b'\n_START_ARTICLE_\nBolivias historie\n_START_SECTION_\nPr\xc3\xa6columbiansk tid\n_START_PARAGRAPH_\nDet omr\xc3\xa5de, der i dag udg\xc3\xb8r Bolivia blev oprindeligt beboet af indvandrende stammer nordfra. Tidspunktet for de f\xc3\xb8rste bos\xc3\xa6ttelser er ikke klart. _NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste h\xc3\xb8jkultur i Bolivia var den tidligere avancerede civilisation, der var bosat ved Tiwanaku i det vestlige Bolivia. Hovedstaden i Tiwanaku kan dateres tilbage til omkring 1.500 f.Kr., da det var en lille landsby, der var baseret p\xc3\xa5 landbrug._NEWLINE_Samfundet i Tiwanaku voksede i perioden mellem 600 og 800 e.Kr. og blev et betydningsfuldt regional samfund i det centrale Andes. Det ansl\xc3\xa5s, at byen p\xc3\xa5 sit h\xc3\xb8jeste havde et areal p\xc3\xa5 ca. 6,5 km2 og mellem 15.000 og 30.000 indbyggere. Beregninger foretaget i 1996 baseret p\xc3\xa5 satellitfotos af gamle oversv\xc3\xb8mmede marker i de tre prim\xc3\xa6re dale Tiwanuku har vist, at omr\xc3\xa5det kunne underst\xc3\xb8tte en befolkning p\xc3\xa5 mellem 285.000 og 1.482.000 mennesker._NEWLINE_Omkring 400 e.Kr. \xc3\xa6ndrede Tiwanaku karakter fra at v\xc3\xa6re en lokal dominerende magt til at v\xc3\xa6re en ekspansiv stat. Tiwanaku bredte sig ind i Yungas og bragte sin kultur og livsstil til mange andre kulturer i Peru, Bolivia og Chile. Tiwanaku opn\xc3\xa5ede ikke sin ekspansion ved milit\xc3\xa6r magt, men gennem etablering af alliancer, kolonier og politisk og handelsm\xc3\xa6ssig afh\xc3\xa6ngighed. Tiwanuku-kulturens ekspansion fandt sted parallelt med en udvikling i kunst og arkitektur, ligesom befolkningen i omr\xc3\xa5det voksede kraftigt. Tiwanaku fortsatte med at inkorporere den underlagte folks kulturer i Tiwanaku-kulteren i stedt for at udslette dem. Ark\xc3\xa6ologer har konstateret v\xc3\xa6sentlig \xc3\xa6ndringer i Tiwanaku op gennem denne periode, hvor det kan ses, at fremmede kulturers kunst inden for bl.a. pottemageri inspirerede og \xc3\xa6ndrede Tiwanaku egne traditioner. _NEWLINE_Tiwanakus elite opn\xc3\xa5ede deres status ved det overskud af f\xc3\xb8devarer som de kontrollerede og indsamlede fra fjerne regioner og som blev fordelt til omr\xc3\xa5dets befolkninger. Elitens kontrol med bestanden af lamaer blev ligeledes et vigtigt element til kontrol af samfundet, da befolkningerne var afh\xc3\xa6ngige af lamaerne som lastdyr for at kunne transportere varer over de store afstande i imperiet. Besiddelse af lamaer blev et vigtigt element i fastl\xc3\xa6ggelsen af social status i Tiwanaku-kulturen. Gennem kontrol og administration af imperiets ressourcer (f\xc3\xb8devarer og lastdyr) voksede elitens magt frem til ca. 950 e.Kr., hvor der indtr\xc3\xa5dte dramatiske \xc3\xa6ndringer i klimaet, der medf\xc3\xb8rte et v\xc3\xa6sentligt fald i m\xc3\xa6ngden af nedb\xc3\xb8r i omr\xc3\xa5det omkring Titicacas\xc3\xb8en, hvilket har for\xc3\xa5rsaget omfattende t\xc3\xb8rke i omr\xc3\xa5det. _NEWLINE_Manglen p\xc3\xa5 nedb\xc3\xb8r i imperiets centrale dele medf\xc3\xb8rte, at byerne i imperiets periferi modtog f\xc3\xa6rre f\xc3\xb8devarer, hvilket f\xc3\xb8rte til en sv\xc3\xa6kkelse af elitens magt. Omkring \xc3\xa5r 1000 var imperiet smuldret som f\xc3\xb8lge af den manglende produktion af f\xc3\xb8devarer. Kulturen udd\xc3\xb8de og omr\xc3\xa5det omkring Tiwanaku forblev ubeboet i flere hundrede \xc3\xa5r herefter._NEWLINE_De omr\xc3\xa5der, der tidligere var kontrolleret af Tiwanaku-imperiet blev beboet af aymaraerne, der etablerede en r\xc3\xa6kke konged\xc3\xb8mmer i Andesregioen.\n_START_SECTION_\nErobret af Spanien\n_START_PARAGRAPH_\nFrancisco Pizarro, Diego de Almagro og Hernando de Luque ledte den spanske opdagelse og erobring af Inkariget. De sejlede sydp\xc3\xa5 fra stillehavskysten fra Panama for at f\xc3\xa5 bekr\xc3\xa6ftet eksistensen af det sagnomspundne land med guldrigdomme "Biru" (senere \xc3\xa6ndret til Peru)._NEWLINE_Ved spaniernes m\xc3\xb8de med Inkariget i 1532 var riget pr\xc3\xa6get af konflikten mellem Huayna Capacs s\xc3\xb8nner Huascar og Atahualpa, der netop havde k\xc3\xa6mpet om kontrollen over riget efter faderens d\xc3\xb8d. Selvom Atahualpa netop havde besejret sin bror, havde han ikke konsolideret sin magtbase, ligesom han ikke ans\xc3\xa5 de f\xc3\xa5 spaniere for nogen trussel mod Inkariget. Det lykkedes Atahualpa at f\xc3\xa5 de f\xc3\xa5 hundrede spaniere til at tage op i bjergene til Cajamarca, hvor Atahualpa gjorde holdt p\xc3\xa5 sin rejse mod Cusco for at lade sig krone som kejser efter sejren over broderen Huascar. Atahualpa r\xc3\xa5dede over en h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 80.000 mand, der netop havde besejret Huascars h\xc3\xa6r. Spaniernes styrke talte ca. 150 mand. _NEWLINE_Det lykkedes imidlertid de spanske conquistadors at lokke Atahualpa i et baghold den 16. november 1532. Atahualpa havde til m\xc3\xb8det kun medbragt de ca. 8.000 mand, der udgjorde elitestyrkerne, idet de resterende ca. 72.000 mand opholdt sig uden for byen. Inkaerne havde tydeligvis ikke forventet, at spanierne udgjorde nogen trussel og medbragte alene rituelle v\xc3\xa5ben til m\xc3\xb8det med spanierne. Da spanierne angreb Atahualpas styrker p\xc3\xa5 pladsen i Cajamarca, blev inkaerne for f\xc3\xb8rste gang m\xc3\xb8dt med skydev\xc3\xa5ben og kavaleri. De godt 150 spanierne dr\xc3\xa6bte de 8.000 inkaer og tog Atahualpa til fange. Den \xc3\xb8vrige del af inkaernes h\xc3\xa6r uden for byen flygtede, da de blev bekendt med nederlaget. \xc3\x85ret efter faldt Cusco, og blev lagt ind under spansk overherred\xc3\xb8mme. _NEWLINE_P\xc3\xa5 trods af den overrumpende og hurtige sejr, var der dog l\xc3\xb8bende en lang r\xc3\xa6kke opstande blandt de underlage inkaer og andre folk i omr\xc3\xa5det. Manco Inca, der var indsat af spanierne som en marionet-kejser, gjorde i 1537 opr\xc3\xb8r og grundlagde en ny inkastat, der igennem flere \xc3\xa5rtier stod bag opr\xc3\xb8r mod spanierne i omr\xc3\xa5det. Den oprindelige befolkning i det omr\xc3\xa5de, der