b'\n_START_ARTICLE_\nGeorges Cuvier\n_START_SECTION_\nLiv og gerning\n_START_PARAGRAPH_\nHans interesse for naturvidenskaberne, specielt for zoologien, viste sig allerede i skoletiden, og da han 1784 havde opn\xc3\xa5et en plads p\xc3\xa5 Karls-Akademiet i Stuttgart, kastede han sig med iver over sit yndlingsstudium. I en alder af 20 \xc3\xa5r tog han derp\xc3\xa5, af \xc3\xb8konomiske grunde, ans\xc3\xa6ttelse som husl\xc3\xa6rer hos grev d\xe2\x80\x99H\xc3\xa9ricy p\xc3\xa5 slottet Fiquainville i Normandiet, og da hans ny opholdssted l\xc3\xa5 i n\xc3\xa6rheden af kysten, fik han udm\xc3\xa6rket lejlighed til at studere fiskene og de lavere havdyr og samtidig at sammenligne disse sidste med de sammesteds ret hyppigt forekommende forsteninger, fx terebratler. Han blev her kendt med Abbe Tessier, p\xc3\xa5 hvis anbefaling han 1795 kaldtes til Paris. I 1799 blev han Daubentons efterf\xc3\xb8lger som l\xc3\xa6rer ved Coll\xc3\xa8ge de France og endelig 1802, ved Mertruds d\xc3\xb8d, professor i anatomi ved Jardin des Plantes, hvor han grundlagde det naturhistoriske museum, der siden var et af de st\xc3\xb8rste i Europa. Under Napoleon, der havde lagt m\xc3\xa6rke til hans store administrative talent, benyttedes han atter og atter som tillidsmand, n\xc3\xa5r det gjaldt organiseringen af det h\xc3\xb8jere skolev\xc3\xa6sen eller oprettelse af videnskabelige akademier og institutioner, ja, en enkelt gang, rigtignok uden udbytte, endog i en politisk mission. Ogs\xc3\xa5 under de f\xc3\xb8lgende, skiftende politiske forhold stod han stadig i h\xc3\xb8j gunst og blev genstand for mange h\xc3\xa6dersbevisninger: 1818 blev han s\xc3\xa5ledes medlem af akademiet, i 1819 fik han titel af baron, i 1831 udn\xc3\xa6vntes han til pair af Frankrig og, kort f\xc3\xb8r d\xc3\xb8den overraskede ham, var han endog udset til at v\xc3\xa6re statsr\xc3\xa5dets pr\xc3\xa6sident._NEWLINE_Samtidig med, at hans tid s\xc3\xa5ledes i ikke ringe grad beslaglagdes ved hans deltagelse i det offentlige liv, fortsatte han imidlertid utr\xc3\xa6tteligt de allerede i ungdommen p\xc3\xa5begyndte zoologiske og anatomiske studier og udgav i \xc3\xa5renes l\xc3\xb8b den imponerende r\xc3\xa6kke skrifter, som til alle tider vil sikre ham en fremtr\xc3\xa6dende plads blandt zoologiens storm\xc3\xa6nd. Som hans hovedv\xc3\xa6rker kan her n\xc3\xa6vnes: Le\xc3\xa7ons d\xe2\x80\x99anatomie compar\xc3\xa9e (1800-05); M\xc3\xa9moires pour servir \xc3\xa0 l\xe2\x80\x99histoire et l\xe2\x80\x99anatomie des Mollusques (1817); Le regne animal (1817), et meget betydningsfuldt, oftere overset arbejde, i hvilket der gives en oversigt over hele dyreriget; det blev, efter hans d\xc3\xb8d, af en st\xc3\xb8rre kreds af hans elever, udgivet i en pragtfuld udgave med talrige tavler; Recherches sur les ossemens fossiles (1812-13), en, p\xc3\xa5 anatomisk grundlag hvilende unders\xc3\xb8gelse af de fossile knogler, som her n\xc3\xb8je sammenlignes med de nulevende dyrs; Histoire naturelle des poissons, et v\xc3\xa6rk, han p\xc3\xa5begyndte sammen med Valenciennes, der efter Cuviers d\xc3\xb8d f\xc3\xb8rte det til ende; endelig et par for videnskabens historie vigtige v\xc3\xa6rker: \xc3\x89loges historiques (1819-27), en stor samling biografier af fremragende naturforskere, og den f\xc3\xb8rst efter hans d\xc3\xb8d udgivne: Histoire des sciences naturelles (1841-45). N\xc3\xa5r Cuvier gennem disse skrifter st\xc3\xa5r som grundl\xc3\xa6ggeren af den moderne zoologi, beror dette ikke blot p\xc3\xa5 hans fremragende dygtighed som anatom og de talrige ny kendsgerninger, som er fremkomne ved hans unders\xc3\xb8gelser, men m\xc3\xa5ske i nok s\xc3\xa5 h\xc3\xb8j grad p\xc3\xa5 hans geniale syn p\xc3\xa5 den sammenlignende anatomi og p\xc3\xa5 zoologien i det hele taget. Hele dyreriget kan, efter hans opfattelse, deles i 4 hovedgrupper: hvirveldyr, bl\xc3\xb8ddyr, leddyr og str\xc3\xa5ledyr, som hver karakteriseres ved sin ejendommelige, anatomiske grundplan. Inden for disse grupper viser alle kendte underafdelinger sig kun at v\xc3\xa6re modifikationer, fremkomne ved st\xc3\xa6rkere udformning eller ved h\xc3\xa6mning af typens karakteristiske bygningsdele. S\xc3\xa5danne variationer foreg\xc3\xa5r imidlertid kun efter ganske bestemte regler: organismen er som et sluttet hele, i hvilket enkelte dele ikke kan omdannes, uden at samtidig det \xc3\xb8vrige ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5virkes; der best\xc3\xa5r med andre ord en tydelig korrelation mellem de enkelte dele. Samtidig betones det, at de betydningsfuldeste dele er mindst tilb\xc3\xb8jelige til at forandre sig, og at i det hele taget de anatomiske karakterer er af h\xc3\xb8jst ulige betydning for den zoologiske systematik; i s\xc3\xa5 henseende m\xc3\xa5 de forskellige karakterer underordnes hinanden. De 4 typer st\xc3\xa5r for Cuvier som noget engang givet, og han stiller sig i skarp mods\xc3\xa6tning til dem, der, ganske vist mest ad spekulationens vej, var blevet ledet til at tvivle om typernes konstans._NEWLINE_Eftertiden har selvf\xc3\xb8lgelig haft adskilligt at \xc3\xa6ndre ved Cuviers opfattelse af dyreriget: antallet af grundtyper har m\xc3\xa5ttet for\xc3\xb8ges, og frem for alt blev l\xc3\xa6ren om de indbyrdes skarpt sondrede typer efter descendensl\xc3\xa6rens sejrrige gennembrud anset for at v\xc3\xa6re rokket i sin grundvold.'