b'\n_START_ARTICLE_\nAlbrecht Sch\xc3\xb8nberg\n_START_SECTION_\nUddannelse og journalistisk virke\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8n af l\xc3\xa6rer, cand.theol., kantor i Vemmetofte Bent Sch\xc3\xb8nberg (1748-1789) og Frederikke Vincentine Ratenburg (1755-1826, gift 2. gang 1798 med bogtrykker K.H. Seidelin, 1761-1811). Dimitteret privat til Universitetet 1800 begyndte han at studere l\xc3\xa6gevidenskab, men i sin spredte og ustadige \xc3\xa5ndslivlighed og udstyret med betydelig skrivef\xc3\xa6rdighed kastede han sig tillige over belletristisk og journalistisk virksomhed og knyttedes b\xc3\xa5de til Politivennen og til den af hans stedfader udgivne avis Dagen, en kort tid (1804) tillige som nominel redakt\xc3\xb8r, hvorved han kom under tiltale sammen med stedfaderen for et i bladet indf\xc3\xb8rt uddrag af P.N. Skovgaards Beskrivelse over Bornholm. Han blev dog frikendt (medens stedfaderen d\xc3\xb8mtes til at have sit privilegium forbrudt), fik derefter plads som kandidat ved det dengang endnu lidet estimerede Almindelig Hospital, men opgav igen b\xc3\xa5de stilling og studier 1807 og drog til udlandet for at finde en st\xc3\xb8rre anvendelse for sine talenter og f\xc3\xa6rdigheder, hvad der lykkedes for ham i fuldeste m\xc3\xa5l.\n_START_SECTION_\nI Napoli\n_START_PARAGRAPH_\nVed universitetet i G\xc3\xb6ttingen opn\xc3\xa5ede han 1808 doktorgraden i medicin og kirurgi, i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r berejste han hele Mellemeuropa p\xc3\xa5 kryds og tv\xc3\xa6rs og havnede 1811 i Neapel, hvor han snart kom i ry som utr\xc3\xa6ttelig og meget heldig l\xc3\xa6ge, navnlig i fremmedkolonien, men ogs\xc3\xa5 hos den indf\xc3\xb8dte fattige befolkning, og blev efter restaurationen 1816 overl\xc3\xa6ge ved den \xc3\xb8strigske garnisons hospital St. Sagramento. Ved at slutte sig til det bourbonske regimente og benytte sine vundne forbindelser, hvorved hans store sprogtalent kom ham meget til gode, avancerede han hurtig til en fremskudt stilling, fik 1818 den medicinske doktorgrad fra Neapels Universitet, blev 1819 overl\xc3\xa6ge ved et anseligt hospital, della Paccella, og blev s\xc3\xa5 popul\xc3\xa6r ogs\xc3\xa5 i Palermo, at hans portr\xc3\xa6t her 1820 udkom p\xc3\xa5 stadens foranstaltning, optoges af kong Ferdinand I i adelstanden og udn\xc3\xa6vntes 1826 til 1. konsulterende l\xc3\xa6ge ved alle fattiganstalter i Neapel og til generalmedikus for det \xc3\xb8strigske arm\xc3\xa9korps. Han kom i bestandig n\xc3\xb8jere ber\xc3\xb8ring med de fremmede landes repr\xc3\xa6sentanter i Neapel og fik i l\xc3\xb8bet af f\xc3\xa5 \xc3\xa5r en masse ordener og \xc3\xa6resmedaljer fra disses regeringer, begyndte ogs\xc3\xa5 at blive udm\xc3\xa6rket i sit forsm\xc3\xa5ede f\xc3\xa6dreland, hvorfra han 1817 fik Dannebrogordenen, 1824 titel af virkelig justitsr\xc3\xa5d. Efter et bes\xc3\xb8g i Danmark 1828 opn\xc3\xa5ede han titel af arkiater (hofl\xc3\xa6ge)._NEWLINE_P\xc3\xa5 l\xc3\xa6gen Rasmus Emil Bruuns foranledning vejledte Sch\xc3\xb8nberg fra Neapel Bertel Thorvaldsen under billedhuggerens sygdomsperiode i efter\xc3\xa5ret 1817.