LVLS), susidariusiai 1922 m. gruodį susijungus Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijai ir Lietuvos valstiečių sąjungai, buvo vienas opozicijos lyderių, gynė spaudos laisvę, tautinių mažumų teises, reikalavo didesnio dėmesio sveikatos apsaugai ir švietimui, kritikavo tautininkų ir kitoms Lietuvos politinėms jėgoms atstovaujančių veikėjų, ypač V.Krėvės, A.Voldemaro, A.Smetonos ir J. Purickio raginimą orientuotis vien į SSRS, kuri esą galinti padėti Lietuvai atgauti Vilnių ir apsiginti nuo Lenkijos – 1924 m. K.Grinius straipsnyje „Mūsų rusofilai“ rašė, kad naivu tikėtis, jog carinės Rusijos imperializmo neatsisakiusi SSRS nesavanaudiškai perduos Vilnių Lietuvai, ir ragino „pasilikti nuošaly nuo šių dviejų galybių [SSRS ir Vokietijos] ir gretintis prie Anglų ir prie Šiaurės Pabaltijos galimos sąjungos, [nes tokia kombinacija leistų lietuvių] valstybei ir tautai aplaikyti savo egzistenciją“.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 251p.
thumb|right|LR prezidentas Kazys Grinius Šiauliuose 1926 m. greta jo – miesto tarybos pirmininkas Kazimieras Venclauskis

 Prezidentas (1926 m.)
III Seimo rinkimuose 1926 m. gegužę nė viena partija negavo absoliučios daugumos, valstiečiai liaudininkai turėjo 22, socialdemokratai – 15, krikščionys demokratai – 14, Ūkininkų sąjunga – 11, Darbo federacija – 5, tautininkai – 3, Ūkininkų partija – 2 vietas, dar 9 atstovus turėjo tautinės mažumos. 1926 m. birželio 7 d. Seime iš 79 atstovų 50 balsavo, kad Lietuvos Prezidentu būtų K.Grinius, A.Smetona gavo 2 balsus, F.Bortkevičienė – vieną, G.Petkevičaitė-Bitė – vieną, 25 kortelės rastos tuščios.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 83 p. K.Griniui dirbant Prezidentu, pasirašyta nepuolimo sutartis su Sovietų sąjunga, kuria ji pripažino Lietuvos teises į Lenkijos okupuotą Vilnių, pradėtos derybos dėl prekybos sutarčių su Rusija ir Vokietija, valstybės administracijoje imtasi taupymo priemonių, santaupos buvo skiriamos kelių statybai, pramonės, švietimo ir kultūros reikalams, panaikinta karo padėtis ir demokratinių laisvių varžymai, cenzūra.III Seimas Būdamas Prezidentu, nesinaudojo tarnybiniu transportu, į kaimą svečiuotis važiuodavo pakeleivingomis mašinomis, o giminaičių klausiamas, negi nėra kam Prezidento atvežti, sakydavo, kad Lietuvoje žmonės pernelyg vargingai gyvena.Remigijus Jurgelaitis, Tarpukario prezidentų palikuonys politikų dinastijos nepratęsė, Kauno diena, 2004 06 12 Pradėtos plačios demokratinės reformos sukėlė dešiniųjų konservatyvių jėgų nepasitenkinimą, o karinės padėties atšaukimas, prarandamos privilegijos, naujo kariuomenės štabo viršininko pulkininko K.Škirpos pradėta kariuomenės pertvarka ir apie 10 aukštų karininkų paleidimas į atsargą – dalies karininkų pasipiktinimą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, p. 169

thumb|left|LR prezidentas K. Grinius savo darbo kabinete prezidentūroje. Kaunas, 1926 m. LCV

Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 83 p. K.Griniui dirbant Prezidentu, pasirašyta nepuolimo sutartis su Sovietų sąjunga, kuria ji pripažino Lietuvos teises į Lenkijos okupuotą Vilnių, pradėtos derybos dėl prekybos sutarčių su Rusija ir Vokietija, valstybės administracijoje imtasi taupymo priemonių, santaupos buvo skiriamos kelių statybai, pramonės, švietimo ir kultūros reikalams, panaikinta karo padėtis ir demokratinių laisvių varžymai, cenzūra. III Seimas Būdamas Prezidentu, nesinaudojo tarnybiniu transportu, į kaimą svečiuotis važiuodavo pakeleivingomis mašinomis, o giminaičių klausiamas, negi nėra kam Prezidento atvežti, sakydavo, kad Lietuvoje žmonės pernelyg vargingai gyvena.