i dag udg\xc3\xb8r Bolivia gjorde hyppigt opr\xc3\xb8r, men opr\xc3\xb8rerne var lokale, og sj\xc3\xa6ldent koordinerede. Det sidste store opr\xc3\xb8r i regionen fandt sted i 1780-1781 ledet af T\xc3\xbapac Amaru II, men ogs\xc3\xa5 dette opr\xc3\xb8r endte uden succes. _NEWLINE_I de to f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rtier af under det spanske herred\xc3\xb8mme blev koloniseringen af det bolivianske h\xc3\xb8jland - nu kaldet Alto Peru (\xc3\x98vre Peru) eller Charcas - forsinket som f\xc3\xb8lge af en v\xc3\xa6bnede kampe mellem Pizarros st\xc3\xb8tter og Almagros st\xc3\xb8tter. De to conquistadors havde opdelt Inkariget mellem sig, hvor Pizarro havde f\xc3\xa5et den nordlige del (omtrent det nuv\xc3\xa6rende Peru) og Almagro den sydlige (omtrent det nuv\xc3\xa6rende Bolivia og det nordlige Chile). Men allerede i 1537 udbr\xc3\xb8d kampe mellem de to, da Almagro belejrede Cusco. Pizarro besejrede Almagro i 1538 og henrettede ham herefter, men Pizarro blev selv dr\xc3\xa6bt i 1541 af Almagros tidligere st\xc3\xb8tter. Francisco Pizarros bror, Gonzalo Pizarro, overtog herefter kontrollen med \xc3\xb8vre Peru.\n_START_SECTION_\nBorgerkrig mellem spanierne om kontrollen med de erobrede provinser (1544-1548)\n_START_PARAGRAPH_\nDen spanske krones m\xc3\xa5l med koloniseringen var at skabe en stabil indkomst i Spanien af varer og mineraler (prim\xc3\xa6rt guld og s\xc3\xb8lv) og der blev i det spirende imperium tilrettelagt en administration, der skulle sikre en stabil indkomst for kronen. _NEWLINE_Spanien havde ved kolonisationens begyndelse benyttet sig af den s\xc3\xa5kaldte Encomienda, der tildelte de enkelte conquistadors en r\xc3\xa6kke rettigheder over de indf\xc3\xb8dte. Conquistadorerne var forpligtet til at l\xc3\xa6re de indf\xc3\xb8dte spansk og omvende dem til kristendommen; til geng\xc3\xa6ld skulle de indf\xc3\xb8dte levere tribut i form af varer og arbejde til den spanske krone. Det spanske \'encomienda\' medf\xc3\xb8rte i realiteten, at den indf\xc3\xb8dte befolkning blev gjort til slaver, der var underlagt de enkelte conquistadors forgodtbefindende. Systemet viste sig imidlertid at v\xc3\xa6re ineffektivt set fra den Spanske konges synspunkt, idet m\xc3\xa6ngden af varer (og s\xc3\xa6rlig guld og s\xc3\xb8lv) fra de nye kolonier viste sig at v\xc3\xa6re mindre end forventet, bl.a. fordi de enkelte conquisatadors vilje til at sende tribut til den spanske konge var behersket. _NEWLINE_Efter erobringen af Inkariget og koloniseringen af Peru og Bolivia, \xc3\xb8nskede den spanske krone derfor at sikre sig kontrol med de egenr\xc3\xa5dige conquistadors, og at etablere en administration i de nye kolonier, der effektivt var i stand til sikre den spanske konge indt\xc3\xa6gter fra kolonierne. _NEWLINE_Francisco Pizarro var blevet udn\xc3\xa6vnt som guvern\xc3\xb8r i den erobrede provins, der fik navnet Ny Kastilien (spansk: Nueva Castilla) med administrativt centrum i byen Lima. Da Piazarro blev myrdet, overtog Crist\xc3\xb3bal Vaca de Castro i 1541 posten som guvern\xc3\xb8r, men allerede i 1542 blev det besluttet an nedl\xc3\xa6gge Ny Kastilien og i stedet etablere et vicekonged\xc3\xb8mme med en vicekonge, der skulle repr\xc3\xa6sentere den spanske konge i omr\xc3\xa5det, der ligeledes skulle styrkes med neds\xc3\xa6ttelse af en Audiencia. Som vicekonge i Peru blev udpeget spanieren Blasco N\xc3\xba\xc3\xb1ez Vela, der fik til opgave at gennemf\xc3\xb8re de nye love (spansk: Leyes Nuevas), som spaniens konge, Karl 5. af Det Tysk-Romerske Rige, havde udstedt. De nye love skulle st\xc3\xa6kke de lokale conquistadorers og godsejeres magt og sikre en mere rimelig behandling af den lokale befolkning, der blev behandlet s\xc3\xa6rdeles voldsomt af de nye koloniherrer._NEWLINE_Vela rejste fra Spanien i december 1542 og ankom til Lima den 17. maj 1544. Blasco N\xc3\xba\xc3\xb1ez Vela blev m\xc3\xb8dt med betydelig skepsis af den lokale elite i Lima. Francisco Pizarros bror, Gonzalo Pizarro, der kontrollerede de sydlige dele af provinsen n\xc3\xa6gtede at anerkende Velas autoritet. Vela ans\xc3\xa5 guvern\xc3\xb8r Crist\xc3\xb3bal Vaca de Castro for at samarbejde med Piazarro og lod ham arrestere. Vela m\xc3\xa5tte dog konstatere, at der var udbredt modstand mod de nye love, og han underskrev i samarbejde med de lokale storm\xc3\xa6nd en anmodning til Karl 5. om at suspendere indf\xc3\xb8relsen. Vela fastholdt dog, at han ikke p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd kunne suspendere de nye love. I september 1544 kom Vela i sk\xc3\xa6nderi med en spanier i Lima, som Vela beskyldte for forr\xc3\xa6dderi, hvorefter Vela dr\xc3\xa6bte ham. Audienciaen br\xc3\xb8d herefter \xc3\xa5bent med Vela, og fik ham arresteret og sendt tilbage til Spanien. Audienciaen udn\xc3\xa6vnte herefter i stedet Gonzalo Pizarro som guvern\xc3\xb8r i provinsen og til at v\xc3\xa6re den spanske konges lovlige repr\xc3\xa6sentant._NEWLINE_Vela blev sendt tilbage til Spanien, men blev dog frigivet undervejs, hvorefter han samlede en h\xc3\xa6r af 1.200 veltr\xc3\xa6nede og veludrustede soldater, og vendte tilbage til Lima i oktober 1544. Vela rykkede ind i Lima, hvorefter hans h\xc3\xa6r i 1545 deltog i en r\xc3\xa6kke tr\xc3\xa6fninger med Pizarros tropper i flere af provinsens byer. Den 18. januar 1546 stod de to h\xc3\xa6re overfor hinanden ved slaget om A\xc3\xb1aquito. Slaget endte med et nederlag for Velas h\xc3\xa6r. Vela blev taget til fange og halshugget, hvorefter Velas hoved blev sat p\xc3\xa5 en stejle til at understrege conquistadorernes sejr. _NEWLINE_Efter nederlaget for Karl 5.