b'\n_START_ARTICLE_\nOve Juul (vicekansler)\n_START_PARAGRAPH_\nOve Juul (23. oktober 1615 p\xc3\xa5 Villestrup \xe2\x80\x93 29. maj 1686 sammesteds) var en dansk godsejer, vicestatholder i Norge og vicekansler.\n_START_SECTION_\nBaggrund og uddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8n af Iver Juul og Ingeborg Parsberg. Efter at have g\xc3\xa5et i Sor\xc3\xb8 Skole foretog han 1633-39 en udenlandsrejse, under hvilken han f\xc3\xb8rst studerede i Wittenberg, gentagne gange bes\xc3\xb8gte England og Nederlandene, men navnlig opholdt sig i Frankrig og Italien; hans dagbogsoptegnelser vidner om en ikke almindelig interesse for, hvad han m\xc3\xb8dte af kunst og andre sev\xc3\xa6rdigheder.\n_START_SECTION_\nTidlige hverv\n_START_PARAGRAPH_\nStraks efter sin hjemkomst blev han hofjunker, fulgte med rigsr\xc3\xa5derne Corfitz Ulfeldt og Gregers Krabbe, da de 1640 gik som gesandter til England, blev 1641 kammerjunker hos de af kongen opdragne fyrster Frans Philip af Gl\xc3\xbccksborg og Hans Bugislav af Nordborg og var 1647-48 hofmester hos den f\xc3\xb8rste af disse og hans broder Christian p\xc3\xa5 deres rejse til Nederlandene og Frankrig. 13. juni 1649 havde han i K\xc3\xb8benhavn bryllup med Kirstine Urne, datter af Frederik Urne til Bregentved, forlenedes 1653 med det ikke bortsolgte krongods i Svenstrup Len og gik 1655 som resident til Stockholm. Hans ophold her blev dog kun kort p\xc3\xa5 grund af Carl Gustavs krigstog til Polen; derimod sendtes han i februar 1656 til den svenske konge, der da befandt sig i Preussen, dels for at meddele ham, at der ikke kunne v\xc3\xa6re tale om at slutte nogen traktat med ham, uden at Generalstaterne var optagne i denne, dels og vistnok navnlig for i det hele at holde \xc3\xb8je med hans f\xc3\xa6rd. De erfaringer, han her indh\xc3\xb8stede, bevirkede, at han efter sin tilbagekomst til Danmark under st\xc3\xa6nderm\xc3\xb8det i Odense i februar 1657, hvor krigen mod Sverige i virkeligheden besluttedes, bestemt tilr\xc3\xa5dede at g\xc3\xb8re et aggressivt st\xc3\xb8d mod Pommern, men, som han skriver i sin dagbog, "andres Tanker vare paa Bremen, til vor store Ulykke".\n_START_SECTION_\nUnder Karl Gustav-krigene\n_START_PARAGRAPH_\nSnart kom dog det tidspunkt, hvor Frederik III bestemte sig til p\xc3\xa5 ny at benytte hans hj\xc3\xa6lp og hans kendskab til svenskekongen. Da denne i februar 1658 stod som sejrherre p\xc3\xa5 Sj\xc3\xa6lland, og de underhandlinger, som rigshofmesteren Joachim Gersdorff og rigsr\xc3\xa5den Christen Skeel havde \xc3\xa5bnet med ham i Vordingborg, ikke havde f\xc3\xb8rt til noget resultat, sendtes Ove Juul til ham i en s\xc3\xa6rlig mission for at s\xc3\xb8ge en t\xc3\xa5lelig fred med udsigt til en besegling af den ved en n\xc3\xa6rmere alliance mellem de nordiske riger. Han opn\xc3\xa5ede ogs\xc3\xa5, at Carl Gustav lovede, at hans h\xc3\xa6r skulle blive st\xc3\xa5ende stille et par dage. Da s\xc3\xa5 underhandlingerne genoptoges i Taastrup, overdroges det Ove Juul at fors\xc3\xb8ge p\xc3\xa5 at vinde Corfitz Ulfeldt, den svenske konges betroede minister, ved store l\xc3\xb8fter. Dette blev dog forg\xc3\xa6ves, men da efter pr\xc3\xa6limin\xc3\xa6rfredens undertegning i Taastrup, til hvilken Ove Juul havde medvirket, den endelige fred skulle sluttes i Roskilde, sendtes han atter af Frederik III til Carl Gustav, hvem han traf i K\xc3\xb8ge, og opn\xc3\xa5ede her, at svenskekongen gav afkald p\xc3\xa5 sit forlangende om at f\xc3\xa5 2000 mand fodfolk. Efter fredslutningen sendtes han for fjerde gang til Carl Gustav for at anmode ham om, at de danske tropper m\xc3\xa5tte blive nogen tid i Sk\xc3\xa5ne, en mission, der n\xc3\xa6r havde bragt krigen til atter at udbryde. Dog trak uvejret over, og Ove Juul sammen med Henrik Bielke afhentede Carl Gustav 3. marts for at ledsage ham til det m\xc3\xa6rkelige m\xc3\xb8de med Frederik III p\xc3\xa5 Frederiksborg.