Tarpukario prezidentų palikuonys politikų dinastijos nepratęsė
Rytoj Lietuva rinks aštuntąjį šalies Prezidentą. Tarpukario prezidentų - Antano Smetonos, Aleksandro Stulginskio ir Kazio Griniaus - giminaičiai neabejoja, kad Lietuvai reikėtų tokio lyderio, kokie buvo pirmieji Lietuvos vadovai.
K.Griniaus dukterėčia Irena Šimanauskienė atsidūsta: Matyt, jiems dabar būtų sunku dirbti, kai politikai ne dirba, o vaidijasi.
Rūpinosi sesers šeima
Vos pusę metų iki 1926 metų perversmo Prezidento pareigas ėjęs Kazys Grinius buvo vertinamas kaip tolerantiškas, santūrus, inteligentiškas ir išsilavinęs šalies lyderis.
Demokratinės santvarkos, pilietinės visuomenės kūrimo Lietuvoje šalininkas ir ideologas, anot kurį laiką vienuose namuose su Prezidentu gyvenusių dukterėčių, būtų tinkamas šalies vadovas ir dvidešimt pirmojo amžiaus Lietuvoje.
Marijampolėje gyvenanti Prezidento K.Griniaus sesers Onutės duktė Irena Šimanauskienė yra sukaupusi daugybę nuotraukų ir istorinių publikacijų, visuomet rūpinosi, kad žmonės neužmirštų tarpukario Lietuvos Prezidento.
Lietuvą okupavus vokiečiams, Prezidentas gyveno kartu su I.Šimanauskienės motinos šeima.
Kasdien nebendravau su Prezidentu, dabar gailiuosi. Žinote, tuomet jauna buvau, ne politika rūpėjo. Be to, turėjau nemažai darbo, - kalbėjo artimiausia trečiojo Lietuvos Prezidento giminaitė. Ji puikiai sutarė su jauniausiu K.Griniaus sūnumi Liūtu.
Kai jis atvažiuodavo, apeidavome visą kaimą. Liūtas mėgo gulėti ant šieno, - sklaidydama jauniausio Prezidento sūnaus laiškus kalbėjo I.Šimanauskienė.
Laiškų iš Jungtinių Valstijų, Vašingtono valstijos I.Šimanauskienė nebegauna jau keliolika metų. Kai 1989 metais Liūtas mirė, su penkiais jo vaikais nustojome susirašinėti, - apgailestauja moteris, viena iš nedaugelio trečiąjį Lietuvos Prezidentą mačiusi ne tik oficialioje, bet ir buitinėje aplinkoje.
Gyvendamas su sesers šeima, K.Grinius daug rašė, ilgas valandas leisdavo mažame savo kambarėlyje. Visuomet jį pakviesdavau pietų, vakarienės. Kada benueidavau, su lupa vedžiodavo po dokumentus, skaitydavo, rašydavo. Kartais pasikalbėdavo su mama, - prisiminė I.Šimanauskienė.
Jaunystėje K.Griniaus dukterėčiai rūpėjo pinigai. Dabar ji šypsosi prisiminusi K.Griniui pateiktą klausimą. Visai kvaila buvau. Prisimenu, klausiau, ar būdamas Prezidentu galėjo pasiimti kiek nori pinigų? Jis pasijuokė ir atsakė, kad kiekvienas gauna tiek, kiek užsidirba, - iki šiol Prezidento žodžius prisimena dukterėčia.
Šiandieninė politika būtų svetima
Kita K.Griniaus dukterėčia Aldona Makarevičienė gyvena Kaune, ji pusę metų yra gyvenusi K.Griniaus namuose Kaune. Kai atvykau mokytis medicinos, jis iš karto man davė kambarį, - prisiminė dabar jau pensininkė A.Makarevičienė.
Kaip ir sesuo I.Šimanauskienė, A.Makarevičienė sako retai kalbėdavusi su Prezidentu. Daugiausia šnekėdavome buitinėmis temomis, tačiau jis buvo išskirtinė asmenybė, - tvirtai taria Prezidento dukterėčia.
Abi K.Griniaus dukterėčios sako, kad jų dėdė būtų puikus Prezidentas. Jis buvo tolerantiškas, protingas žmogus. Kovojo už demokratines vertybes. Net būdamas Prezidentu nesinaudojo tarnybiniu transportu. Į kaimą atvažiuodavo pakeleivingomis mašinomis. Kai mama paklausdavo, nejaugi nėra kam Prezidento atvežti, jis pasakydavo, kad Lietuvoje žmonės pernelyg vargingai gyvena, kad galėtų sau leisti važinėti automobiliu, - prisiminė Prezidento dukterėčia. Ji neabejoja, kad tokias savybes turintis žmogus ir šiandien geriausiai tiktų vadovauti Lietuvai.
Jis buvo teisingas ir tolerantiškas. Toks ir turėtų būti šalies vadovas, - seseriai antrino A.Makarevičienė, pripažinusi, kad visuomet stengėsi būti panaši į jį. - Be abejonės, man jis padarė nemažą įtaką.
Abi Prezidento dukterėčios didžiuojasi turėdamos tokį dėdę, bet pripažįsta, kad jam būtu sunku šiandieninėje politikoje. Kartais pagalvoju, kad toks inteligentiškas ir sąžiningas žmogus negalėtų dalyvauti tuose nešvariuose žaidimuose. Juk Prezidentas su Seimu nuolat kovoja, o ne dirba dėl Lietuvos. Ne, gal geriau jam būtų nesikišti į visas rietenas ir nešvarią šių dienų politiką, - nelinksmai kalbėjo trečiojo šalies Prezidento dukterėčia.
Neseka tėvo pėdomis
Nė vienas K.Griniaus vaikas nežengė tėvo pėdomis, vienas sūnus ir dukra mirė dar visai maži, o Kazys ir Liūtas gyveno Amerikoje. Penki Liūto vaikai atitolo nuo Lietuvos, jie nepažinojo ir savo senelio, trečiojo Lietuvos Prezidento.
Susirašinėjau tik su Liūto žmona, tačiau pastaruoju metu ryšys nutrūko. 1988 metais buvau Vokietijoje, tuomet paskutinį kartą kalbėjau su Liūtu. Atsiuntė pinigų ir liepė apsipirkti. Po metų - mirė, - prisiminė Marijampolėje gyvenanti trečiojo Lietuvos Prezidento dukterėčia I.Šimanauskienė.
K.Griniaus provaikaičiai dabar gyvena ne tik Jungtinėse Valstijose, bet ir kitose pasaulio šalyse. Nė vienas jų neketina grįžti į Lietuvą ir užsiimti politine veikla. Viena proanūkė gyvena Japonijoje, nes kariškis jos vyras šiuo metu ten tarnauja, - sakė I.Šimanauskienė.
A.Smetonos anūkai įsikūrė Amerikoje
Du kartus tarpukario Lietuvoje Prezidento pareigas ėjęs Antanas Smetona pasižymėjo savo lėtu būdu ir ramiu galvojimu. Jis dažnai bendravo su paprastais žmonėmis. A.Smetonai valdant, Lietuvoje įsigalėjo fašistinė politikos santvarka.
Smetoniška autoritarinė santvarka turėjo ir fašistinių, ir demokratinių požymių. Matyt todėl, kalbėdami apie iškiliausią ir Lietuvai daugiausiai nuveikusį šalies vadovą, solidaus amžiaus lietuviai prisimena būtent A.Smetonos laikus ir reiškia įsitikinimą, kad būtent tokio vadovo reikia ir šiandieninei Lietuvai.
Trys A.Smetonos anūkai šiuo metu gyvena Jungtinėse Valstijose, tačiau į Lietuvą Juliaus Smetonos ir Birutės Nasvytytės-Smetonienės vaikai sugrįžti neketina. Jie pakankamai gerai įsikūrę. Vytautas turi net septynis vaikus. Jam nerūpi politika, - įsitikinusi artimiausia A.Smetonos anūkų giminaitė Lietuvoje Undinė Nasvytytė.
1997 metais Prezidento posto siekusio Rimanto Smetonos senelis Ignas buvo Antano Smetonos brolis. Lietuvos nacionaldemokratų partijos lyderis artimai nebendrauja su tolimais giminaičiais - tvirta ranka išsiskyrusio tarpukario Lietuvos Prezidento anūkais Vytautu ir Antanu. Žinau, kad Vytautas turi savo verslą, yra labai pamaldus ir teisingas žmogus, - tolimą giminaitį apibūdina R.Smetona.
Vyriausias anūkas A.Smetona buvo galvojęs sugrįžti į Lietuvą, tačiau tuomet žymų pianistą Jungtinėse Amerikos Valstijose sulaikė noras sulaukti pensijos. Su žmona jis išsiskyręs, dukterys užaugusios, tikrai jo ten niekas nelaiko. Lietuvoje labai patiko, gal ir sugrįš. Jis domisi politiniu Lietuvos gyvenimu, tačiau nenorėtų būtų aktyvus jo dalyvis, - įsitikinusi U.Nasvytytė.
Nesigyrė senelio praeitimi
Prezidento anūką Antaną Smetoną iš JAV (Klyvlendo), Prezidento vaikaitį, žinomą pasaulyje pianistą, į Lietuvą prieš penkerius metus buvo pakvietę į Lietuvą sugrįžę Amerikos lietuviai. Tuomet jis apžiūrėjo senelio dvarą ir pareiškė norintis, kad pastatas būtų tinkamai restauruotas ir pritaikytas šiuolaikiniams poreikiams, deramai įamžinant Prezidento atminimą.
Jis prisimena savo senelį, tačiau Jungtinėse Valstijose niekada neakcentuodavo esąs buvusio Prezidento vaikaitis. Tai niekam nedarydavo įspūdžio. Kai jie atvyko į Ameriką, Prezidento sūnus Julius įsidarbino fabrike. Jie slėpė, kas esą. Jei būtų pasakęs, bendradarbiai juoktųsi kaip iš kokių juodaodžių karaliukų, - pokalbį su Prezidento vaikaičiais prisiminė U.Nasvytytė.
Pačiai Lietuvos bajorei vos kelis kartus teko bendrauti su pirmuoju ir paskutiniuoju tarpukario Lietuvos Prezidentu. Kartais ateidavo su svita, pakalbindavo vaikus. Galiu pasakyti, kad jis gyveno labai kukliai. Jo vila buvo labai paprasta, daug to meto aukštuomenės atstovų gyveno geresnėse. Buvo labai taupus, - vardijo U.Nasvytytė, manydama, kad tokios savybės būtinos ir būsimajam šalies vadovui.
Visi trys Lietuvos prezidentai buvo išsilavinę - mokėjo po kelias kalbas, buvo puikūs diplomatai, išmanė užsienio ir šalies politiką. Matote, gyvename visai kitoje epochoje. Anksčiau aukštieji valdininkai galėjo atsisakyti atlyginimų, o pas mus vyrauja pragmatizmas. Kai kurias Smetonos savybes tikrai galėtų perimti ir būsimasis Lietuvos vadovas, - įsitikinusi A.Smetonos giminaitė.
Lanko jaunystės drauges
Šešerius metus Lietuvos Prezidento pareigas ėjusio Aleksandro Stulginskio dukra Aldona Juozevičienė šiuo metu gyvena Jungtinėse Valstijose, Ilinojaus valstijose. Ji, kitaip nei kitų dviejų prezidentų artimiausi giminaičiai, yra gerokai dažnesnė viešnia Lietuvoje. Į Lietuvą neretai atvyksta su sūnumi Jonu Juozevičiumi. Moteris lanko jaunystės drauges Kaune, dažnai vieši sostinėje.
Anot su ja bendravusių A.Stulginskio vidurinės mokyklos pedagogų, dukra didžiuojasi savo tėvu ir stengiasi išsaugoti jo atminimą. Be to, antrojo Lietuvos Prezidento vaikaičiai puikiai šneka lietuviškai ir stengiasi nepamiršti savo šaknų.
Anot su jais bendravusių lietuvių, A.Stulginskio dukra ir anūkai puikiai įsikūrę Amerikoje ir grįžti gyventi į Lietuvą neketina. Žinau, kad Stulginskio artimieji yra nusipirkę butą sostinėje, - sakė Vytauto Didžiojo karo muziejaus Prezidentūros sektoriaus vedėja Audronė Veilentienė.
Buvo visuomenės autoritetai
Vytauto Didžiojo karo muziejaus Prezidentūros sektoriaus vedėja Audronė Veilentienė sako, kad visi trys tarpukario prezidentai buvo itin išsilavinę žmonės, mokėjo po kelias užsienio kalbas. Mano nuomone, daugiausia prezidentui būtinų savybių turėjo Stulginskis, tam laikotarpiui tiko ir Smetona, - įsitikinusi Kauno prezidentūros ekspozicija besirūpinanti istorikė.
Anot jos, A.Stulginskis buvo diplomatiškas ir netroško asmeninės garbės. Jis iš karto nesutiko tapti Prezidentu. Be to, jis nesunkiai atsisakė valdžios, kai buvo išrinktas K.Grinius. Tokios demokratiškos savybės yra aktualios ir dabar, - įsitikinusi A.Veilentienė.
Kalbėdama apie dabartinę Lietuvos situaciją ir susiskaldžiusią visuomenę, istorikė pastebi, kad visi trys tarpukario prezidentai buvo visuomenės autoritetai. Visi jie buvo nukentėję carizmo metais, aktyviai dalyvavo lietuvybės veikloje. Be to, dėl šalies aukojo savo asmeninius interesus. Pavyzdžiui, Stulginskis atsisakė būti kunigu, nes tuo metu Lietuvai labiau reikėjo agronomų, - teigė Prezidentūros sektoriaus vedėja.
Nors tarpukario prezidentai buvo renkami ne visuotiniuose rinkimuose, tačiau, anot istorikės, galvojo ne apie save, o apie tai, ko tuo metu reikėjo Lietuvai.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q356670--Perversmas (1926 12 17)-5--lt-0006-925