\'s vicekonge til conquistadorerne, lod kongen Pedro de la Gasca udn\xc3\xa6vne til ny Vicekonge af Peru. Karl 5. havde \xc3\xb8konomiske problemer som f\xc3\xb8lge af krige i Europa og havde ikke r\xc3\xa5d til at sende en st\xc3\xb8rre h\xc3\xa6r til den nye verden for at nedk\xc3\xa6mpe opr\xc3\xb8rerne, hvorfor han valgte Pedro de la Gasca til at genoprette roen i kolonierne. de la Gasca havde tidligere vist betydelige diplomatiske evner i forhandlinger med kong Henrik 8. af England og Karl 5. gav Gasca ubegr\xc3\xa6nset autoritet til p\xc3\xa5 sine vegne at nedk\xc3\xa6mpe opr\xc3\xb8ret i kolonien med alle midler. _NEWLINE_Gasca sejlede fra Spanien i maj 1546 uden tropper og uden penge. Med ham var alene to dominikanermunke og nogle tjenere. Gasca ankom til Panama, hvor Gonzalo Pizarros fl\xc3\xa5de var stationeret. Ved ankomsten til Panama introducerede Gasca sig som m\xc3\xa6gler og fredsskaber og forklarede, at hvis ikke det lykkedes ham at skabe fred i omr\xc3\xa5det, ville en styrke p\xc3\xa5 40 skibe og 15.000 veltr\xc3\xa6nede soldater rejse ud fra Sevilla i Spanien med det form\xc3\xa5l at nedk\xc3\xa6mpe opr\xc3\xb8ret milit\xc3\xa6rt. Det lykkedes Gasca at overtale Pizarros officerer til loyalitet overfor den spanske konge og til at st\xc3\xb8tte Gasca. _NEWLINE_Piazarro lod sig dog hverken overtale eller skr\xc3\xa6mme. Han begav sig i stedet i hemmelighed til Cusco, hvor han havde loyale tropper. Gasca drog med Piazzos fl\xc3\xa5de til Tumbes ved kysten i Peru, hvor han ankom i 1547. Han genetablerede den spanske konges magt i omr\xc3\xa5det og meddelte amnesti til alle opr\xc3\xb8rere mod fremtidig loyalitet til kongen og genindf\xc3\xb8rte de nye love, der havde v\xc3\xa6ret \xc3\xa5rsagen til opr\xc3\xb8ret. Gasca samlede herefter en h\xc3\xa6r og drog mod Cusco for at m\xc3\xb8de Piazarro. _NEWLINE_I december 1547 stod de to h\xc3\xa6re overfor hinanden p\xc3\xa5 sletten ved Jaquijahuana (Sacsahuana) n\xc3\xa6r Cuzco. Piazarros havde en st\xc3\xa6rk h\xc3\xa6r, men det lykkedes diplomaten Gasca at overtale de fleste af Piazarros officerer til at skifte side. Piazarro fastholdt dog modstanden, men m\xc3\xa5tte se sin h\xc3\xa6r skrumpe uden kamp. Stillingskrigen forsatte, og f\xc3\xb8rst den 9. april 1548 kom det til et slag mellem de to h\xc3\xa6re ved slaget ved Jaquijahuana. P\xc3\xa5 det tidspunkt var store dele af Piazarros h\xc3\xa6r deserteret, og Gascas tropper kunne let nedk\xc3\xa6mpe resterne af Piazarros h\xc3\xa6r. Gasca lod Piazarro og en nogle af de fremtr\xc3\xa6dende officerer henrette, men meddelte amnesti til resten af rebellerne. _NEWLINE_Efter nedk\xc3\xa6mpelsen af opr\xc3\xb8ret var den spanske konges magt i omr\xc3\xa5det atter etableret, og Vicekongen af Peru kunne i samarbejde med Audienciaen p\xc3\xa5begynde opbygningen af en administration undergivet den spanske konge. Senere p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret grundlagde kolonimyndighederne byen La Paz, der hurtigt blev et vigtigt centrum for handel og transport i omr\xc3\xa5det.\n_START_SECTION_\nKonsolidering af den spanske krones magt\n_START_PARAGRAPH_\nVedvarende modstand og opr\xc3\xb8r forsinkede erobringen og koloniseringen af Bolivias \xc3\xb8stlige lavland. Spanierne grundlagde Sa Sierra i 1561, men Chaco-regionen (spansk: Gran Ce) forblev en konfliktfyldt gr\xc3\xa6nse gennem hele koloniperioden. De oprindelige stammer i Chaco, hovedsagelig Chiriguano, fortsatte ufortr\xc3\xb8dent sine angreb mod kolonisternes bos\xc3\xa6ttelser og byer gennem perioden og form\xc3\xa5ede at holde sig uden for direkte kontrol fra spaniernes side._NEWLINE_Rigdommene i \xc3\x98vre Peru og den lange afstand til Lima overbeviste i 1558 Gasca og myndighederne i Lima om grundlaget for at etablere en audienca (et r\xc3\xa5d, der bistod vicekongen og som var \xc3\xb8verste appelinstans i omr\xc3\xa5dets retssager, ligesom de havde en r\xc3\xa6kke administative bef\xc3\xb8jelser i vicekongens frav\xc3\xa6r) i byen Chuquisaca (nutidens Sucre). Chuquisaca var blevet en vigtig by, der leverede f\xc3\xb8devarer og administration til den n\xc3\xa6rliggende Potos\xc3\xad, der allerede i 1538 var central for den spanske koloni grundet de store fund af s\xc3\xb8lv og andre mineraler i omr\xc3\xa5det. Audiencaens jurisdiktion omfattede oprindeligt omr\xc3\xa5det Charcas, et 1.796 km\xc2\xb2 stort omr\xc3\xa5de omkring Chuquisaca, men blev hurtigt udvidet til ogs\xc3\xa5 at omfatte Santa Cruz og omr\xc3\xa5der, der i dag er en del af Paraguay samt, indtil 1568, hele Cusco-distriktet. Audiencaens pr\xc3\xa6sident havde den administrative og d\xc3\xb8mmende magt i omr\xc3\xa5det, men kun i mindre sager, idet alle v\xc3\xa6sentlige sager skulle besluttes i Lima, hvor vicekongen havde hoveds\xc3\xa6de. Dette ledte til interne gnidningers mellem de to administrative enheder, og gav \xc3\x98vre Peru et ry for at v\xc3\xa6re selvbevist, hvilket ikke blev mindre af den fremtr\xc3\xa6dende \xc3\xb8konomiske v\xc3\xa6gt som \xc3\x98vre Peru udgjorde i det samlede spanske koloniimperium. S\xc3\xb8lvminerne i Bolivia producerede en stor del af Spaniens velstand og byen Potos\xc3\xad med de rige forekomster af s\xc3\xb8lv var i mange \xc3\xa5r den st\xc3\xb8rste by p\xc3\xa5 begge de amerikanske kontinenter. _NEWLINE_I begyndelsen kontrollerede den spanske krone de lokale regeringer indirekte, men med tiden blev kontrollen mere centraliseret. Oprindeligt havde vicekongen Francisco de Toledo bekr\xc3\xa6ftet de lokale storm\xc3\xa6nds rettigheder og lovet dem lokal autonomi, men som tiden gik blev der ansat spanske embedsm\xc3\xa6nd corregidores de indios, der indsamlede tribut og skatter fra den oprindelige indianske befolkning. De spanske Corregidores de indios importerede ogs\xc3\xa5 varer fra Spanien, som den indianske befolkning blev tvunget til at k\xc3\xb8be. Praksis med at tvinge lokal befolkningen til at k\xc3\xb8be importerede varer skabte en betydelig velstand for de udn\xc3\xa6vnte corregidores de indios, men blev m\xc3\xb8dt med megen bitterhed af den oprindelige indianske befolkning. _NEWLINE_I slutningen af 1700-tallet gennemf\xc3\xb8rte Spanien en administrativ reform for at for\xc3\xb8ge indt\xc3\xa6gterne fra kolonierne og for at give den oprindelige befolkning en tiltr\xc3\xa6ngt beskyttelse mod overgreb. Der blev dog tillige indf\xc3\xb8rt en forh\xc3\xb8jelse af de skatter, som befolkningen blev p\xc3\xa5lagt og opg\xc3\xb8ret kan i h\xc3\xb8jere grad ses som et indgreb over for de lokale spanske embedsm\xc3\xa6nd, der havde en indbringende forretning med at indsamle skatter og tribut m.v., men ikke altid sendte samtlige midler til Spanien. Der blev indf\xc3\xb8rt et system med guvern\xc3\xb8rer (intendantes), der blev givet omfattende bef\xc3\xb8jelser, der var direkte underlagt den spanske konge. I 1776 overgik \xc3\x98vre Peru fra Vicekongen i Peru til det nyligt etablerede Vicekongerige i Rio de la Plata i Buenos Aires. I 1784 blev indf\xc3\xb8rt fire distrikter i \xc3\x98vre Peru; hver undergivet en guvern\xc3\xb8r. De fire distrikter omfattede de omr\xc3\xa5der, der i dag udg\xc3\xb8r de bolivianske departementer La Paz, Cochabamba, Potosi og Chuquisaca.