b'\n_START_ARTICLE_\nReformationen i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nReformationen i Norge var Norges brud med den romersk-katolske kirke i 1536-1537. Reformationen blev indf\xc3\xb8rt i Norge samtidig, som landet blev et lydland under Danmark. I Norge fandtes der ingen folkelige lutherske bev\xc3\xa6gelser p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de som i Danmark og Sverige. Den protestantiske konge Christian III kunne indf\xc3\xb8re reformationen i Danmark efter sin sejr i den danske tronstrid Grevens Fejde, og dermed m\xc3\xa5tte Norge f\xc3\xb8lge efter. Reformationen markerer almindeligvis afslutningen p\xc3\xa5 middelalderen i Norge.\n_START_SECTION_\nReformationen i Europa\n_START_PARAGRAPH_\nReformationen er et af de store vendepunkter i europ\xc3\xa6isk historie og f\xc3\xb8rte til, at den vestlige kristenhed blev delt i to;: den katolske og den protestantiske. Martin Luther, som slog de 95 teser om afladshandelen op p\xc3\xa5 Wittenberg kirke i 1517, stod i en lang tradition af kritik mod kirken. Der havde allerede v\xc3\xa6ret flere reformatorer i Europa, for eksempel John Wyclif og Jan Hus. Luthers succes skyldtes imidlertid i h\xc3\xb8j grad det, at han ville give de verdslige fyrster myndighed over kirken, religionsud\xc3\xb8velsen og kirkelig ejendom. Dette var fristende for mange af de europ\xc3\xa6iske konger. I flere lande, ogs\xc3\xa5 i Norge, var der gennem hele middelalderen foreg\xc3\xa5et en kamp mellem kongemagten og gejstligheden om hvem, som skulle have kontrol over kirken. Et kendt eksempel er kong Sverre Sigurdssons konflikt med \xc3\xa6rkebiskop Eirik Ivarsson, som endte med, at Sverre blev bandlyst i 1198. De europ\xc3\xa6iske kongers \xc3\xb8nsker om magt over kirken er dog ikke den eneste forklaring p\xc3\xa5 reformationens gennemslag; dette var ogs\xc3\xa5 en bred folkelig bev\xc3\xa6gelse i mange lande. I Norge var der, antagelig p\xc3\xa5 grund af landets afsides liggende geografiske placering, ingen s\xc3\xa5danne bev\xc3\xa6gelser eller fork\xc3\xa6mpere for reformationen.\n_START_SECTION_\nDen katolske kirke i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen af 1500-tallet var kirken den st\xc3\xb8rste organisation i Norge og bestod af elleve bisped\xc3\xb8mmer; fem p\xc3\xa5 fastlandet og seks p\xc3\xa5 \xc3\xb8erne i vest (Orkney\xc3\xb8erne, F\xc3\xa6r\xc3\xb8erne, Shetland, Gr\xc3\xb8nland og Island). Kirken var ogs\xc3\xa5 den st\xc3\xb8rste jordejer i Norge og ejede n\xc3\xa6sten halvdelen af alle ejendomme i landet. Den st\xc3\xb8rste kirkefest var Olsok, og Nidaros var et vigtigt valfartssted for pilgrimme fra hele Europa. I 1380 d\xc3\xb8de den sidste konge af den gamle norske kongesl\xc3\xa6gt, H\xc3\xa5kon VI Magnusson, og kongen over Norge var efter det bosat i K\xc3\xb8benhavn. Uden en egen norsk konge blev kirken ogs\xc3\xa5 den vigtigste politiske institution i landet. \xc3\x86rkebiskoppen i Nidaros var ogs\xc3\xa5 leder af det norske rigsr\xc3\xa5d.