Kazys Grinius

1926 m. gruodžio 17 d., per K.Griniaus gimtadienį, įvykdytas karinis perversmas, kurio metu teisėtai išrinktas prezidentas nuverstas ir įvestas autoritarinis režimas. Perversmas atvedė į valdžią tuo metu pačią konservatyviausią Lietuvos partiją – tautininkus, kuri 1926 m. buvo nereikšminga ir nepopuliari nacionalistinė partija. 1926 m. ji turėjo 2000 narių ir rinkimuose buvo laimėjusi tik tris vietas Seime.Kamuntavičius, Rūstis; Vaida Kamuntavičienė, Remigijus Civinskas, Kastytis Antanaitis (2001). Lietuvos istorija 11–12 klasėms. Vilnius: Vaga, 385 p. K.Grinius perversmą vadino nusikaltimu prieš visuomenę, dėl jo kaltino tautininkus, krikščionis demokratus ir dalį kariuomenės, teigė faktines ir psichologines perversmo priežastis esant gilias, siekiančias pirmus nepriklausomybės metus, kai aktyviai rinkiminę kampaniją vedę tautininkai, atstovavę labiausiai pasiturinčiam visuomenės sluoksniui ir turėję monarchinių ambicijų, buvo išmušti iš pusiausvyros, nes nė vienas jų atstovas nebuvo išrinktas į Steigiamąjį Seimą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 149 p. A.Voldemaras Vokietijos pasiuntiniui 1926 m. yra teigęs, kad sumanymų nuversti konstitucinę valdžią būta nuo 1922 m.