\n_START_SECTION_\nKatolicismens indf\xc3\xb8relse\n_START_PARAGRAPH_\nMed de f\xc3\xb8rte spanske bos\xc3\xa6ttere i \xc3\x98vre Peru blev iv\xc3\xa6rksat bestr\xc3\xa6belser p\xc3\xa5 at omvende den oprindelige befolkning til Kristendommen. Det f\xc3\xb8rste bisped\xc3\xb8mme blev grundlagt i 1552 i La Plata (nutidens Sucre) og i 1605 blev etableret bisped\xc3\xb8mmer i La Paz og Santa Cruz. _NEWLINE_Et v\xc3\xa6sentligt element i missionen var grundl\xc3\xa6ggelsen af de to \xc3\xa6ldste amerikanske universiteter i Lima (Universidad Nacional Mayor de San Marcos, 1551) og La Plata (Universidad Mayor Real y Pontificia San Francisco Xavier de Chuquisaca, 1623), der stod for uddannelse af pr\xc3\xa6ster._NEWLINE_P\xc3\xa5 trods af, at den oprindelige befolknings religion hurtigt forsvandt, fortsatte de lokale indianere med tilbedelse af oprindelige guder og \xc3\xa5nder. Som tiden gik blev det religi\xc3\xb8se sammensmeltet i en katolsk religion, hvor den oprindelige religion fortsat spiller en v\xc3\xa6sentlig rolle. De oprindelige opr\xc3\xb8r blandt indianerne var vendt mod kristendommen, men tog senere afs\xc3\xa6t i en kristen messias-symbolisme baseret p\xc3\xa5 romersk-katolske forestillinger, og blev i stedet anti-spanske. Kirken var forholdsvis pragmatisk indstillet overfor de oprindelige indianske religioner og disses indarbejdelse i ud\xc3\xb8velsen af kristendommen i omr\xc3\xa5det._NEWLINE_I 1600-tallet og i f\xc3\xb8rste halvdel  af 1700-tallet var Jesuiterordenen aktiv i store dele af Sydamerika og s\xc3\xa5ledes ogs\xc3\xa5 i Bolivia. Efter Jesuiterordenen blev forbudt i 1773 forfaldt de mange missionsstationer, men Jesuitmissionerne i Chiquitos er efterf\xc3\xb8lgende blevet restaureret og er i dag optaget p\xc3\xa5 UNESCOs Verdensarvliste.\n_START_SECTION_\nOpr\xc3\xb8r og utilfredshed blandt den etnisk spanske befolkning\n_START_PARAGRAPH_\nNederlaget til de spanske conquistadors og det spanske koloniherred\xc3\xb8mme bet\xc3\xb8d dramatiske omv\xc3\xa6ltninger for lokalbefolkningen. Uden modstandskraft overfor europ\xc3\xa6iske sygdomme som skoldkopper og m\xc3\xa6slinger d\xc3\xb8de tusindvis af den oprindelige befolkning i epidemier, der drastisk reducerede befolkningens st\xc3\xb8rrelse. Situationen blev yderligere forv\xc3\xa6rret i 1700-tallet, da Spanien forlangte h\xc3\xb8jere tribut samt yderligere arbejdsforligtelser fra den indianske befolkning._NEWLINE_Under det spanske koloniherred\xc3\xb8mme opstod l\xc3\xb8bende en r\xc3\xa6kke revolter og opr\xc3\xb8r mod kolonimagten. Alene i 1700-tallet opstod mere end 100 mere eller mindre omfattende opr\xc3\xb8r i Bolivia og Peru. Det v\xc3\xa6sentligste af disse opr\xc3\xb8r var opr\xc3\xb8ret ledt af T\xc3\xbapac Amaru II. T\xc3\xbapac Amaru II var en veluddannet spansktalende etnisk indianer oprindelig f\xc3\xb8dt som Jos\xc3\xa9 Gabriel Condorcanqui, der havde taget navnet T\xc3\xbapac Amaru fra sin forfader. Op igennem 1770\'erne blev har forbitret over den h\xc3\xa5rdh\xc3\xa6ndede behandling af den oprindelige befolkning, som de spanske corregidores de indios udsatte dem for. I november 1780 tilfangetog T\xc3\xbapac Amaru II og hans st\xc3\xb8tter nogle s\xc3\xa6rlig brutale corregidor de indios, som herefter blev henrettet. T\xc3\xbapac Amaru II insisterede p\xc3\xa5, at hans bev\xc3\xa6gelse var reformistisk og ikke \xc3\xb8nskede at bringe det spanske overherred\xc3\xb8mme til oph\xc3\xb8r, men at han \xc3\xb8nskede en autonom region. _NEWLINE_Det lokale opr\xc3\xb8r bredte sig hurtig og blev en egentlig revolte, der blev aktivt st\xc3\xb8ttet af mere end 60.000 indianere fra Peru og Andesbjergene. Efter at have opn\xc3\xa5et en r\xc3\xa6kke sejre over den spanske h\xc3\xa6r, blev T\xc3\xbapac Amaru II tilfangetaget og henrettet i maj 1781; men opr\xc3\xb8ret fortsatte i regionen, bl.a. under ledelse af indianerlederen Tom\xc3\xa1s Catari, der stod i spidsen for et opr\xc3\xb8r i Potos\xc3\xad i 1780 og Juli\xc3\xa1n Apaza, der belejrede La Paz i mere end 100 dage i 1781. I 1782 henrettede spanierne en Aymara-kvinde, Bartolina Sisa, der ogs\xc3\xa5 havde st\xc3\xa5et i spidsen for et opr\xc3\xb8r. F\xc3\xb8rst i 1783 opn\xc3\xa5ede Spanien ro i omr\xc3\xa5det, hvorefter de henrettede tusindvis af indianere. _NEWLINE_I slutningen af 1700-tallet opstod blandt criolloerne (personer af ren spansk etnicitet, men f\xc3\xb8dt i den nye verden) ogs\xc3\xa5 en begyndende modstand mod Spaniens overh\xc3\xb8jhed i landet. Criolloerne begyndte at tage aktivt del i \xc3\xb8konomien, s\xc3\xa6rlig inden for minedrift og landbrug, og var derfor modstandere af de merkantalistiske handelsbarrierer, som den spanske krone p\xc3\xa5lagde landet. Derudover var criolloerne misforn\xc3\xb8jede med, at alle h\xc3\xb8jere positioner i landets administration alene blev tildelt peninsulares (personer fra Spanien, der var bosat i den nye verden)._NEWLINE_Oplysningstiden, med dens v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 rationalisme og frihedsidealer og individualistiske tendenser, bidrog til criolloernes misforn\xc3\xb8jelse med det spanske styre. Inkvisitionen havde ikke holdt tankerne af Voltaire, Denis Diderot, Benjamin Franklin, Thomas Paine, Jean-Jacques Rousseau, John Locke og andre ude af Sydamerika. Begivenhederne under Den franske revolution og Den amerikanske uafh\xc3\xa6ngighedskrig pr\xc3\xa6gede ligeledes criolloerne i \xc3\x98vre Peru. Selvom \xc3\x98vre Peru grundl\xc3\xa6ggende var loyal i forhold til Spanien, fortsatte oplysningstidens idealer og sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om uafh\xc3\xa6ngighed med at blive diskuteret.