\n_START_SECTION_\nPublikationer og h\xc3\xa6der\n_START_PARAGRAPH_\nOgs\xc3\xa5 af en stor m\xc3\xa6ngde l\xc3\xa6rde selskaber blev han i disse \xc3\xa5r medlem som bel\xc3\xb8nning for en overv\xc3\xa6ldende frugtbar medicinsk forfattervirksomhed i s\xc3\xa6rskilte skrifter og i italienske og tyske tidsskrifter, ganske vist mest kun overs\xc3\xa6ttelser af alle mulige publikationer fra disse Lande, uden nogen kritisk sigten mellem v\xc3\xa6rdifulde og v\xc3\xa6rdil\xc3\xb8se, men et navn og l\xc3\xa6rdes p\xc3\xa5sk\xc3\xb8nnelse vandt han derved og fik 1819 \xc3\xa6resdiplom som dr.phil. fra det velansete universitet i W\xc3\xbcrzburg. I hans masseproduktion h\xc3\xa6ver i \xc3\xb8vrigt hans udf\xc3\xb8rlige og aktm\xc3\xa6ssige skildring af den m\xc3\xa6rkelige pestepidemi i Noja 1815-16 sig frem p\xc3\xa5 meget h\xc3\xa6derlig m\xc3\xa5de (udkommet p\xc3\xa5 dansk og tysk 1817 og 1818). Herhjemme vandt han efterh\xc3\xa5nden p\xc3\xa5sk\xc3\xb8nnelse, navnlig hos \xc3\xa6ldre medicinske forfattere, hvis publikationer han ofte oversatte med Ledsagelse af h\xc3\xa6drende notitser om dem, ligesom han overhovedet erhvervede sig en ubestridelig fortjeneste ved at g\xc3\xb8re dansk medicinsk litteratur almindelig bekendt, og navnlig fra 1835, da han indtr\xc3\xa5dte som dansk medarbejder ved det ny grundede store samlev\xc3\xa6rk Schmidts Jahrb\xc3\xbccher der Medicin. 1829 vendte han tilbage til K\xc3\xb8benhavn, men drog det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r igen ud, ansat som chefl\xc3\xa6ge ved den franske ekspedition i Algier, hvoraf resulterede nye udm\xc3\xa6rkelser fra den franske regering.\n_START_SECTION_\nHofmedikus og avisredakt\xc3\xb8r\n_START_PARAGRAPH_\nTilbagekommen til Danmark udn\xc3\xa6vntes han 1832 f\xc3\xb8rst til 2. hofmedikus, derp\xc3\xa5 til 1., overtog 1834 redaktionen af Berlingske Tidende, men h\xc3\xb8stede ingen anerkendelse i denne stilling, og til bladets held veg han 1838 pladsen for M.L. Nathanson. I disse \xc3\xa5r publicerede han adskillige velskrevne, om end st\xc3\xa6rkt panegyriske, nekrologer over danske medicinske videnskabsm\xc3\xa6nd, til dels i form af mindetaler i Det Medicinske Selskab i K\xc3\xb8benhavn. 1837 blev han etatsr\xc3\xa5d, 1840 livl\xc3\xa6ge hos dronning Caroline Amalie. Efter l\xc3\xa6ngere tids svagelighed d\xc3\xb8de han 16. oktober 1841._NEWLINE_Sch\xc3\xb8nberg var gift med Francisca Victoria Caroline Sch\xc3\xb6pf (8. juli 1807 i W\xc3\xbcrzburg (?) - 30. november 1847 i K\xc3\xb8benhavn), gift 2. gang med h\xc3\xb8jestetsadvokat Carl Liebenberg._NEWLINE_Han er begravet p\xc3\xa5 Frederiksberg \xc3\x86ldre Kirkeg\xc3\xa5rd._NEWLINE_Han er gengivet i en radering af F. Ognibene 1820 (Det Kongelige Bibliotek). Det Nationalhistoriske Museum p\xc3\xa5 Frederiksborg Slot har et portr\xc3\xa6tmaleri af ham.'