Turėjo viltį, kad laisva ir demokratinė Lietuvos valstybė bus atkurta, dėl Lietuvos okupacijos kreipėsi į šešiolikos valstybių vadovus, prašydamas paramos. Kazio Griniaus 140-osios gimimo metinės, LCVA Artimai Grinių šeimą pažinojęs ir su K.Griniumi iki jo mirties bendravęs Valdas Adamkus yra teigęs, kad K.Grinius formavo jo gyvenimo vertybių, laisvės ir demokratijos supratimą.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q356670--Perversmas (1926 12 17)-5--lt-0006-927

Kazys Grinius

1926 m. gruodžio 17 d., per K.Griniaus gimtadienį, įvykdytas karinis perversmas, kurio metu teisėtai išrinktas prezidentas nuverstas ir įvestas autoritarinis režimas. Perversmas atvedė į valdžią tuo metu pačią konservatyviausią Lietuvos partiją – tautininkus, kuri 1926 m. buvo nereikšminga ir nepopuliari nacionalistinė partija. 1926 m. ji turėjo 2000 narių ir rinkimuose buvo laimėjusi tik tris vietas Seime.Kamuntavičius, Rūstis; Vaida Kamuntavičienė, Remigijus Civinskas, Kastytis Antanaitis (2001). Lietuvos istorija 11–12 klasėms. Vilnius: Vaga, 385 p. K.Grinius perversmą vadino nusikaltimu prieš visuomenę, dėl jo kaltino tautininkus, krikščionis demokratus ir dalį kariuomenės, teigė faktines ir psichologines perversmo priežastis esant gilias, siekiančias pirmus nepriklausomybės metus, kai aktyviai rinkiminę kampaniją vedę tautininkai, atstovavę labiausiai pasiturinčiam visuomenės sluoksniui ir turėję monarchinių ambicijų, buvo išmušti iš pusiausvyros, nes nė vienas jų atstovas nebuvo išrinktas į Steigiamąjį Seimą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 149 p. A.Voldemaras Vokietijos pasiuntiniui 1926 m. yra teigęs, kad sumanymų nuversti konstitucinę valdžią būta nuo 1922 m.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 90 p. Kartu su tautininkais savo antipatiją parlamentarizmui ir demokratiniam valdymui reiškė ir grupė privilegijas dėl atšauktos karo padėties prarandančių karininkų, ieškančių paramos tarp tautininkų pakraipos studentų. Vis tik, į įspėjimus apie perversmą nebuvo rimtai reaguota. Pasinaudoję tuo, kad į K.Griniaus 60-mečio iškilmes 1926 m. gruodžio 17 d. rytą buvo pakviesti visi karinių dalinių vadai, perversmininkai užėmė centrines kareivines ir civilines įstaigas, suėmė M.Sleževičiaus ministrų kabinetą ir Prezidentą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 93 p. Viename iš paskutinių savo tekstų JAV, prisimindamas to meto įvykius K.Grinius aprašo karininkų įsiveržimą 4 valandą ryto ir vėlesnį generolo P.Plechavičiaus bei trijų pulkininkų vizitą, kurio metu P.Plechavičius sakęs, kad diktatoriumi tapęs ne savo noru, sėdėjęs areštinėje ir nustebęs, kai į kamerą įsiveržę ginkluoti karininkai pareikalavę vadovauti sukilimui, o jis bijojęs nesutikti, nes turįs šeimą ir vaikus.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 177 p. K.Griniaus pavadintas „škurniku“ (lupikautoju), P.Plechavičius su pulkininkais išėjęs, o sutiktai rašytojai Onai Pleirytei-Puidienei sakęs, jog prezidentas jį išvadinęs „škurniku“ ir nusikaltėliu, ir dabar esą jam likę tik nusišauti, į ką rašytoja atsakiusi, kad nusišauti ne jo charakteriui.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 177 p. Po visą parą trukusio spaudimo K.Grinius sutiko atsistatydinti: „Aš tada galutinai įsitikinau, kad ir A.Smetona, ir A.Voldemaras rizikuos iki galo ir tik mano atsistatydinimas gali apsaugoti Lietuvą nuo galimų nelaimių. To paties pasikalbėjimo metu A.Voldemarui pasakiau, kad esu pasiruošęs nusileisti smurtui ir atiduoti krašto valdžią A.Smetonai, bet už tai jiedu abu turi pasižadėti gerbti Lietuvos konstituciją ir kraštą valdyti jos dvasioje“.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 180 p. Valstiečių liaudininkų elgesys prieš perversmą ir jo metu interpretuojamas skirtingai. Vienais vertinimais, toks elgesys apsaugojo Lietuvą nuo suirutės, kraujo praliejimo, jaunos valstybės bei Konstitucijos diskreditavimo ir galimo nepriklausomybės praradimo. Lietuvos žinios, 1926 12 21 Egzistuoja nuomonė, kad buvo praleista galimybė išvengti perversmo sudarant koaliciją su viena iš krikščionių demokratų bloko frakcijų – Ūkininkų sąjungaAudronė Žemaitytė-Veilentienė, Lyderio problema parlamentinėje valstybėje. Seimo frakcijų vadovai parlamentinės krizės laikotarpiu 1926 m., Parlamento studijos ir per lengvai atiduota valdžia perversmo organizatoriams.Mindaugas Tamošaitis, Naujas žvilgsnis į Kazio Griniaus ir Mykolo Sleževičiaus veiksmus 1926 m. gruodžio 17 d. įvykiuose, Istorija, 73 tomas  Perversmininkai pažadus laikytis Konstitucijos sulaužė, o antikonstitucinį perversmą K.Grinius išgyveno skaudžiai.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 96 p. Tuo metu didžiausia partija Seime – Lietuvos krikščionys demokratai bendradarbiavo su kariuomene ir pateikė konstitucinį pateisinimą perversmui, tačiau svarbių postų vyriausybėje negavo ir 1927 m. kovą pasitraukė. Kai kariuomenė perdavė valdžią civiliams, ji tiesiogiai nebedalyvavo politiniame gyvenime. A.Smetona ir jo partija išliko valdžioje iki 1940 m., kai Lietuvą okupavo Sovietų Sąjunga. Perversmininkai savo veiksmus teisino tuo, kad esą komunistai tomis pat dienomis rengė valstybės perversmą, tačiau tai buvo netiesa. K.Grinius nepritarė A. Smetonos vidaus politikai ir valdymo stiliui.Kazio Griniaus 140-osios gimimo metinės, LCVA

thumb|right|Dr. K. Grinius ištremtas iš Kauno, sesers O. Bacevičienės ūkyje Alksniškėse. Marijampolės apskr., 1943 m. LCVA

 Visuomeninė veikla, darbas savivaldoje (1926–1944 m.)
Po perversmo toliau dirbo Kauno miesto savivaldybėje, Medicinos ir sanitarijos skyriuje, padėjo pamatus sveikatos apsaugos sistemai.