\n_START_SECTION_\nFrihedskrigen\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede 1809 begyndte opr\xc3\xb8ret mod Spanien, men f\xc3\xb8rst 1825 var den spanske magt fuldst\xc3\xa6ndigt brudt, efter at general Sucres sejr ved Ayacucho den 9. december 1824 havde gjort insurgenterne overm\xc3\xa6gtige i hele \xc3\xb8vre Peru. En nationalforsamling i Chuquisaca proklamerede den 6. august 1825 landets selvst\xc3\xa6ndighed og antog til Simon Bolivars \xc3\xa6re navnet Bolivia. _NEWLINE_\xc3\x85ret derefter blev general Sucre pr\xc3\xa6sident med den af Bolivar givne forfatning (code boliviano). Denne vakte snart modvilje, efter som den ikke var demokratisk nok, og efter flere uroligheder m\xc3\xa5tte Sucre opgive magten og forlade landet i april 1828.\n_START_SECTION_\nSanta Cruz\n_START_PARAGRAPH_\nForfatningen omdannedes, og efter nye strider blev general Andr\xc3\xa9s de Santa Cruz, som havde taget aktiv del i foreg\xc3\xa5ende \xc3\xa5rs frihedsstrider, pr\xc3\xa6sident i 1829. Han lod udarbejde en lovbog i 1831 og fors\xc3\xb8gte at fremme landets opdyrkning ved at tilbyde indvandrende europ\xc3\xa6ere gode vilk\xc3\xa5r. Efter nogle \xc3\xa5rs fred og en \xc3\xb8konomisk opblomstring s\xc3\xb8gte Santa Cruz, benyttende sig af uroligheder i Peru, at f\xc3\xa5 udf\xc3\xb8rt en forening af Bolivia og dette land. Han rykkede i 1835 ind i Peru, slog pr\xc3\xa6sidenten Gamarra og erobrede i 1836 hele landet, hvor efter han som pacifikator af Peru udr\xc3\xa5btes til det nordlige og sydlige Perus (det vil sige Perus og Bolivias) statsoverhoved. Han gav begge stater en forfatning, hvorefter hver stat selvst\xc3\xa6ndigt skulle forvalte sine indre forhold, men v\xc3\xa6re forenede under en centralregering, hvis ledelse blev overdraget ham selv som protektor for 10 \xc3\xa5r. Denne framgang vakte Chiles misundelse. Gamarra fik hj\xc3\xa6lp derfra, og Santa Cruz blev sl\xc3\xa5et ved Yungay den 20. januar 1839. Peru gjorde sig frit, og Santa Cruz m\xc3\xa5tte forlade landet.\n_START_SECTION_\nBallivian\n_START_PARAGRAPH_\nGeneral Ballivian blev kort derefter anerkendt som pr\xc3\xa6sident, vandt i 1841 en fuldst\xc3\xa6ndig sejr over Gamarra, som var rykket ind i Bolivia, og sluttede 1842 fred med Peru. Trods alle fors\xc3\xb8g af Santa Cruz p\xc3\xa5 at styrte ham holdt Ballivian sig ved magten til 1848, hvorefter en milit\xc3\xa6rrevolution inden for kort tid bragte krigsministeren, general Belzu, til magten. Den nu f\xc3\xb8lgende periode i Bolivias historie kendetegnes af strider mellem rivaliserende milit\xc3\xa6rer, som greb til v\xc3\xa5ben, ofte st\xc3\xb8ttede alene p\xc3\xa5 en garnison eller et regiment. Ingen virkelige politiske partier fandtes blandt befolkningen, hvilken ofte underkastades et yderst tyrannisk regimente af de sejrende pr\xc3\xa6sidenter. Hovedsagelig mens han st\xc3\xb8ttede sig p\xc3\xa5 indianerne, holdt sig Belzu ved magten som pr\xc3\xa6sident til februar 1855, trods gentagne sammensv\xc3\xa6rgelser. Han fik da sin m\xc3\xa5g general Cordova anerkendt som sin efterf\xc3\xb8lger, men denne m\xc3\xa5tte allerede i september 1857 vige for doktor Linares, der forud havde vist sig som Belzus mest forbitrede modstander og nu af "de liberale" opsattes mod de forhadte milit\xc3\xa6rfolk. Linares undertrykte al opposition og lod i marts 1858 udr\xc3\xa5be sig til diktator, men styrtedes allerede i januar 1860 af Cordova, der imidlertid ikke form\xc3\xa5ede at holde sig ved magten i mere end et \xc3\xa5r. Efter, at han var blevet styrtet, udr\xc3\xa5btes general Acha til pr\xc3\xa6sident og form\xc3\xa5ede ved lige dele hensynsl\xc3\xb8shed og forsigtighed i nogle \xc3\xa5r sikre sin stilling, s\xc3\xa5 at han kunne indlede handelspolitiske forbindelser med USA og Frankrig samt begynde at arbejde p\xc3\xa5 landets \xc3\xb8konomiske fremgang. Achas strenge styrelse fremkaldte imidlertid modvilje mange steder, flere milit\xc3\xa6ropr\xc3\xb8r udbr\xc3\xb8d, og tidvis r\xc3\xa5dede almindeligt anarki, is\xc3\xa6r i 1865, da Acha, den fra Peru tilbagevendte Belzu og en af de mange insurgerende milit\xc3\xa6rfolk, oberstl\xc3\xb8jtnant Melgarejo, stredes om magten. Den sidstn\xc3\xa6vnte besejrede f\xc3\xb8rst Acha og siden Belzu, som d\xc3\xb8de i striden, og holdt sig siden, trods gentagne milit\xc3\xa6rrevolter, ved magten til 1869 som formel pr\xc3\xa6sident, derefter som diktator til juni 1871, da han blev styrtet af oberst Morales, som dog allerede i oktober 1872 faldt for morderh\xc3\xa5nd.\n_START_SECTION_\nStrider med Chile\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xa5vel Melgarejo som Morales gjorde gode ansatser for at fremme landets \xc3\xb8konomiske udvikling i den udstr\xc3\xa6kning, de indre stridigheder gjorde dette muligt. Den vigtigste h\xc3\xa6ndelse i Bolivias historie under den f\xc3\xb8lgende tid er dets deltagende i den s\xc3\xa5kaldte Stillehavskrig, som fortrinsvis var blevet fremkaldt af Perus og Bolivias misundelse mod Chiles hastige indre udvikling og deres uro for dette riges udvidelsesbestr\xc3\xa6belser. Mellan Bolivia og Chile fandtes en gammel gr\xc3\xa6nsetvist, hvilken under et n\xc3\xa6rmende mellem de to republiker i 1866 var blevet l\xc3\xb8st s\xc3\xa5ledes, at Bolivia anerkendte 24\xc2\xb0 sydlig l\xc3\xa6ngde som nordgr\xc3\xa6nse for Chiles omr\xc3\xa5de samt afstod til Chile den halve toldindkomst, minedriftsret og store handelsbegunstigelser i kystlandet mellem 23de og 24do breddegrader. 