b'\n_START_ARTICLE_\nJuan Manuel Fangio\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nHan blev f\xc3\xb8dt i Balcarce, Argentina, af italienske for\xc3\xa6ldre. Som elleve\xc3\xa5rig begyndte han at arbejde p\xc3\xa5 det lokale autov\xc3\xa6rksted, hvor han med sin interesse og flair for mekanikken opbyggede en viden og erfaring, der kom ham til gode senere i karrieren._NEWLINE_Han begyndte som racerk\xc3\xb8rer i Sydamerika i 1934, prim\xc3\xa6rt i langdistance-landevejsl\xc3\xb8b \xe2\x80\x93 hvor deltagerne ofte selv m\xc3\xa5tte reparere eventuelle skader undervejs \xe2\x80\x93 og han blev argentinsk mester i 1940 og 1941. P\xc3\xa5 grund af 2. verdenskrig blev hans fremadstormende karriere sat i bero, og f\xc3\xb8rst i 1947 kunne han komme til at k\xc3\xb8re i Europa._NEWLINE_Fangio n\xc3\xb8d ikke den store succes f\xc3\xb8r 1950, hvor han begyndte at k\xc3\xb8re for Alfa Romeo og blev nummer to, og \xc3\xa5ret efter vandt han sit f\xc3\xb8rste verdensmesterskab. I 1952 skiftede han til Maserati, men endte med at v\xc3\xa6re ude det meste af s\xc3\xa6sonen efter et alvorligt uheld p\xc3\xa5 Monza-banen: Efter et l\xc3\xb8b i Belfast dagen forinden kom han for sent til sin flyver i Paris, og besluttede sig for at k\xc3\xb8re resten af vejen til Italien. Han n\xc3\xa5ede frem blot en halv time inden l\xc3\xb8bets start, og n\xc3\xa5ede s\xc3\xa5ledes ikke at f\xc3\xa5 noget s\xc3\xb8vn. P\xc3\xa5 et tidspunkt i l\xc3\xb8bet skred hans bil ud, og han kunne ikke reagere hurtigt nok til at redde den tilbage p\xc3\xa5 banen. Bilen rullede rundt og Fangio br\xc3\xa6kkede halsen._NEWLINE_I 1954 var han tilbage, stadig for Maserati, indtil han midt i s\xc3\xa6sonen skiftede til Mercedes GP. Han vandt verdensmesterskabet det \xc3\xa5r, og fortsatte \xc3\xa5ret efter hos Mercedes, sammen med bl.a. Stirling Moss, hvor han vandt igen. _NEWLINE_Efter ulykken ved 24-timers racerl\xc3\xb8bet i Le Mans i 1955, der kostede 77 mennesker livet, trak Mercedes sig ud af motorsport i en \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke. Fangio begyndte derfor i 1956 at k\xc3\xb8re for Ferrari, hvor han overtog Alberto Ascaris plads, efter at denne var blevet dr\xc3\xa6bt i en ulykke. I alle s\xc3\xa6sonens l\xc3\xb8b fik han f\xc3\xb8rste- eller andenpladser og vandt dermed sit fjerde verdensmesterskab. I 1957 vendte han tilbage til Maserati og vandt verdensmesterskabet for femte gang \xe2\x80\x93 som 47-\xc3\xa5rig \xe2\x80\x93 efter bl.a. en legendarisk pr\xc3\xa6station p\xc3\xa5 N\xc3\xbcrburgring i Tyskland, hvor han efter at have tabt n\xc3\xa6sten et minut i et mislykket pitstop k\xc3\xb8rte hurtigere omgangstider end nogensinde f\xc3\xb8r, indhentede og overhalede de to f\xc3\xb8rende Ferrarier p\xc3\xa5 de sidste omgange og vandt l\xc3\xb8bet._NEWLINE_F\xc3\xa5 m\xc3\xa5neder senere stoppede han karrieren.'