1928 m. gruodžio 6 d. Vyriausybė jam iki gyvos galvos paskyrė 1 200 litų kasmėnesinę pensiją.


final-lid-disam-match/mega-cliqa-0006.jsonl--Q356670--Perversmas (1926 12 17)-5--lt-0006-928

Kazys Grinius

1926 m. gruodžio 17 d., per K.Griniaus gimtadienį, įvykdytas karinis perversmas, kurio metu teisėtai išrinktas prezidentas nuverstas ir įvestas autoritarinis režimas. Perversmas atvedė į valdžią tuo metu pačią konservatyviausią Lietuvos partiją – tautininkus, kuri 1926 m. buvo nereikšminga ir nepopuliari nacionalistinė partija. 1926 m. ji turėjo 2000 narių ir rinkimuose buvo laimėjusi tik tris vietas Seime.Kamuntavičius, Rūstis; Vaida Kamuntavičienė, Remigijus Civinskas, Kastytis Antanaitis (2001). Lietuvos istorija 11–12 klasėms. Vilnius: Vaga, 385 p. K.Grinius perversmą vadino nusikaltimu prieš visuomenę, dėl jo kaltino tautininkus, krikščionis demokratus ir dalį kariuomenės, teigė faktines ir psichologines perversmo priežastis esant gilias, siekiančias pirmus nepriklausomybės metus, kai aktyviai rinkiminę kampaniją vedę tautininkai, atstovavę labiausiai pasiturinčiam visuomenės sluoksniui ir turėję monarchinių ambicijų, buvo išmušti iš pusiausvyros, nes nė vienas jų atstovas nebuvo išrinktas į Steigiamąjį Seimą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 149 p. A.Voldemaras Vokietijos pasiuntiniui 1926 m. yra teigęs, kad sumanymų nuversti konstitucinę valdžią būta nuo 1922 m.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 90 p. Kartu su tautininkais savo antipatiją parlamentarizmui ir demokratiniam valdymui reiškė ir grupė privilegijas dėl atšauktos karo padėties prarandančių karininkų, ieškančių paramos tarp tautininkų pakraipos studentų. Vis tik, į įspėjimus apie perversmą nebuvo rimtai reaguota. Pasinaudoję tuo, kad į K.Griniaus 60-mečio iškilmes 1926 m. gruodžio 17 d. rytą buvo pakviesti visi karinių dalinių vadai, perversmininkai užėmė centrines kareivines ir civilines įstaigas, suėmė M.Sleževičiaus ministrų kabinetą ir Prezidentą.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 93 p. Viename iš paskutinių savo tekstų JAV, prisimindamas to meto įvykius K.Grinius aprašo karininkų įsiveržimą 4 valandą ryto ir vėlesnį generolo P.Plechavičiaus bei trijų pulkininkų vizitą, kurio metu P.Plechavičius sakęs, kad diktatoriumi tapęs ne savo noru, sėdėjęs areštinėje ir nustebęs, kai į kamerą įsiveržę ginkluoti karininkai pareikalavę vadovauti sukilimui, o jis bijojęs nesutikti, nes turįs šeimą ir vaikus.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 177 p. K.Griniaus pavadintas „škurniku“ (lupikautoju), P.Plechavičius su pulkininkais išėjęs, o sutiktai rašytojai Onai Pleirytei-Puidienei sakęs, jog prezidentas jį išvadinęs „škurniku“ ir nusikaltėliu, ir dabar esą jam likę tik nusišauti, į ką rašytoja atsakiusi, kad nusišauti ne jo charakteriui.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 177 p. Po visą parą trukusio spaudimo K.Grinius sutiko atsistatydinti: „Aš tada galutinai įsitikinau, kad ir A.Smetona, ir A.Voldemaras rizikuos iki galo ir tik mano atsistatydinimas gali apsaugoti Lietuvą nuo galimų nelaimių. To paties pasikalbėjimo metu A.Voldemarui pasakiau, kad esu pasiruošęs nusileisti smurtui ir atiduoti krašto valdžią A.Smetonai, bet už tai jiedu abu turi pasižadėti gerbti Lietuvos konstituciją ir kraštą valdyti jos dvasioje“.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 180 p. Valstiečių liaudininkų elgesys prieš perversmą ir jo metu interpretuojamas skirtingai. Vienais vertinimais, toks elgesys apsaugojo Lietuvą nuo suirutės, kraujo praliejimo, jaunos valstybės bei Konstitucijos diskreditavimo ir galimo nepriklausomybės praradimo. Lietuvos žinios, 1926 12 21 Egzistuoja nuomonė, kad buvo praleista galimybė išvengti perversmo sudarant koaliciją su viena iš krikščionių demokratų bloko frakcijų – Ūkininkų sąjungaAudronė Žemaitytė-Veilentienė, Lyderio problema parlamentinėje valstybėje. Seimo frakcijų vadovai parlamentinės krizės laikotarpiu 1926 m., Parlamento studijos ir per lengvai atiduota valdžia perversmo organizatoriams.Mindaugas Tamošaitis, Naujas žvilgsnis į Kazio Griniaus ir Mykolo Sleževičiaus veiksmus 1926 m. gruodžio 17 d. įvykiuose, Istorija, 73 tomas  Perversmininkai pažadus laikytis Konstitucijos sulaužė, o antikonstitucinį perversmą K.Grinius išgyveno skaudžiai.Alfonsas Eidintas, „Kazys Grinius: ministras-pirmininkas ir prezidentas“, Vilnius: Mintis, 1993, 96 p. Tuo metu didžiausia partija Seime – Lietuvos krikščionys demokratai bendradarbiavo su kariuomene ir pateikė konstitucinį pateisinimą perversmui, tačiau svarbių postų vyriausybėje negavo ir 1927 m. kovą pasitraukė. Kai kariuomenė perdavė valdžią civiliams, ji tiesiogiai nebedalyvavo politiniame gyvenime. A.Smetona ir jo partija išliko valdžioje iki 1940 m., kai Lietuvą okupavo Sovietų Sąjunga. Perversmininkai savo veiksmus teisino tuo, kad esą komunistai tomis pat dienomis rengė valstybės perversmą, tačiau tai buvo netiesa. K.Grinius nepritarė A. Smetonos vidaus politikai ir valdymo stiliui.Kazio Griniaus 140-osios gimimo metinės, LCVA

thumb|right|Dr. K. Grinius ištremtas iš Kauno, sesers O. Bacevičienės ūkyje Alksniškėse. Marijampolės apskr., 1943 m. LCVA

 Visuomeninė veikla, darbas savivaldoje (1926–1944 m.)
Po perversmo toliau dirbo Kauno miesto savivaldybėje, Medicinos ir sanitarijos skyriuje, padėjo pamatus sveikatos apsaugos sistemai.