1870 havde et engelsk-chilensk firma yderligere f\xc3\xa5et ret at drive minedrift i et nord for 24\xc2\xb0 sydlig l\xc3\xa6ngde beliggende omr\xc3\xa5de. _NEWLINE_Med Peru, som ligeledes ans\xc3\xa5 sit territorium truet af chilensk foretagsomhed, indgik Bolivia under pr\xc3\xa6sident Ballivian (1872\xe2\x80\x9373) et hemmeligt forsvarsforbund i februar 1873, en aftale med Chile kom i stand under pr\xc3\xa6sident Frias (1873\xe2\x80\x9376), men den aftale, som denne havde indg\xc3\xa5et blev aldrig ratificeret, og efter at Frias var blevet styrtet ved en milit\xc3\xa6rrevolte af general Daza, kom konflikten snart til \xc3\xa5bent udbrud. Daza lagde nemlig i strid med aftalen en meget h\xc3\xb8j udf\xc3\xb8rseltold p\xc3\xa5 salpeter og s\xc3\xb8gte ved trusler om at l\xc3\xa6gge beslag p\xc3\xa5 alle de chilenske export\xc3\xb8rers salpeter at form\xc3\xa5 Chiles regering at affinna sig med dette tiltag. Chile svarede med at lade sin fl\xc3\xa5de blokere Antofagasta og to andre bolivianske havne, Antofagasta blev okkuperet af chilenske tropper den 14. februar 1879, og Bolivia erkl\xc3\xa6rede krig den 1. marts samme \xc3\xa5r. Den peruanske regering, som havde op\xc3\xa6gget Daza, tilb\xc3\xb8d nu sin m\xc3\xa6gling, hvilket blev afsl\xc3\xa5et af Chile, som i stedet fordrede en neutralitetserkl\xc3\xa6ring samt oph\xc3\xa6velse af den hemmelige aftale af 1873. Perus v\xc3\xa6gren fremkaldte fra Chiles side en krigserkl\xc3\xa6ring, hvor efter Bolivia og Peru indgik en angrebs- og forsvarsaftale. Daza overdrog hele krigsbyrden til Peru. Den slet udrustede bolivianske h\xc3\xa6r forenede sig ganske vist i det sydlige Peru med den peruanske, men underrettelsen om chilenske fremgange skr\xc3\xa6mte Daza til et hastigt tilbagetog, hvorp\xc3\xa5 han blev fordrevet af den forbitrede h\xc3\xa6r samtidig med, at en revolution i La Paz oph\xc3\xb8jede general Campero til pr\xc3\xa6sident i december 1879. Ved \xc3\xa5rets slutning var chilenerne efter en sejr over Perus fl\xc3\xa5de herrer til s\xc3\xb8s og i besiddelse af st\xc3\xb8rstedelen af Bolivias kystland. Bolivia deltog derefter kun lidt i striden, dets h\xc3\xa6r opl\xc3\xb8ste sig, og efter Perus endelige nederlag kom det 1884 mellem Bolivia och Chile til en v\xc3\xa5benhvile p\xc3\xa5 ubestemt tid, if\xc3\xb8lge hvilken Bolivia til sejrherren afstod hele sit kystland (omr\xc3\xa5det Mejillones).\n_START_SECTION_\nGenopbygningen\n_START_PARAGRAPH_\nEfter krigens afslutning fulgte i Bolivia en periode af relativt ro, hvorunder landet genopbyggedes og \xc3\xb8konomisk gik fremad. Pr\xc3\xa6sidenterna Pacheco (1884\xe2\x80\x9388), Arce (1888\xe2\x80\x9392) og Baptista (1892\xe2\x80\x9396) sad alle embedstiden ud, uforstyrrede af milit\xc3\xa6rrevolutioner. 1896 blev doktor Severo Alonso pr\xc3\xa6sident. Under hans embedstid t\xc3\xa6ndtes atter opr\xc3\xb8rsflammen som f\xc3\xb8lge af en i december 1898 antaget lov, som gjorde Sucre til landets faste hovedstad (forud havde La Paz, Cochabamba, Oruro og Sucre p\xc3\xa5 skift v\xc3\xa6ret regeringens s\xc3\xa6de). I La Paz udbr\xc3\xb8d straks opr\xc3\xb8r, og dettes leder, oberst Jos\xc3\xa9 Manuel Pando, blev efter en sejr over regeringstropperne i april 1899 regeringsmagtens indehaver og i oktober samme \xc3\xa5r valgt til pr\xc3\xa6sident. Han efterfulgtes i 1904 af doktor Ismael Montes. Bolivias \xc3\xb8konomiske opsving blev h\xc3\xa6mmet meget ved dets afsk\xc3\xa6ring fra havkysten. Det fik i 1895 ved en aftale med Chile udsigt til at f\xc3\xa5 en havn, Vitor, men dette l\xc3\xb8fte blev ikke opfyldt.\n_START_SECTION_\nGr\xc3\xa6nsestrid med Brasilien\n_START_PARAGRAPH_\nOmkring \xc3\xa5rhundredeskiftet rodede Bolivia sig ind i nye gr\xc3\xa6nsestridigheder, denne gang med Brasilien ang\xc3\xa5ende Acre-omr\xc3\xa5det. Et \xc3\xb8jeblik truede denne konflikt med at f\xc3\xb8re til en \xc3\xa5ben krig, men i for\xc3\xa5ret 1903 blev truffet en provisorisk aftale, og konflikten bilagdes ved en aftale den 18. november samme \xc3\xa5r, hvorefter Bolivia afstod st\xc3\xb8rstedelen (omkring 110.800 km\xc2\xb2 med 32.000 indbyggere) af det omtvistede omr\xc3\xa5de samt til geng\xc3\xa6ld modtog 2. mio. pd st. og l\xc3\xb8fte af Brasilien om bygningen af en for Bolivias udf\xc3\xb8rsel vigtig jernbane, som skulle forbinde de sejlbare \xc3\xb8vre og nedre dele af den der imellem som f\xc3\xb8lge af vandfald ufarbare Madeira-flod.\n_START_SECTION_\nVelstandstider\n_START_PARAGRAPH_\nBolivias n\xc3\xa6ringsliv n\xc3\xb8d under de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rtier af det 20. \xc3\xa5rhundrede en opblomstring, takket v\xc3\xa6re bedre kommunikationer og for\xc3\xb8get eftersp\xc3\xb8rgsel efter landets fornemmeste exportartikler, tin, kobber, s\xc3\xb8lv og kautsjuk. Tinproduktionen udgjorde en fjerdedel af verdensproduktionen, kautsjukproduktionen var efter Brasiliens den st\xc3\xb8rste i de sydamerikanske stater. Ogs\xc3\xa5 store petroleumforekomster begyndte man at udnytte i 1911. Bolivias export havde i 1918 en v\xc3\xa6rdi af 183 mio. bolivianos (hvoraf for 130 mio. tin), importen af 35 mio. Til sammenligning: i 1913 var m\xc3\xa6ngderne henholdsvis 97 og 57 mio. Jernbanenettet omfattede 1921 2.255 km. og yderligere 410 km var under udbygning. Bolivia havde nu f\xc3\xa5et jernbaneforbindelse med havet over b\xc3\xa5de Chile og Peru samt med Argentina, dets vigtigste floder var det \xc3\xb8vre l\xc3\xb8b af Paraguay og Madeira; den sidstn\xc3\xa6vnte havde ved en jernbane forbi vandfaldene p\xc3\xa5 brasiliansk omr\xc3\xa5de f\xc3\xa5et stor betydelse for udf\xc3\xb8rslen af varer fra det \xc3\xb8stre Bolivia._NEWLINE_Gr\xc3\xa6nsekonflikten mellem Bolivia og Peru vedr\xc3\xb8rende en del af Acre-omr\xc3\xa5det afgjordes i juli 1909 ved en m\xc3\xa6lingsdom ved Argentinas pr\xc3\xa6sident. Dennes afg\xc3\xb8relse fremkaldte f\xc3\xb8rst et opl\xc3\xb8b i La Paz, men efter pr\xc3\xa6sidentskiftet i august samme \xc3\xa5r, da Montes efterfulgtes af Eliodoro Villaz\xc3\xb3n (1909-13), godtog Bolivia m\xc3\xa6lingsdommen og genetablerede det venskabelige forhold til Argentina. Bolivia fulgte siden en overvejende fredelig politik, mest indrettet p\xc3\xa5 udviklingen af landets rige, naturlige ressourcer og samf\xc3\xa6rdselvejenes