b'\n_START_ARTICLE_\nAndreas Johan Sj\xc3\xb6gren\n_START_SECTION_\nStudier i Nord\xc3\xb8strusland og Lapmarken\n_START_PARAGRAPH_\nHan skrev en afhandling, Ueber die finnische sprache und ihre literatur, som gav ham opm\xc3\xa6rksomhed hos den russiske m\xc3\xa6cen, rigskansler Rumjantsev, som i 1823 ansatte ham i en stilling som privat bibliotekar. I 1824 foretog Sj\xc3\xb6gren med st\xc3\xb8tte fra den finske statskasse en rejse til de nord\xc3\xb8stre dele af Europ\xc3\xa6isk Rusland samt i Lapmarken. Under denne rejse begr\xc3\xa6nsede han sig ikke til sprogforskningen, men foretog tillige studier inden for historie, statistik, geografi, ark\xc3\xa6ologi, endog naturhistorie. Det materiale, som han under sin fem\xc3\xa5rige rejse indsamlede, blev senere udgivet i flere af hans arbejder, blandt andre Anteckningar om f\xc3\xb6rsamlingarne i Kemi-Lappmark (1828), Ueber die \xc3\xa4lteren wohnsitze der jemen (1831), Ueber den grammatischen bau der syrj\xc3\xa4nischen sprache (1832), Wann und wie wurden Sawolotschje und die sawolotschen tschuden russisch? (1832) og Ueber die finnische bev\xc3\xb6lkerung des. S:t Petersburgischen gouvernements und ueber den ursvrung des namens Ingermannland (1833). I 1829 blev han udn\xc3\xa6vnt til adjunkt i russisk historie og antikviteter ved Videnskabernes akademi i Sankt Petersburg og i 1831 til e. o. akademiker samt forordnedes i 1833 til bibliotekar for den udenlandske afdeling af akademiens bibliotek.\n_START_SECTION_\nStudier i Kaukasus\n_START_PARAGRAPH_\nI 1835-37 foretog han en rejse til Kaukasus p\xc3\xa5 akademiets regning, dels for att studere osseternes den gang s\xc3\xa5 godt som ubekendte sprog, dels for at s\xc3\xb8ge lindring for sit sv\xc3\xa6kkede helbred. Det sidstn\xc3\xa6vnte form\xc3\xa5l blev dog under den ret besv\xc3\xa6rlige rejse fors\xc3\xb8mt. Frugterne af sin kaukasiske rejse fremlagde han i Ossetische sprachlehre, nebst kurzem ossetisch-deutschen und deutsch-ossetischen w\xc3\xb6rterbuch (1844; samme \xc3\xa5r udgivet p\xc3\xa5 russisk), for hvilket arbejde han af det Franske institut modtog den Volneyske h\xc3\xa6derspris, sk\xc3\xb8nt arbejdet ikke var blevet indgivet som konkurrenceskrift._NEWLINE_I 1844 blev han ordin\xc3\xa6r akademiker for de finske og kaukasiske folkestammers filologi og etnografi samt udn\xc3\xa6vntes tillige i 1845 til direkt\xc3\xb8r for akademiets etnografiske museum. En forskningsrejse i Sibirien m\xc3\xa5tte han p\xc3\xa5 grund af sin helsetilstand afsl\xc3\xa5, men foreslog i sit sted M. A. Castr\xc3\xa9n, hvilken s\xc3\xa5ledes gennem ham fik mulighed for at foretage de rejser, som gjorde ham kendt.\n_START_SECTION_\nStudier af liver og svenskestere\n_START_PARAGRAPH_\nMindre forskningsrejser foretog han i 1846 og 1852, til det udd\xc3\xb8ende liviske folk i Livland og Kurland samt til \xc3\xb8en Run\xc3\xb8, hvor der taltes en svensk dialekt. Han udgav derom et par rejseberetninger samt en afhandling, Zur ethnographie Livlands (1849). Det vigtigste resultat af disse rejser, en livisk grammatik og ordbog, udkom ved F. J. Wiedemanns bistand 1861. Foruden de n\xc3\xa6vnte arbejder udgav han en lang r\xc3\xa6kke rejsebreve og andre skrifter, blandt hvilke m\xc3\xa5 n\xc3\xa6vnes De vita rebusque Olai Sancti, III (1838) og Ossetische studien (1848). Hans samlede v\xc3\xa6rker, redigerede af A. Schiefner, udkom i 2 bind i 1861 under titlen Joh. Andreas Sj\xc3\xb6grens gesammelte schriften._NEWLINE_Sj\xc3\xb6gren savnede \xc3\xb8re for finere lydnuancer, men har store fortjenester som den f\xc3\xb8rste indsamler af sprogmateriale i flere tidligere ubekendte omr\xc3\xa5der. Hans historiske arbejder er tunge at l\xc3\xa6se, men yderst v\xc3\xa6rdifulde ved det indeholdte materiales rigdom.'