1928 m. gruodžio 6 d. Vyriausybė jam iki gyvos galvos paskyrė 1 200 litų kasmėnesinę pensiją.

Vadovavo kelioms visuomenės sveikata besirūpinančioms draugijoms, nuo 1934 m. redagavo metraštį „Kova su džiova“, leido ir redagavo „Pieno Lašo“ draugijos kalendorius, metraščius, vertė iš lenkų ir kitų kalbų grožinę bei mokslo populiarinimo literatūrą. Nuo 1927 m. politiniame gyvenime aktyviau pasireiškė pasirašydamas po memorandumais Prezidentui A.Smetonai, iki 1936 m. buvo valstiečių liaudininkų vadovas, kol sąjungos, kaip ir kitų partijų, veikla buvo sustabdyta.Kazys Grinius 1939 m. leidinyje „Varpininkų kelias“ paskelbė išsamų straipsnį „Demokratinių idėjų vystymasis Lietuvoje“, kur aprašė demokratinio valdymo pranašumus ir teigė, jog ateities valstybėse toks valdymas viešpataus, taip pat kad piliečiai tiesiogiai turėtų rinkti ne tik parlamentą, bet ir Prezidentą, o kitame 1939 m. tekste „Lietuvos žiniose“ įspėjo: „Lietuviams reikia visokiais būdais rūpintis, kad visokie smurtai su žydais nepasikartotų“.Lietuvos Respublikos Ministrai Pirmininkai 1918–1940, sudarė R. Čepas, Vilnius, 1997, 253 p.


Marijampolė

Marijampolė – miestas pietvakarių Lietuvoje, 56 km į pietvakarius nuo Kauno. Neoficiali Suvalkijos (Sūduvos) sostinė, taip pat Marijampolės apskrities, Marijampolės savivaldybės ir kaimiškosios seniūnijos centras.

Marijampolė – septintas pagal dydį Lietuvos miestas, nuo 1994 m. apskrities centras. Marijampolė 10-oje vietoje pagal Baltijos valstybių etninių (lietuvių, latvių, estų) gyventojų kiekį.

Nuo 1977 m. mieste veikia „Marijampolės pieno konservų“ kombinatas.http://www.milk.lt/about-company/ Pietrytiniame miesto pakraštyje – seniausias Lietuvoje cukraus fabrikas (dab. „ARVI“ priklausantis „Lietuvos cukrus“).https://rekvizitai.vz.lt/imone/arvi_cukrus/ Savo veiklą vykdo pakavimo įmonė AB „Fasa“.https://www.fasa.lt/apie-mus/ Nuo 1998 m. savo veiklą pradėjo ir vykdo duonos, užkandžių ir šaldytų gaminių kompanija UAB „Mantinga“.https://www.mantinga.lt/lt/mes 2011 m. šalia miesto įkurta Marijampolės LEZ.https://e-seimas.lrs.lt/portal/legalAct/lt/TAD/TAIS.415909 Metalo apdirbimo pramonės įmonės – UAB „STEVILA“,https://stevila.lt/lt/faktai-ir-skaiciai UAB „CIE LT Forge“,https://www.cieautomotive.lt/lt/apie-mus UAB „Pakma“.https://www.pakma.lt/


Marijampolė


Artūras Zuokas

Artūras Zuokas (g. 1968 m. vasario 21 d. Kaune) – žurnalistas, verslininkas, Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Artūro Zuoko iniciatyva Sapiegų rūmų parke įkurtas Vilniaus technologijų parkas.http://www.bznstart.lt/verslas/verslo-ideja/2147/Technologiju-parkas-suteiks-dar-daugiau-galimybiu 2014 m. rudenį pristatytas projektas įgyvendintas per dvejus metus. Šis technologijų miestelis vadinamas „lietuviškuoju Silicio slėniu“http://www.15min.lt/naujiena/aktualu/vilniaus-zinios/vilnius-kuria-isskirtini-europoje-technologiju-parka-kurio-vizija-tapti-regiono-silicio-sleniu-793-459211 Panašus, kiek mažesnis startuolių centras 2016 m. vasarą buvo atidarytas Helsinkyje, taip pat pritaikant startuoliams miesto centre esančios buvusios ligoninės patalpas. http://www.15min.lt/mokslasit/straipsnis/technologijos/iki-oficialaus-vilnius-tech-park-atidarymo-maziau-nei-menuo-646-701545#_

Vilniaus technologijų parkas Artūro Zuoko iniciatyva Sapiegų rūmų parke įkurtas Vilniaus technologijų parkas. 2014 m. rudenį pristatytas projektas įgyvendintas per dvejus metus. Šis technologijų miestelis vadinamas „lietuviškuoju Silicio slėniu“ Panašus, kiek mažesnis startuolių centras 2016 m. vasarą buvo atidarytas Helsinkyje, taip pat pritaikant startuoliams miesto centre esančios buvusios ligoninės patalpas.

Vos per metus iš esmės atnaujinus XIX a. statytus Sapiegų ligoninės pastatus ir pritaikius juos moderniems poreikiams, lapkričio 16 d. Vilniuje oficialiai duris atveria didžiausias startuolių parkas Baltijos ir Skandinavijos šalyse, rašoma „Vilnius Tech Park“ pranešime spaudai.
Daugiau nei 9000 kv. metrų ploto „Vilnius Tech Park“ išsitenka startuolių, rizikos kapitalo fondų, akseleratorių biurai, bendradarbystės bei konferencijų erdvės. Panašus, kiek mažesnis startuolių centras šią vasarą buvo atidarytas Helsinkyje, taip pat pritaikant startuoliams miesto centre esančios buvusios ligoninės patalpas.
Kelis šimtus kviestinių svečių, Lietuvos ir užsienio žiniasklaidos atstovus bei Lietuvos startuolių ekosistemos lyderius subursiančio renginio metu Antakalnyje esantis Sapiegų parkas išliks atviras visuomenei. Nuo 16 val. savo duris visiems planuoja atverti ir „Vilnius Tech Park“ jau įsikūrusios kompanijos, pristatysiančios ir leisiančios išbandyti savo kuriamas technologijas.
Šiuo metu startuoliams ir paslaugas jiems teikiančioms kompanijoms išnuomota jau daugiau nei 70 proc. pastatų, dalis jų jau spėjo įsikelti ir pradėti darbą. „Vilnius Tech Park“ startuoliams siūlo ne tik erdvę darbui, bet ir verslo vystymo partnerysčių paketą – pagalbą ieškant C lygio vadovų, dirbtiniu intelektu grįstą sistemą programuotojų paieškai, teisines paslaugas, buhalterijos ir apskaitos tvarkymą bei kitus partnerių pasiūlymus. Parke, po vienu stogu, taip pat susiburia ne tik įvairus startuoliai, bet ir rizikos kapitalo fondai bei akseleratoriai.