forbedring. Bolivias letforst\xc3\xa5elige str\xc3\xa6ben efter at f\xc3\xa5 direkte adgang til Stillehavet havde tidvis fremkaldt sp\xc3\xa6ndte forhold til Peru, hvor man mist\xc3\xa6nkte Bolivia for at s\xc3\xb8ge at vinde sit m\xc3\xa5l ved aftale med Chile p\xc3\xa5 bekostning af Perus vedvarende krav p\xc3\xa5 de af Chile i 1883 erobrede provinser Tacna och Arica. _NEWLINE_Ismael Montes var p\xc3\xa5 ny Bolivias pr\xc3\xa6sident 1913-17; han afbr\xc3\xb8d i april 1917 Bolivias diplomatiske forbindelser med Tyskland som f\xc3\xb8lge af den brydning med s\xc3\xb8farende amerikanske nationer, som tyskarnes "uindskr\xc3\xa6nkede ub\xc3\xa5dskrig" fra februar 1917 havde fremkaldt. Den f\xc3\xb8lgende pr\xc3\xa6sidenten, den liberale Guti\xc3\xa9rrez Guerra (1917-20), fors\xc3\xb8gte at fremf\xc3\xb8re bolivianske krav p\xc3\xa5 Arica, men for\xc3\xb8gede derved sin upopularitet inden for det republikanske parti, som \xc3\xb8nskede at bevare venskabet med Peru, og i juli 1920 blev Guerra afsat ved en paladsrevolution, hvorp\xc3\xa5 som provisorisk pr\xc3\xa6sident (siden valgt pr\xc3\xa6sident for tiden 1921-25) uds\xc3\xa5s Bautista Saavedra, som straks erkl\xc3\xa6rede, at Bolivia t\xc3\xa6nkte sig Arica-sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5lets l\xc3\xb8sning klaret alene ved en fredelig aftale b\xc3\xa5de med Peru og Chile. Et boliviansk fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at 1921 f\xc3\xa5 sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let optaget til behandling p\xc3\xa5 Folkeforbundets delegeredeforsamlings m\xc3\xb8de i Gen\xc3\xa8ve m\xc3\xb8dte chilensk modstand og afvisedes af forsamlingen.\n_START_SECTION_\nFremv\xc3\xa6ksten af den nationalistiske revolutionsbev\xc3\xa6gelse (1951)\n_START_PARAGRAPH_\nRevolutionistpartiet Movimiento Nacionalista Revolucionario (MNR) voksede frem som et parti med bred st\xc3\xb8tte. Efter, at deres sejr i pr\xc3\xa6sidentvalget 1951 var blevet underkendt, indledte MNR en fremgangsrif revolution 1952. Under ledelse af pr\xc3\xa6sident V\xc3\xadctor Paz Estenssoro, indf\xc3\xb8rte MNR med st\xc3\xa6rk folkelig st\xc3\xb8tte almindelig stemmeret, gennemf\xc3\xb8rte omfattende jordreformer med uddannelse for landdistrikternes folk og statsovertagelse af de st\xc3\xb8rste tinminer._NEWLINE_Tolv \xc3\xa5r med tumultartet styre splittede MNR. I 1964 styrtede en junta pr\xc3\xa6sident Paz Estenssoro ved udgangen af hans tredje periode ved magten. Da pr\xc3\xa6sident Ren\xc3\xa9 Barrientos Ortu\xc3\xb1o, et tidligere medlem af juntan og valgt 1966 omkom, fulgte en r\xc3\xa6kke svage regeringar. P\xc3\xa5 grund af den almindelige uorden og de voksende folkelige protester indsatte milit\xc3\xa6ret, MNR og andre oberst Hugo Banzer som pr\xc3\xa6sident i 1971. Banzer styrede med st\xc3\xb8tte fra MNR mellem 1971 og 1974. Efter splittelse i koalitionen erstattede han derefter civile med medlemmer fra de v\xc3\xa6bnede styrker og afbr\xc3\xb8d alle politiske aktiviteter. \xc3\x98konomien voksede under st\xc3\xb8rstedelen af Banzers pr\xc3\xa6sidenttid, men brud p\xc3\xa5 de menneskelige rettigheder og finansielle kriser i slutningen af hans styre undergravede st\xc3\xb8tten til ham. Han blev tvunget til at afholde valg i 1978, og Bolivia gik atter ind i en periode med politisk turbulens.\n_START_SECTION_\nMilit\xc3\xa6rregeringer: Garc\xc3\xada Meza og Siles Zuazo (1978)\n_START_PARAGRAPH_\nValgene 1979 og 1981 var uafgjorte og pr\xc3\xa6gedes af valgsvindel. Der gennemf\xc3\xb8rtes statskup, modkup og installeredes interimsregeringer. I 1980 gennemf\xc3\xb8rte general Luis Garc\xc3\xada Meza Tejada et hensynsl\xc3\xb8st og voldsomt kup, som ikke havde folkelig st\xc3\xb8tte. Garc\xc3\xada kom til magten p\xc3\xa5 vilk\xc3\xa5r af, at hans regering skulle sidde ved magten i kun et \xc3\xa5r, men da \xc3\xa5ret var omme, fremtr\xc3\xa5dte han i TV og erkl\xc3\xa6rede, at han ville blive siddende. Hans regering blev kendt for brud p\xc3\xa5 de menneskelige rettigheder, narkotikahandel og \xc3\xb8konomisk vanstyre. Under hans pr\xc3\xa6sidentperiode indtr\xc3\xa5dte den inflation, som senere skulle sv\xc3\xa6kke Bolivias \xc3\xb8konomi. Han d\xc3\xb8mtes i 1989 i sit frav\xc3\xa6r for flere forbrydelser, blandt andet mord, og udleveredes fra Brasilien i 1995 for at udst\xc3\xa5 en 30-\xc3\xa5rig f\xc3\xa6ngelsestraf._NEWLINE__NEWLINE_Efter, at milit\xc3\xa6re rebeller havde tvunget Garc\xc3\xada Meza til at g\xc3\xa5 af i 1981, k\xc3\xa6mpede yderligare tre milit\xc3\xa6rregeringer i 14 m\xc3\xa5nader med Bolivias voksende problemer. Uroligheder tvang milit\xc3\xa6ret til at sammankalde den kongres, som valgtes i 1980, og tillade den at v\xc3\xa6lge en ny pr\xc3\xa6sident. I oktober 1982, 22 \xc3\xa5r efter sin f\xc3\xb8rste pr\xc3\xa6sidentperiode (1956-1960), blev Hern\xc3\xa1n Siles Zuazo atter pr\xc3\xa6sident.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xa1nchez de Lozada og Banzer: Liberalisering af \xc3\xb8konomien (1993-2001)\n_START_PARAGRAPH_\nGonz\xc3\xa1lo S\xc3\xa1nchez de Lozada drev h\xc3\xa5rdt sine \xc3\xb8konomiske och sociale reformer. Den mest dramatiske forandring af S\xc3\xa1nchez de Lozadas regering var kapitaliseringsprogrammet under hvilket investorer, mest udenlandske, i bytte mod kapital kunne erhverve 50\xc2\xa0% ejerandel og kontrol af statslige virksomheder som fx den statslige olieindustri, telekommunikationssystem, flyselskaber, jernbaner og elektronikindustrien. Reformerne og den \xc3\xb8konomiske omstrukturering m\xc3\xb8dte st\xc3\xa6rk modstand fra visse dele i samfundet og fremkaldte gentagne og undertiden voldsomme protestaktioner mellem 1994 og 1996, frem for alt i La Paz og kokadyrkningsregionen i Chapare. S\xc3\xa1nchez de Lozadas regering gennemf\xc3\xb8rte en politik, som indebar \xc3\xb8konomisk kompensation til avlere i Chapare, som frivilligt udryddede ulovlig koka. Politikken fik dog ringe opbakning, og i midten af 1990-erne stod Bolivia for en tredjedel af verdens koka, som forarbejdedes