\n_START_SECTION_\nRigsr\xc3\xa5det og \xc3\xa6rkebiskoppen\n_START_PARAGRAPH_\nDen sidste norske \xc3\xa6rkebiskop og formand i rigsr\xc3\xa5det, Olav Engelbrektsson, var Norges m\xc3\xa6gtigste mand. Han indkaldte til det sidste norske rigsr\xc3\xa5dsm\xc3\xb8de, ved Bud i Fr\xc3\xa6na i efter\xc3\xa5ret 1533. Her diskuterede rigsr\xc3\xa5det kongevalget. Danmark og Norge var i middelalderen valgkonged\xc3\xb8mmer, det vil sige, at kongen skulle v\xc3\xa6lges af rigsr\xc3\xa5det. Kong Frederik I var d\xc3\xb8d, og i Danmark foregik Grevens Fejde, en konflikt om hvem som skulle blive dansk konge; Frederiks \xc3\xa6ldste s\xc3\xb8n Christian (senere kong Christian III) eller hans yngste s\xc3\xb8n Hans. Christian var lutheraner, og den danske gejstlighed \xc3\xb8nskede derfor heller den mindre\xc3\xa5rige Hans som konge. Konflikten gjorde, at kongevalget i Danmark blev udsat, og i Norge blev Olav Engelbrektsson og resten af rigsr\xc3\xa5det ogs\xc3\xa5 enige om, at de ville uds\xc3\xa6tte kongevalget til de s\xc3\xa5, hvad der skete i Danmark. Christian gik af med sejren, og \xc3\xa6rkebiskoppen tog kampen op for norsk selvst\xc3\xa6ndighed. Olav havde v\xc3\xa6ret gennem en langvarig konflikt med lensherrerne, blandt andre Vincens Lunge, og \xc3\xa6rkebiskoppen levede nu farligt. Han h\xc3\xa5bede p\xc3\xa5 hj\xc3\xa6lp fra den katolske Karl V af Det tysk-romerske rige, men st\xc3\xb8tten kom aldrig, og Olav m\xc3\xa5tte forlade landet._NEWLINE_1.april 1537 flygtede \xc3\xa6rkebiskop Olav Engelbrektsson ud gennem Trondheimsfjorden, og efterlod St. Olavs skrin p\xc3\xa5 Steinvikholm. Flere \xc3\xa5r med tronstridigheder i Danmark-Norge kombineret med almeneurop\xc3\xa6iske religionsbrydninger havde trukket \xc3\xa6rkebiskoppen ind i en magtkamp, som han til sidst havde tabt. \xc3\x86rkebiskoppens flugt fra Nidaros markerede derfor afslutningen p\xc3\xa5 den katolske kirkes tid i Norge. Olav Engelbrektsson var imidlertid ikke f\xc3\xa6rdig med sit politiske spil. Som sin sidste kendte gerning p\xc3\xa5 norsk jord gik \xc3\xa6rkebiskoppen og hans m\xc3\xa6nd i land p\xc3\xa5 Austr\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 \xc3\x98rland. Her plyndrede de herreg\xc3\xa5rden tilh\xc3\xb8rende adelskvinden Ingerd Ottesdatter, svigermoder til Vincens Lunge og en kvinde, som i \xc3\xa5rene frem mod reformationen havde fremst\xc3\xa5et som en af \xc3\xa6rkebiskoppens fremmeste modstandere.\n_START_SECTION_\nEfter reformationen\n_START_PARAGRAPH_\nBlandt den j\xc3\xa6vne befolkning tog det imidlertid lang tid, f\xc3\xb8r den nye tro tr\xc3\xa6ngte igennem. Folk reagerede med modvilje over at blive tvunget til at oph\xc3\xb8re med deres vante religi\xc3\xb8se liv. I op til 200 \xc3\xa5r efter indf\xc3\xb8relsen af reformationen fortsatte folk med at tilbede helgener, og i mange \xc3\xa5r fandtes der en katolsk "undergrundskirke" af b\xc3\xa5de pr\xc3\xa6ster og l\xc3\xa6gfolk. Flere unge norske m\xc3\xa6nd drog til universiteter i katolske lande, s\xc3\xa6rlig til jesuitterne, og blandt disse blev flere lutherske pr\xc3\xa6ster, som var katolikker i hemmelighed. Et eksempel er Christoffer Hjort, som blev landsforvist i 1613. Jesuitterordenen var ledende i modreformationen, og ogs\xc3\xa5 i Norge og Norden blev det fors\xc3\xb8gt at genindf\xc3\xb8re katolicismen. Den mest kendte jesuit i Norge er Laurids Nielsen fra T\xc3\xb8nsberg, popul\xc3\xa6rt kaldet "Kloster-Lasse". Ogs\xc3\xa5 han blev landsforvist. I 1624 blev der indf\xc3\xb8rt d\xc3\xb8dsstraf for katolske munke.'