Artūras Zuokas


Artūras Zuokas

Verslo įmonių grupės „Rubicon Group“ juodojoje buhalterijoje figūravo pseudonimas „abonentas“, kuriam buvo skiriamos didelės premijos. Šis asmuo (kaip vėliau patvirtino Seimas, o vėliau ir teismas) buvo A. Zuokas. 2003 m. kovo-balandžio mėnesiais „abonentas“ pinigais, gautais iš „Rubicon Group“ bandė papirkti partijos kolegą Vilmantą Drėmą, kad šis balsuotų už jo kandidatūrą į mero postą. V. Drėmai, anot tyrimo duomenų, siūlyta 150 tūkst. litų. Slapta įrašytuose pokalbiuose užsiminta, kad nesutikus, politikas gali būti rastas „Nery plaukiantis išpūstu pilvu“.https://www.lrt.lt/naujienos/kalba-vilnius/32/148985/seimo-rinkimu-dalyviai-lietuvos-laisves-sajunga

A. Zuokas apkaltino šmeižtu Kęstutį Masiulį, kaltinime teigė, kad Masiulis sugalvojo „abonento“ pravardę, kuri žiniasklaidoje imta tapatinti su Zuoku. 2006 m. birželio 30 d. Vilniaus 1-asis apylinkės teismas, nagrinėjęs Zuoko skundą, paskelbė išteisinamąjį nuosprendį, tokiu būdu atmetęs Zuoko kaltinimus.delfi.lt A. Zuoko šmeižtu kaltintas K. Masiulis išteisintas

2008 m. kovo 20 d. A. Zuokas pripažintas kaltu dėl bandymo papirkti buvusį sostinės tarybos narį Vilmantą Drėmą. Jam skirta 12,5 tūkst. litų bauda. Panašios bausmės skirtos ir bendrininkavusiems verslininkams: „Rubicon Group“ vadovui Andriui Janukoniui ir „Ogmios astra" valdybos pirmininkui Dariui Leščinskui.www.lrt.lt „Nuteistas A. Zuokas“ 2008-03-20 Generalinė prokuratūra šiuo nuosprendžiu nebuvo patenkinta ir apskundė jį Lietuvos Aukščiausiajam Teismui.https://www.delfi.lt/news/daily/lithuania/azuokui-panaikintas-teistumas.d?id=2567542