\n_START_SECTION_\nOpstigen til magtens tinde\n_START_PARAGRAPH_\nDet er klart, at han under disse forhold var kommet i stor gunst hos sin konge, muligvis har ogs\xc3\xa5 hans betydelige dannelse bidraget sit hertil. Umiddelbart efter freden forlenedes han med Mariager Kloster, og i perioden mellem de to svenskekrige overdroges ham gentagne gange atter missioner til Carl Gustav. F\xc3\xb8rst sendtes han i april til ham i G\xc3\xb8teborg for at ordne striden om de ryttere, Frederik III skulle overlevere til svenskerne; her fattede han allerede mistanke om, at Carl Gustavs planer sigtede til en ny krig, og denne mistanke voksede, da han anden gang sendtes til ham p\xc3\xa5 Gottorp i juli m\xc3\xa5ned; efter sin hjemkomst gjorde han Frederik III opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 grundene til sin frygt og r\xc3\xa5dede til en hurtig afslutning af forhandlingerne med Sverige for at undg\xc3\xa5 en ny krig. Efter dennes udbrud opholdt han sig for det meste p\xc3\xa5 sin g\xc3\xa5rd Kragerup i Sj\xc3\xa6lland og spillede ingen rolle i de store begivenheder._NEWLINE_Da s\xc3\xa5 det store st\xc3\xa6nderm\xc3\xb8de tr\xc3\xa5dte sammen i september 1660 i K\xc3\xb8benhavn, m\xc3\xb8der vi Ove Juul trods hans hidtidige n\xc3\xb8je forhold til kongen mellem den best\xc3\xa5ende forfatnings ivrigste tilh\xc3\xa6ngere; han var en af adelstandens befuldm\xc3\xa6gtigede under forhandlingerne med de andre st\xc3\xa6nder, og til ham henf\xc3\xb8res den stolte ytring: "end ikke kongen kan imponere adelen noget". Men desuagtet veg Frederik III\'s n\xc3\xa5de ikke fra ham. I marts 1661 var han medlem af den kommission, der skulle forhandle i Malm\xc3\xb8 om kongens k\xc3\xb8b og afst\xc3\xa5else af sk\xc3\xa5nske adelsgodser til Sverige som vederlag for Bornholm, samme \xc3\xa5r i september blev han assessor i Kancellikollegiet og tillige amtmand over Aalborg Amt med dets underliggende len i Vendsyssel samt over Dronningborg Amt; Mariager Amt beholdt han desuden til dets udl\xc3\xa6gning til kronens kreditorer 1664._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r benyttedes han ogs\xc3\xa5 i forskellige hoftjenester. \xc3\x98jensynlig havde han hurtig sluttet sig til det nye regimente. Men st\xc3\xa6rkest viste dette sig, da han i februar 1669 udn\xc3\xa6vntes til gehejmer\xc3\xa5d, assessor i Statskollegiet og H\xc3\xb8jesteret og tillige til vicestatholder i Norge. Grunden til denne oph\xc3\xb8jelse var uden tvivl n\xc3\xa6rmest hans n\xc3\xb8je tilknytning til den m\xc3\xa6gtige minister Christoffer Gabel; umiddelbart derefter forlovedes hans datter med dennes s\xc3\xb8n Frederik, og han havde s\xc3\xa5ledes \xc3\xa5bent brudt med det store parti inden for hans standsf\xc3\xa6ller, der betragtede Gabel som sin v\xc3\xa6rste fjende. Til Norge rejste han i oktober 1669 og blev der, til han i august 1671 med orlov tog tilbage til Danmark. Under sit ophold her mistede han 16. februar 1672 sin hustru; i maj samme \xc3\xa5r vendte han tilbage til Norge og blev der i to \xc3\xa5r. Imidlertid var hans velynder Gabel blevet styrtet, og et \xc3\xb8jeblik havde man ventet hans afskedigelse som vicestatholder som f\xc3\xb8lge heraf; men hans stilling blev urokket, han blev 1671 Dannebrogsridder ved ordenens indstiftelse og knyttede sig forel\xc3\xb8big n\xc3\xb8je til Griffenfeld. Men i rette tid skilte han sin sag fra dennes, blev straks efter hans fald, i april 1676, udn\xc3\xa6vnt til vicekansler i Danske Kancelli og pr\xc3\xa6ses i den af ham selv kaldte "vanskelige kommission", som d\xc3\xb8mte den styrtede rigskansler. Fra vicekanslerembedet afskedigedes han i december 1679. Derefter blev han 1680 medlem af den kommission, der for tredje gang skulle revidere udkastet til Danske Lov, og endelig i oktober 1681 udn\xc3\xa6vnt til stiftamtmand over Aarhus Stift og amtmand over Aarhusgaard Amt, Kal\xc3\xb8 og Stjernholm Amter. Som medlem af den kommission, der skulle d\xc3\xb8mme i sagen mod Oluf Rosenkrantz i anledning af dennes skrift Apologia nobilitatis danic\xc3\xa6, stemte han 1682 for, at Rosenkrantz skulle miste sin gehejmer\xc3\xa5dscharge og b\xc3\xb8de 6.000 rigsdaler, desuden skulle den omtvistede bog forbydes._NEWLINE_Han d\xc3\xb8de 29. maj 1686. Hans litter\xc3\xa6re interesser viste sig, foruden i hans vidtl\xc3\xb8ftige og som historisk kilde vigtige dagbogsoptegnelser, blandt andet i hans besiddelse af et bibliotek og i hans udarbejdelse af et skrift om romerske m\xc3\xb8nter; 1676 var han ogs\xc3\xa5 blevet medlem af en kommission, der skulle unders\xc3\xb8ge den af Vitus Bering forfattede danske kr\xc3\xb8nike. Hans portr\xc3\xa6t g\xc3\xb8r et alt andet end behageligt indtryk; det fyldige ansigt sk\xc3\xa6mmes af st\xc3\xa6rkt markerede, ufine, n\xc3\xa6rmest brutale tr\xc3\xa6k._NEWLINE_Han er begravet i Astrup Kirke.'