b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Wilhelm Lund\n_START_SECTION_\nTidlig interesse for naturvidenskab\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede som dreng viste Peter Wilhelm Lund en us\xc3\xa6dvanlig begavelse og l\xc3\xa6relyst, forenet med den personlige elskv\xc3\xa6rdighed, der i hans senere liv vandt ham s\xc3\xa5 mange trofaste venner. Hans tidlig v\xc3\xa6kket interesse for naturvidenskaberne fandt st\xc3\xb8tte hos faderen og rigelig n\xc3\xa6ring ved hyppige ekskursioner fra landstedet "Rosenlund" ved Jagtvejen. 1818 blev han dimitteret fra Borgerdydskolen. Det var Lunds hensigt at studere medicin, men hans varme interesse for naturvidenskaberne bragte ham hurtig til at opgive denne plan, og efter faderens d\xc3\xb8d (1820) kastede han sig med al sin energi over sit yndlingsstudium. Han begyndte sin videnskabelige virksomhed med besvarelsen af 2 prisopgaver, som K\xc3\xb8benhavns Universitet og Videnskabernes Selskab havde udsat 1824; den f\xc3\xb8rste forlangte en fremstilling af blodoml\xc3\xb8bet hos de 10f\xc3\xb8ddede krebsdyr, den anden en redeg\xc3\xb8relse for de videnskabelige resultater af den nyere tids vivisektioner. P\xc3\xa5 samme dag vandt Lund prisen for begge besvarelser, og medens den fysiologiske afhandling, der udkom p\xc3\xa5 tysk, straks skaffede ham et anset navn i udlandet, have senere unders\xc3\xb8gelser for det andet arbejdes vedkommende vist, at Lund med fuld ret h\xc3\xa6vdede rigtigheden af flere iagttagelser, der bestredes af s\xc3\xa5 dygtige m\xc3\xa6nd som Henri Milne-Edwards og Jean Victoire Audouin.\n_START_SECTION_\nSygeophold i Rio\n_START_PARAGRAPH_\nKort efter viste det sig, at han var angrebet af en begyndende lungetuberkulose, og det blev besluttet, at han skulle s\xc3\xb8ge at genvinde sit helbred ved nogle \xc3\xa5rs ophold i Brasilien. 28. september 1825 afgik han med skib direkte til Rio, hvor han ankom 8. december, og i hvis sk\xc3\xb8nne omegn han forblev til januar 1829. P\xc3\xa5 talrige udflugter havde han benyttet tiden til at g\xc3\xb8re en m\xc3\xa6ngde videnskabelige iagttagelser og foretage betydelige indsamlinger af dyr og planter, som han sk\xc3\xa6nkede til de k\xc3\xb8benhavnske samlinger. Kort efter sin hjemkomst i april 1829 udgav han sin bekendte lille afhandling De genere Euphones, for hvilken han samme \xc3\xa5r modtog doktorgraden fra Kiels Universitet. Andre resultater af hans f\xc3\xb8rste ophold i Brasilien foreligger i hans afhandling om et m\xc3\xa6rkeligt anatomisk forhold hos en brasiliansk grib, Sur la conformation particuli\xc3\xa8re du jabot chez l\xe2\x80\x99Urubu (Annales des sciences 1832), og i hans iagttagelser over brasilianske myrer og deres biologi (Annales des sciences 1831), hvoraf et ogs\xc3\xa5 for l\xc3\xa6gfolk interessant uddrag findes i Dansk Ugeskrift II. Hans arbejde over de kamg\xc3\xa6llede snegles tidligste udviklingshistorie skyldes ligeledes hans f\xc3\xb8rste ophold i Brasilien; som helhed foreligger arbejdet kun p\xc3\xa5 fransk (Annales des sciences 1834). Sommeren 1829 tilbragte Lund mellem sl\xc3\xa6gt og venner i hjemmet, men af helbredshensyn turde han ikke blive vinteren over i Danmark. I efter\xc3\xa5ret rejste han over Wien til Rom, hvor han ankom 19. januar 1830. Hans fine, for alle sk\xc3\xb8nhedsindtryk st\xc3\xa6rkt modtagelige natur blev m\xc3\xa6gtig p\xc3\xa5virket af de rige kunstskatte og det ejendommelige folkeliv, men trangen til videnskabeligt arbejde drev ham snart videre. P\xc3\xa5 Sicilien foretog han sammen med J.F. Schouw en st\xc3\xb8rre botanisk fodrejse, men under opholdet der fik han efterretning om sin moders d\xc3\xb8d, en meddelelse, der gjorde det dybeste indtryk p\xc3\xa5 ham og blev sk\xc3\xa6bnesvanger for hans liv. Hvor st\xc3\xa6rkt han end f\xc3\xb8lte sig