til kokain._NEWLINE_Under den periode blev Bolivias fagforeningers paraplyorganisation, Central Obrera Boliviana (COB), ude af stand til at udfordre regeringens politik. En l\xc3\xa6rerstrejke i 1995 blev sl\xc3\xa5et ned, da COB ikke kunne mobilisere tilstr\xc3\xa6kkligt mange af sine medlemmer, der i blandt byggeri- og fabriksarbejdere. Staten anvendte sig af selektive love for at holde forstyrrelser fra l\xc3\xa6rerne nede p\xc3\xa5 et minimum. L\xc3\xa6rerne ledtes af Trotskijtrogna og ans\xc3\xa5s at v\xc3\xa6re den mest militante fagforening inden for COB. Deres fald blev et stort tilbageslag for COB, som ble afsl\xc3\xb8ret i korruption og indre stridigheder 1996._NEWLINE_Ved valget i 1997 fik lederen af Acci\xc3\xb3n Democr\xc3\xa1tica Nacionalista (ADN) og den tidligere diktator general Hugo Banzer 22\xc2\xa0% af stemmerne, mens MNR fik 18\xc2\xa0%. Banzer dannede en koalition mellem ADN, MIR, UCS og CONDEPA, som havde majoriteten i den bolivianske kongres. Kongressen valgte ham som pr\xc3\xa6sident, og han indsattes den 6. august 1997. Under valgkampagnen havde Banzer lovet at afbryde privatiseringen af det statsligt ejede olieselskab YPFB. Dette ville dog antagelig v\xc3\xa6re sv\xc3\xa6rt at gennemf\xc3\xb8re under hensyn til Bolivias svage position i forhold til internationale virksomheder._NEWLINE_Banzers regering fortsatte i stedet med markeds- og privatiseringspolitikken, som var p\xc3\xa5begyndt tidligere, og den relativt stadige \xc3\xb8konomiske v\xc3\xa6kst fortsatte frem til Banzers tredje \xc3\xa5r ved magten. Efter det bidrog regionale, globale og indenlandske faktorer til en nedgang. Finansielle kriser i Argentina og Brasilien, synkende verdenshandelspriser p\xc3\xa5 eksportprodukter og faldende besk\xc3\xa6ftigelse inden for kokasektoren pressede  Bolivias \xc3\xb8konomi. Tillige blev en omfattende korruption inden for den offentlige sektor kendt. Disse faktorer bidrog til voksende protester fra samfundet under den anden halvdel af Banzers pr\xc3\xa6sidentperiode._NEWLINE_I begyndelsen af sin regeringstid oprettede Banzer specielle politistyrker, som fysisk skulle udrydde den illegale kokadyrkning i Chapareregionen. Politikken for\xc3\xa5rsagede en fire\xc3\xa5rig nedgang i Bolivias kokaproduktion, hvilket f\xc3\xb8rte til, at Bolivia blev en relativt lille leverand\xc3\xb8r af koka til kokainfremstilling. De mennesker, som blev arbejdsl\xc3\xb8se p\xc3\xa5 grund af kokaudrydningen, str\xc3\xb8mmede ind til byerne, is\xc3\xa6r til El Alto, slumomr\xc3\xa5det n\xc3\xa6r La Paz. Jaime Paz Zamoras parti MIR, som st\xc3\xb8ttede denne politik, var Banzers koalitionspartner under hele regeringsperioden._NEWLINE_Banzer forlod pr\xc3\xa6sidentposten den 6. august 2001 efter, at han havde f\xc3\xa5et diagnosen cancer. Han d\xc3\xb8de mindre end et \xc3\xa5r senere. Hans amerikansk uddannede vicepr\xc3\xa6sident, Jorge Fernando Quiroga Ram\xc3\xadrez, var pr\xc3\xa6sident under det sidste \xc3\xa5r af hans periode.\n_START_SECTION_\nValget 2002\n_START_PARAGRAPH_\nGrundloven tillod ikke Quiroga at deltage i pr\xc3\xa6sidentvalget 2002._NEWLINE_I de nationale valg i juni 2002 vandt den tidligere pr\xc3\xa6sident Gonzalo S\xc3\xa1nchez de Lozada (MNR) med 22,5\xc2\xa0% af stemmerne foran den kokaforsvarende indianske bondeleder Evo Morales (Movimiento al Socialismo, MAS) med 20,9\xc2\xa0%. Morales vandt over populistlederen Manfred Reyes Villa (Nueva Fuerza Republicana NFR) med blot 700 stemmer og fik derved en plads i kongressvalget mod S\xc3\xa1nchez de Lozada den 4. august 2002._NEWLINE_En aftale i juli 2002 mellem MNR og fjerdeplacerede MIR, som atter ledtes i et valg af den tidligere pr\xc3\xa6sident Paz Zamora, sikrede kongressens valg af S\xc3\xa1nchez de Lozada som pr\xc3\xa6sident, og den 6. august svor han pr\xc3\xa6sidenteden for anden gang. MNR:s platform indeholdt tre m\xc3\xa5ls\xc3\xa6tninger: \xc3\xb8konomisk genaktivering (inklusive jobskabelse), arbejde mod politisk korruption samt social integration.\n_START_SECTION_\nIndiansk pr\xc3\xa6sident\n_START_PARAGRAPH_\nDet bolivianske pr\xc3\xa6sidentvalg blev afholdt den 18. december 2005. De to hovedkonkurrenter var Juan Evo Morales Ayma fra MAS och Jorge Quiroga, leder af Poder Democratico y Social (PODEMOS) og tidligere leder af Acci\xc3\xb3n Democr\xc3\xa1tica Nacionalista (ADN)._NEWLINE_Morales vandt valget med 53,74\xc2\xa0% af stemmerne, en absolut majoritet som er us\xc3\xa6dvanlig i bolivianske valg. Han svor pr\xc3\xa6sidenteden den 22. januar 2006 for en fem\xc3\xa5rig regeringsperiode. Inden hans officielle inds\xc3\xa6ttelse i La Paz, inssattes han ved et Aymararitual p\xc3\xa5 den ark\xc3\xa6ologiske lokalitet Tiwanaku i n\xc3\xa6rv\xc3\xa6relse af tusindvis af personer fra Aymarabefolkningen og repr\xc3\xa6sentanter fra hele Latinamerika. Selv om dette var symbolsk, s\xc3\xa5 var ritualet ikke historisk baseret og is\xc3\xa6r bes\xc3\xb8gt af Aymaras, ikke af den store Quechua-talende befolkning. Efter den spanske erobring i begyndelsen af 1500-tallet har denne region, med en majoritet af urbefolkning blevet styret af \xc3\xa6tlinger af europ\xc3\xa6iske immigranter med kun f\xc3\xa5 mestizer ved magten. Morales, som selv er Aymara, ser dette som, at "500 \xc3\xa5r af kolonisering er ovre og at en ny \xc3\xa6ra er begyndt"._NEWLINE_Hans pr\xc3\xa6sidentsejr har ogs\xc3\xa5 sat nyt fokus for den amerikanske narkokrig i Sydamerika og dens m\xc3\xa5l om udrydning af koka. Den USA-st\xc3\xb8ttede "Plan Dignidad" ("v\xc3\xa6rdighedsplanen"), som er rettet mod at formindske kokainproduktionen til nul, ses af mange bolivianere som et angreb p\xc3\xa5 deres levebr\xc3\xb8d og levevis. Morales, som selv er en leder for mange kokadyrkere, har sagt, at hans regering vil fors\xc3\xb8ge at forbyde narko, men at han vil bevare det legale marked for kokablade og arbejde for eksport af lovlige kokaprodukter._NEWLINE_Den 1. maj 2006 tilkendegav Morales sine intentioner om at p\xc3\xa5 ny nationalisere bolivianske olie- og gasr\xc3\xa5stoffer.'