b'\n_START_ARTICLE_\nFronden\n_START_PARAGRAPH_\nFronden (fransk La fronde) betegner en slynge, som gadedrengene i Paris benyttede til deres kampe, og navnet er derfra af det kongeligsindede parti overf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 de opr\xc3\xb8rske bev\xc3\xa6gelser mod Mazarins styrelse, som fandt sted 1648\xe2\x80\x9453.\n_START_SECTION_\nOptakt\n_START_PARAGRAPH_\nMens Mazarin med held havde fortsat Richelieus udenrigspolitik, var de indre finansforhold under den \xc3\xb8dsle italiener Emeri\xe2\x80\x99s ledelse blevet s\xc3\xa5 fortvivlede, at der skabtes en lejlighed for de befolkningslag, Richelieu havde b\xc3\xb8jet under kongemagten, til endnu et modstandsfors\xc3\xb8g._NEWLINE_Bev\xc3\xa6gelsen udgik fra 3 sider. Parlamentet i Paris f\xc3\xb8lte sig i forst\xc3\xa5else med de andre h\xc3\xb8jere embedsm\xc3\xa6nd, der "ved k\xc3\xb8b" havde f\xc3\xa5et deres embeder som retm\xc3\xa6ssig ejendom, som nationens repr\xc3\xa6sentant; det t\xc3\xa6nkte sig at spille en rolle som det engelske parlament, der just da sejrede i kampen mod kongen. H\xc3\xb8jadelen, prinser af kongelig familie og andre, \xc3\xb8nskede at genvinde den indflydelse i det kongelige r\xc3\xa5d, Richelieu havde givet borgerlige ministre; hver af dem h\xc3\xa5bede at udnytte kongemagten til egen fordel. Endelig r\xc3\xb8rte sig atter i Paris og enkelte andre st\xc3\xb8rre byer hos den lavere befolkning de demokratiske str\xc3\xb8mninger fra religionskrigenes tid; f\xc3\xb8rst og fremmest kr\xc3\xa6vede man_NEWLINE_her skattelettelser._NEWLINE_Fra f\xc3\xb8rst af gik parlamentet, ledet af dets pr\xc3\xa6sident Mathieu Mole, i spidsen; det modsatte sig en r\xc3\xa6kke skattepaal\xc3\xa6g, og endelig samledes det. 13. maj 1648 med medlemmerne_NEWLINE_af chambre des comptes, cour des aides og grand conseil. Disse 4 r\xc3\xa5d af h\xc3\xb8je embedsm\xc3\xa6nd vedtog nu ligefrem en konstitution, hvorefter de skulle have skattebevillingsretten, vilk\xc3\xa5rlige arrestationer forbydes og intendanternes embede oph\xc3\xa6ves. Kort efter kom efterretningen om de franske troppers sejr ved Lens, og i tillid hertil besluttede Mazarin og den regerende enkedronning Anna af \xc3\x98strig at lade 3 af bev\xc3\xa6gelsens ledere arrestere. Dette fremkaldte la journ\xc3\xa9e des barricades 26. august _NEWLINE_1648. Paris-befolkningen rejste sig til fordel for det parlament, der havde protesteret mod skatterne, fornemme m\xc3\xa6nd som Paul de Gondi, den senere kardinal af Retz, st\xc3\xb8ttede bev\xc3\xa6gelserne, og det endte med, at de arresterede m\xc3\xa5tte frigives, og 2 m\xc3\xa5neder efter m\xc3\xa5tte dronningen ved et forlig anerkende den vedtagne konstitution samtidig med, at den westfalske fred sluttedes.