knyttet til vennerne i hjemmet, var moderen dog det st\xc3\xa6rkeste bindeled mellem dette og ham, og nu, da han havde mistet hende, opgav han tanken om at vende tilbage til Danmark for at tilbringe resten af sit liv der. Over Geneve, hvor han gjorde bekendtskab med den ber\xc3\xb8mte botaniker de Candolle, ankom han i september til Paris, hvor han tr\xc3\xa5dte i forbindelse med mange af datidens st\xc3\xb8rste videnskabsm\xc3\xa6nd. I april 1831 blev han medlem af det danske Videnskabernes Selskab, og i juli samme \xc3\xa5r ankom han til K\xc3\xb8benhavn, hvor han tog ophold hos sin yngste broder, der kort forinden havde \xc3\xa6gtet S\xc3\xb8ren Kierkegaards s\xc3\xb8ster. I oktober samme \xc3\xa5r forlod han hjemmet, men ved ankomsten til Hamborg var det skib, med hvilket han skulle have rejst til Rio, afg\xc3\xa5et, og han m\xc3\xa5tte vente en hel m\xc3\xa5ned p\xc3\xa5 ny skibslejlighed. Det afg\xc3\xa5ede skib h\xc3\xb8rte man aldrig senere noget til.\n_START_SECTION_\nUdforskning af huler\n_START_PARAGRAPH_\nMidt i januar 1832 n\xc3\xa5ede Lund til Rio, hvor han i 4 m\xc3\xa5neder opholdt sig i den danske ministers, grev F. Reventlows, g\xc3\xa6stfrie hus. Her stiftede han bekendtskab med botanikeren Ludwig Riedel, der var vendt tilbage fra en videnskabelig ekspedition i Brasiliens indre og forberedte en ny. Med denne mand gjorde Lund talrige mindre rejser i provinsen Rio, forinden de i forening tiltr\xc3\xa5dte deres store ekspedition 12. oktober 1833. I begyndelsen af 1834 n\xc3\xa5ede de til S\xc3\xa3o Carlos, hvor de forblev regntiden over, og tr\xc3\xa6ngte derefter frem gennem ukendte egne, indtil de i september ankom til Curvelo. Her fik Lund f\xc3\xb8rste gang lejlighed til at unders\xc3\xb8ge nogle kalkhuler med levninger af en forsvunden dyreverden, et fund, der betegner et vendepunkt i hans liv, i det det f\xc3\xb8rte hans fremtidige virksomhed ind p\xc3\xa5 helt nye baner. Han ville dog ikke bryde den med Riedel trufne aftale, men fortsatte rejsen med ham til Ouro Preto, hvor ekspeditionen skulle opl\xc3\xb8ses. Her blev imidlertid Riedel meget syg, og Lund benyttede da det derved fremkaldte ufrivillige ophold til at udarbejde sin bekendte afhandling: Bem\xc3\xa6rkninger over vegetationen p\xc3\xa5 de indre h\xc3\xb8jsletter af Brasilien ( Videnskabernes Selskab Skrifter 1835). I februar 1835 skiltes Lund fra Riedel for over Lagoa Santa at vende tilbage til sine "mystiske Huler". P\xc3\xa5 denne tur traf han tilf\xc3\xa6ldig den norske kunstner Peter Andreas Brandt, der ville s\xc3\xb8ge sin lykke hinsides oceanet og nu fandt den i samlivet med Lund, hos hvem han som en trofast ven forblev til sin d\xc3\xb8d 1862. Hans betydelige talent for tegning kom Lund til uvurderlig nytte, og de talrige afbildninger til Lunds arbejder over de udd\xc3\xb8de brasilianske hvirveldyr skyldes ham. I for\xc3\xa5ret 1835 bosatte Lund sig i Curvelo, hvorfra han begyndte udgravningen af den kort forinden opdagede pr\xc3\xa6gtige Maquin\xc3\xa9-Hule. Resultatet af denne unders\xc3\xb8gelse foreligger i en st\xc3\xb8rre afhandling: Om Huler i Kalksten i det indre af Brasilien (Videnskabernes Selskab Skrifter 4. r\xc3\xa6kke VI), i hvilken han blandt andet giver en f\xc3\xa6ngslende beskrivelse af denne hules vidunderlige sk\xc3\xb8nhed og i st\xc3\xb8rre tr\xc3\xa6k skildrer hulernes topografiske og geognostiske forhold. I september 1836 rejste han fra Curvelo til Lagoa Santa, der fra nu af til hans d\xc3\xb8d blev hans stadige opholdssted. Med store personlige ofre og med utr\xc3\xa6ttelig energi fortsatte Lund i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r sine epokeg\xc3\xb8rende huleunders\xc3\xb8gelser. Hans navn blev ber\xc3\xb8mt over hele den videnskabelige verden, og dog n\xc3\xa5ede han selv kun til at bearbejde en forholdsvis ringe del af det uhyre materiale, han bragte til veje. under f\xc3\xa6llestitelen Blik paa Brasiliens Dyreverden f\xc3\xb8r sidste Jordomv\xc3\xa6ltning publicerede han i Videnskabernes Selskab Skrifter en r\xc3\xa6kke afhandlinger, af hvilke den sidste blev trykt i 12. bind (1846).