Teismas konstatavo, kad bausmė atlikta, tai yra 12.5 tūkst. litų dydžio baudą A.Zuokas sumokėjo, yra suėję pusė įstatymo nustatyto teistumo termino, naujų nusikalstamų veikų per šį laikotarpį parlamentaras nepadarė, pareiškėjo veikla ir elgesys leidžia daryti išvadą, kad bausmės tikslai pasiekti, todėl teistumas naikintinas.
Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Baudžiamosios justicijos katedros docentas daktaras Romualdas Drakšas BNS sakė, kad, kol asmuo yra laikomas teistu, jam yra taikomi tam tikri apribojimai, kurie kyla po to, kai atliekama bausmė.
"Teistumu nustatomas tam tikrų teisių ir laisvių suvaržymas, pavyzdžiui negalėjimas dirbti tam tikro darbo valstybės tarnyboje, paskolų nedavimas bankuose ir panašiai", - sakė teisės specialistas.
Anot R.Drakšo, jeigu tuo metu, kai yra teistas, asmuo padaro nusikaltimą, tuomet teistumas vertinamas kaip sunkinanti aplinkybė.
Vyriausiosios rinkimų komisijos vadovas Zenonas Vaigauskas BNS sakė, kad aplinkybė, kad teistumas panaikintas, nereiškia, kad toks asmuo, norintis dalyvauti rinkimuose, neturės nurodyti, kad jis buvo teismo pripažintas kaltu.
"Jis galėtų rašyti, kad yra atlikęs bausmę ir jam teistumas pasibaigęs", - sakė Z.Vaigauskas.
Su A.Zuoku BNS penktadienį susisiekti nepavyko.
A.Zuokas Vilniaus apygardos teismo (VAT) buvo nuteistas praėjusių metų kovo 20-ąją. VAT A.Zuoką pripažino kaltu dėl pasikėsinimo papirkti buvusį sostinės tarybos narį Vilmantą Drėmą. Kaltinimai dėl laisvės atėmimo, trukdymo pasinaudoti rinkimų teise ir duomenų apie privatų gyvenimą rinkimą buvo atmesti.
Prokurorų kaltinamajame akte buvo rašoma, kad 2003 metų kovo-balandžio mėnesiais A.Zuokas, siekdamas, kad mero rinkimuose balandžio 9 dieną V.Drėma balsuotų už jį, esą nurodęs verslo įmonių grupės "Rubicon group" vadovui Andriui Janukoniui per bendrą pažįstamą Darių Leščinską perduoti V.Drėmai kyšį - 20 tūkst. litų. Tačiau V.Drėma imti šį kyšį atsisakęs.
Bylos duomenimis, kad atiduotų balsą už A.Zuoką, V.Drėmai buvęs pasiūlytas didelės vertės projektavimo sandoris - už projektavimo darbus architekto specialybę turinčiam V.Drėmai A.Zuoko nurodymu D.Leščinskas avansu esą sumokėjo 45 tūkst. litų.
Kartu su A.Zuoku tame pačiame nusikaltimo epizode buvo nuteisti ir A.Janukonis bei D.Leščinskas. Verslininkų vairuotojas Svajūnas Navikas buvo išteisintas.
A.Zuokui buvo skirta 100 MGL dydžio - 12,5 tūkst. litų - pinigine bauda. A.Janukoniui ir D.Leščinskui atitinkamai skirtos 12,5 tūkst. litų ir 10 tūkst. litų baudos.
Generalinė prokuratūra šiuo nuosprendžiu nebuvo patenkinta ir apskundė jį Lietuvos Aukščiausiajam Teismui (LAT).
LAT šių metų vasarį pripažino, kad du verslininkai iš "Rubicon group" papirko V.Drėmą, o A.Janukonis pripažintas ir nusikaltimo organizatoriumi. Tuo metu drauge su jais ta pačia veika kaltinto A.Zuoko veiksmai iš naujo nebuvo įvertinti.
Pasak LAT, A.Zuoko nusikalstamos veikos kvalifikavimo, kuriuoVAT jį pripažino kaltu pasikėsinus papirkti V.Drėmą, negalima keisti, nes liberalcentristas - Seimo narys, turintis teisinę neliečiamybę.
Pasak teisėjų kolegijos vardu teisme tuomet kalbėjusio teisėjo Olego Fedosiuko, A.Zuokas be Seimo pritarimo negali būti traukiamas baudžiamojon atsakomybėn.
LAT nusprendė prokuroro prašymą perkvalifikuoti politiko padarytą veiką ir skirti jam didesnę baudą, palikti nenagrinėtą ir kasacinį procesą dėl šios skundo dalies nutraukti.
Nors nusikalstama veika buvo perkvalifikuota į sunkesnę, LAT teisėjų kolegija nepadidino anksčiau VAT verslininkams skirtų baudų.
A.Zuokas tuomet pareiškė rašysiąs skundą Europos Žmogaus Teisių Teismui.
A.Zuokas pralaimėjo mero rinkimus 2003-iųjų balandį, tačiau po naujų politinių aljansų sudarymo buvo išrinktas meru tų pačių metų birželį.
Liberalcentristų lyderis A.Zuokas 2007 metais po savivaldybių tarybų rinkimų Vilniaus mero postą užleido"tvarkiečiui" Juozui Imbrasui.
Top naujienos
Rusijos rezervistų realybė: šalmas, vaistinėlė ir šarvinė liemenė už savus pinigus, į frontą – be tinkamo apmokymo (15)
Rusijos prezidento Vladimiro Putino sprendimas šalyje skelbti mobilizaciją virsta tragikomedija....
Už kartvelo ištekėjusi lietuvė papasakojo apie tradicines vestuves ir šeimos modelį: kai kurias tradicijas lietuviams būtų sunku suprasti
Sandra Vilkelytė-Berulava juokauja, kad, matyt, praėjusiame gyvenime buvo kartvelė, nes...
Karas Ukrainoje. Rusija raketomis atakavo Ukrainą: pranešta apie smūgius daugelyje miestų Arestovyčius: naktį galima dar viena ataka (21)
Išpuolis ant Krymo tilto buvo smūgis paties Rusijos prezidento Vladimiro Putino prestižui.
Kuo pasitikėti – automobilio spidometru ar navigacijos rodomu greičiu: kodėl jis skiriasi ir kada iš tiesų pažeidžiate KET? (18)
Navigacijos programėlės vairuotojams suteikia iš tiesų daug informacijos. Taip vairuotojai gali ne...
Sinoptikai apie artimiausių dienų orus: vienintelis pokytis – lietus
Antradienio dieną per Lietuvą slinks šaltasis atmosferos frontas. Vyraus nepastoviai debesuoti...
Buvusios oligarchų asistentės išklojo tiesą apie savo bosus ir jų žmonas: kartą skrido į Italiją, kad iš tualeto išneštų driežą
Gyventi, dirbti ir tiesiog turėti reikalų su oligarchais nėra skirta silpnų nervų žmonėms....
VIP premjeroje sužibo šalies žvaigždės: netikėtas bučinys ir iš Londono atvykusi Ingeborga Dapkūnaitė (2)
Pirmadienio vakarą Vilniuje įvyko ilgai laukta lietuviško kino dovana – Emilio Vėlyvio...
Čempionai sensacingai krito: kėdainiečiai užėmė „Ryto“ tvirtovę (2)
Lietuvos krepšinio lygos („Betsafe-LKL“) čempionai naujajame sezone nepralaimėję išliko tik...
Moterys, pasmerktos būti vedusių vyrų meilužėmis – kas jos?
Nedaug kas iš tikrųjų svajoja apie meilužės vaidmenį. Nepaisant to, yra moterų, kurios vėl ir...
Lietuvės kelionė Džeimso Bondo keliais: šie du Italijos miestai pranoko lūkesčius
„Jeigu žiūrėjote paskutinę Džeimso Bondo dalį, turbūt pastebėjote žavų akmeninį miestą,...


Artūras Zuokas

Verslo įmonių grupės „Rubicon Group“ juodojoje buhalterijoje figūravo pseudonimas „abonentas“, kuriam buvo skiriamos didelės premijos. Šis asmuo (kaip vėliau patvirtino Seimas, o vėliau ir teismas) buvo A. Zuokas. 2003 m. kovo-balandžio mėnesiais „abonentas“ pinigais, gautais iš „Rubicon Group“ bandė papirkti partijos kolegą Vilmantą Drėmą, kad šis balsuotų už jo kandidatūrą į mero postą. V. Drėmai, anot tyrimo duomenų, siūlyta 150 tūkst. litų. Slapta įrašytuose pokalbiuose užsiminta, kad nesutikus, politikas gali būti rastas „Nery plaukiantis išpūstu pilvu“.https://www.lrt.lt/naujienos/kalba-vilnius/32/148985/seimo-rinkimu-dalyviai-lietuvos-laisves-sajunga


Seda

Seda – miestas Mažeikių rajone, 24 km į pietvakarius nuo Mažeikių. Seniūnijos centras, 3 seniūnaitijos (Pietų, Rytų ir Šiaurės). Prie kelių , , .

Pro miestą teka Varduva, rytiniame miesto pakraštyje telkšo Sedulos ežeras. Urbanistikos paminklas – miesto aikštė, į kurią sueina 6 keliai, nuo seno buvusi svarbi prekyvietė.

Stačiakampio plano miestas. Trijų pagrindinių gatvių susikirtime įrengta stačiakampė aikštė. Stovi dvi medinės bažnyčios: Sedos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (nuo 1770 m.) ir Sedos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia (nuo 1783 m.), lurdas (2006 m.). Romantizmo architektūros XIX a. antros pusės magazinas, XIX a. pradžios vandens malūnas. Yra Vytauto Mačernio gimnazija, biblioteka (nuo 1937 m.), paštas.

Nuorodos Seda šiandien (bendruomenių portalas) Iš Sedos istorijos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia Sedos fotografijos Sedos kautynės


Seda