\n_START_SECTION_\nStriden 1649-53\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen af 1649 forlod imidlertid Mazarin og dronningen Paris og begyndte at samle tropper. Dette medf\xc3\xb8rte en \xc3\xa5ben alliance mellem parlamentet og h\xc3\xb8jadelen; Prinsen af Conti, hertugen af Longueville, hertugen af Rochefoucault osv. samlede en h\xc3\xa6r og fandt hj\xc3\xa6lp hos Henri de Latour d\xe2\x80\x99Auvergne Turenne. Regeringens tropper k\xc3\xa6mpede imidlertid med held under anf\xc3\xb8rsel af Louis 2. af Cond\xc3\xa9, og da adelsm\xc3\xa6ndene begyndte at tr\xc3\xa6de i forbindelse med spanierne, som Frankrig stadig f\xc3\xb8rte krig med, trak parlamentet sig tilbage og sluttede i Rueil et kompromis med dronningen i april 1649, hvorp\xc3\xa5 hoffet vendte tilbage til Paris._NEWLINE_Cond\xc3\xa9 f\xc3\xb8lte sig nu som regeringens frelser og optr\xc3\xa5dte i Paris, omgivet af en kreds af unge adelsm\xc3\xa6nd, som den egentlige regent. Mazarin, der ikke ville finde sig heri, tr\xc3\xa5dte da i forbindelse med Gondi og lod ham arrestere januar 1650, men kort efter allierede Gondi sig med Cond\xc3\xa9s parti, og snart var atter adel, parlament og borgere i bev\xc3\xa6gelse._NEWLINE_Mazarin frigav Cond\xc3\xa9 og flygtede selv til K\xc3\xb6ln, hvorfra han dog vedblev at lede dronningens politik, Gondi blev Kardinal af Retz. De tre allierede kunne imidlertid aldeles ikke forliges, og til sidst forlod Cond\xc3\xa9 Paris for i provinserne at samle en adelig h\xc3\xa6r og ved dens hj\xc3\xa6lp tage magten. Dette bevirkede imidlertid, at Mazarin vendte tilbage og fik Turenne til at overtage anf\xc3\xb8rselen for den kongelige h\xc3\xa6r. Denne k\xc3\xa6mpede uafg\xc3\xb8rende mod Cond\xc3\xa9 ved Bl\xc3\xa9neau i april 1652, mens borgerne i Paris ikke rigtig vidste, hvem de skulle slutte sig til._NEWLINE_Juli 1652 kom det til kamp mellem de to h\xc3\xa6re i forstaden St-Antoine; til sidst syntes det, at Turenne skulle sejre og ganske \xc3\xb8del\xc3\xa6gge Cond\xc3\xa9s H\xc3\xa6r, idet denne var tr\xc3\xa6ngt tilbage mod Paris\xe2\x80\x99 lukkede porte. Da \xc3\xa5bnedes disse, og Cond\xc3\xa9 slap ind i byen, mens Turenne standsede kampen. Cond\xc3\xa9 kunne dog ikke i l\xc3\xa6ngden forliges med borgerne, og han opgav derfor snart at holde sig i Paris; med omtrent 10.000 mand flygtede han til de spanske h\xc3\xa6re ved Frankrigs nordgr\xc3\xa6nse og gik i spansk krigstjeneste._NEWLINE_Imidlertid havde Mazarin i august atter trukket sig tilbage fra hoffet for s\xc3\xa5ledes at lette en udsoning med modstanderne. Parlamentet og borgerne havde nu f\xc3\xa5et nok af kampene; fred og ro under regeringen blev atter deres st\xc3\xa6rkeste \xc3\xb8nske. Oktober 1652 bad de dronningen vende tilbage til Paris, en del \xc3\xb8vrighedspersoner, Kardinalen af Retz og flere f\xc3\xa6ngsledes, og februar 1653 kom ogs\xc3\xa5 Mazarin tilbage og styrede fra nu af uanf\xc3\xa6gtet. _NEWLINE_Parlamentets magt indskr\xc3\xa6nkedes nu, idet det mistede enhver ret til indblanding i statssager eller finansstyrelsen, Paris\xe2\x80\x99 milits opl\xc3\xb8stes, og dets valgte \xc3\xb8vrighed afl\xc3\xb8stes af kongelige embedsm\xc3\xa6nd. Cond\xc3\xa9 k\xc3\xa6mpede i spansk tjeneste uden held mod Frankrig, og ved freden 1659 fik han lov at vende tilbage. En s\xc3\xa6rlig betydning fik Fronden ved det indtryk, den gjorde p\xc3\xa5 den unge konge, Ludvig 14..'