b'\n_START_ARTICLE_\nELDO\n_START_PARAGRAPH_\nELDO er en forkortelse for European Launcher Development Organisation. ELDO blev oprettet den 29. marts 1962 men den formelle aftale var f\xc3\xb8rst p\xc3\xa5 plads i 1964. Der var seks europ\xc3\xa6iske medlemslande: Belgien, Frankrig, Holland, Italien, Storbritannien og Vesttyskland samt Australien._NEWLINE_Form\xc3\xa5let var at bygge en europ\xc3\xa6isk l\xc3\xb8fteraket, ELDO-A. Storbritannien skulle bygge Blue Streak-f\xc3\xb8rstetrinnet, Frankrig Coralie-andettrinnet og Vesttyskland Astris-tredjetrinnet. Satellitterne skulle udvikles i Belgien og Italien, mens Holland skulle tage sig af telemetri og fjernkontrol. Raketten skulle affyres fra Woomera i Australien._NEWLINE_ELDO-A, senere omd\xc3\xb8bt til Europa-1, skulle v\xc3\xa6re 31,7 m lang og veje mere end 110 tons. Det var planen, at man i 1966 skulle v\xc3\xa6re i stand til at sende 1.000-1.200 kg i kredsl\xc3\xb8b 500 km over Jordens overflade. Afpr\xc3\xb8vningen af f\xc3\xb8rste trin gik godt, men tidsplanen skred, og i 1966 blev det besluttet at man i stedet skulle bygge en fire-trins raket, der kunne sende satellitter i geostation\xc3\xa6rt kredsl\xc3\xb8b. De skulle opsendes fra Kourou i Fransk Guiana_NEWLINE_En serie mislykkede affyringer medf\xc3\xb8rte at Storbritannien og Italien forlod organisationen i 1969 og man opgav Europa-1 i 1970. I stedet begyndte man at udvikle Europa-2. Der blev kun foretaget en mislykket affyring den 5. november 1971, hvorefter projektet blev opgivet. Et mere ambiti\xc3\xb8st projekt, Europa-3, blev sat i gang. Det blev aldrig realiseret, men det f\xc3\xb8rste trin kom til at danne grundlaget for den senere succesfulde Ariane-l\xc3\xb8fteraket._NEWLINE_I 1975 blev ELDO en del af ESA.\n_START_SECTION_\nAfviklingen\n_START_PARAGRAPH_\nEn serie mislykkede affyringer medf\xc3\xb8rte, at Storbritannien og Italien forlod organisationen i 1969 og man opgav Europa-1 i 1970. I stedet begyndte man at udvikle Europa-2. Der blev kun foretaget en mislykket affyring den 5. november 1971, hvorefter projektet blev opgivet. Et mere ambiti\xc3\xb8st projekt, Europa-3, blev sat i gang. Det blev aldrig realiseret, men det f\xc3\xb8rste trin kom til at danne grundlaget for den senere succesfulde Ariane-l\xc3\xb8fteraket._NEWLINE_I 1975 blev ELDO en del af ESA.\n_START_SECTION_\nOpsendelser\n_START_PARAGRAPH_\nSamlet set planlagde den europ\xc3\xa6iske opsendelsesudviklingsorganisation elleve opsendelser, hvoraf kun 10 fandt sted. Af de ni faktiske opsendelser var fire succesfulde. Fire andre opsendelser var mislykkede, og der var en opsendelse, der blev indstillet._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste opsendelse, F-1, fandt sted den 5. juni 1964, som kun testede f\xc3\xb8rste fase i lanceringen og var vellykket._NEWLINE_B\xc3\xa5de F-2 og F-3, som fandt sted den 20. oktober 1964 og 22. marts 1965 p\xc3\xa5 deres respektive datoer, testede kun den f\xc3\xb8rste fase igen og var begge succesfulde._NEWLINE_Den fjerde opsendelse, F-4, fandt sted den 24. maj 1966. Denne opsendelse afpr\xc3\xb8vede kun den f\xc3\xb8rste fase af raketen med en dummy fase 2 og 3. Denne flyvning blev afsluttet efter 136 sekunders flyvning._NEWLINE_Den femte opsendelse, F-5, fandt sted den 13. november 1966. Denne opsendelse havde til form\xc3\xa5l at fuldf\xc3\xb8re den samme opgave som F-4 og var vellykket._NEWLINE_Den sjette opsendelse, F-6/1, fandt sted den 4. august 1967. Denne opsendelse havde en aktiv f\xc3\xb8rste og anden fase med en dummy tredje etape og satellit. Ved denne opsendelse blev anden fase ikke ant\xc3\xa6ndt og mislykkedes._NEWLINE_Den syvende opsendelse, F-6/2, fandt sted den 5. december 1967. Det havde til form\xc3\xa5l at g\xc3\xb8re det samme m\xc3\xa5l som F-6/1, men f\xc3\xb8rste og anden fase blev ikke adskilt._NEWLINE_Den ottende opsendelse, F-7, fandt sted den 30. november 1968. Ved denne opsendelse var alle tre faser aktive og en satellit blev monteret. Efter anden fase blev ant\xc3\xa6ndt, eksploderede den tredje fase._NEWLINE_Den niende opsendelse, F-8, fandt sted den 3. juli 1969 og havde til form\xc3\xa5l at g\xc3\xb8re det samme som F-7, men endte p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de._NEWLINE_Den tiende opsendelse, F-9, fandt sted den 12. juni 1970 og havde alle faser aktiv med En satellit udstyret. I denne opsendelse var alle faser succesfulde, men satellitten kom ikke i bane. Efter denne opsendelse begyndte ELDO at miste midler og medlemmer og blev gradvis indfaset i ESRO for at skabe ESA._NEWLINE_Efter at F-10 blev aflyst, blev det besluttet, at Woomera-affyringslokaliteten ikke var egnet til at s\xc3\xa6tte satellitter i geosynkron bane. I 1966 blev det besluttet at flytte til det franske sted Kourou i Sydamerika. Frankrig opsendte der efter F-11 i rummet, men den fungerer ikke efter hensigten og eksploderede, da det blev \xc3\xb8delagt af sikkerhedsofficeren. \xc3\x85rsagen til dette var en statisk udladning fra festerne, der gik ned til tredje trins sequencer og inertial naviagationscomputer, som fik det til at h\xc3\xa6nge._NEWLINE_Opsendelsen af F12 blev udskudt, mens en projektrevurdering blev gennemf\xc3\xb8rt, hvilket f\xc3\xb8rte til beslutningen om at opgive Europa-designet.'