\n_START_SECTION_\nDen naturvidenskabelige samling\n_START_PARAGRAPH_\nMen Lund n\xc3\xb8jedes ikke med at berige videnskaben; han sk\xc3\xa6nkede sit f\xc3\xa6dreland sine uvurderlige samlinger. Det \xc3\xa6delmodige og patriotiske tilbud blev modtaget med fortjent tak, dog mere i ord end i gerning. Hvor meget der end kan siges til undskyldning, s\xc3\xa5 st\xc3\xa5r den kendsgerning dog fast, at der hengik en lang \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke, indtil vinteren 1859-60, inden der blev taget alvorlig fat p\xc3\xa5 udpakning og opstilling af de kostbare samlinger, sk\xc3\xb8nt Lund havde stillet den betingelse, at det skulle ske uden for stor forhaling. At der endelig blev gjort noget ved samlingerne skyldtes nev\xc3\xb8en Troels Frederik Troels-Lund der i 1859 gennem anonyme indl\xc3\xa6g i avisen F\xc3\xa6drelandet gjorde opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 situationen. Professor Reinhardt som var sat til at tage sig af udstillingen kunne ikke komme med noget overbevisende modsvar, og snart blev der fra regeringens side taget initiativ til at iv\xc3\xa6rks\xc3\xa6tte den lovede udstilling.\n_START_SECTION_\nVegeterende kontemplativ tilstand\n_START_PARAGRAPH_\nMed \xc3\xa5ret 1844 m\xc3\xa5 Lunds videnskabelige virksomhed betragtes som afsluttet. Resten af sit liv tilbragte han for st\xc3\xb8rstedelen i en vegeterende kontemplativ tilstand. Hans brystsygdom var, trods anstrengende arbejde, ofte under usunde og vanskelige forhold, blevet standset ved opholdet i det varme klima, men den blev senere afl\xc3\xb8st af st\xc3\xa6rke neuralgiske smerter og en svaghedstilstand, der tiltog i \xc3\xa5renes l\xc3\xb8b og kr\xc3\xa6vede den st\xc3\xb8rste forsigtighed. Hans sygelighed og sorgen over den vansk\xc3\xa6bne, der havde ramt hans samlinger i hjemmet, fik ham til at opgive et p\xc3\xa5t\xc3\xa6nkt bes\xc3\xb8g der. Efter at hans ven Brandt var d\xc3\xb8d 1862, henvendte han sig til professor Johannes Theodor Reinhardt, som flere gange havde bes\xc3\xb8gt ham i Lagoa Santa, om at f\xc3\xa5 en yngre dansk videnskabsmand over til sig, og valget faldt p\xc3\xa5 botanikeren Eugen Warming, som tilbragte 3 \xc3\xa5r hos ham. Efter Warmings hjemrejse i 1866 blev stillingen overtaget af tyskeren W. Behrens, der i 1874 afl\xc3\xb8stes af Lunds landsmand P. W. de Roepstorff, som blev hos ham som sekret\xc3\xa6r og opl\xc3\xa6ser, indtil Lund i slutningen af maj 1880 d\xc3\xb8de af et brystonde. Trods sin legemlige svaghed og st\xc3\xa6rke lidelser vedligeholdt Lund til sit sidste \xc3\xb8jeblik sin varme k\xc3\xa6rlighed til sit f\xc3\xa6dreland og sin sl\xc3\xa6gt. Han blev begravet i Lagoa Santas Campos, og hans hvilested der fredes af en yngre sl\xc3\xa6gt, for hvem han i livet var en faderlig ven og velg\xc3\xb8rer._NEWLINE_Han var ugift. 1848 havde han f\xc3\xa5et titel af professor ved K\xc3\xb8benhavns Universitet, 1839 Ridder af Dannebrog, 1846 Ingenio et arti og 1873 Dannebrogordenens Kommand\xc3\xb8rkors._NEWLINE_Der findes en tegning fra Brasilien 1847, litograferet samme \xc3\xa5r, fra I.W. Tegner & Kittendorff; ogs\xc3\xa5 udgivet i tr\xc3\xa6snit, tegnet af Anton Dorph, 1862. Der er opsat mindetavler 1936 i Zoologisk Museum i K\xc3\xb8benhavn og i Nationalmuseet i Rio de Janeiro, begge med portr\xc3\xa6trelief udf\xc3\xb8rt af Carl Martin-Hansen fra 1931. P\xc3\xa5 Lunds grav findes en buste udf\xc3\xb8rt af Antonino Mattos, 1935. Olga Wagner lavede i 1936 et udkast til et mindesm\xc3\xa6rke over Lund.'