b'\n_START_ARTICLE_\nThe Dark Side of the Moon\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nEfter udgivelsen af Meddle i 1971 samlede bandet sig til en kommende turn\xc3\xa9 i Storbritannien, Japan og USA. Under \xc3\xb8vningen i Broadhurst Gardens i London skabtes udsigterne til et nyt album, selvom deres h\xc3\xb8jeste prioritet p\xc3\xa5 det tidspunkt var at skrive nyt materiale. Ved et bandm\xc3\xb8de hjemme hos trommeslageren Nick Mason i Camden, foreslog bassisten Roger Waters, at et nyt album kunne tage form under turn\xc3\xa9en. Waters\' id\xc3\xa9 var at albummet skulle handle om ting der "g\xc3\xb8r folk rasende", med fokus p\xc3\xa5 det pres bandet oplevede for\xc3\xa5rsaget af deres vanskelige livsstil, og omhandler tydeligt det tidligere bandmedlem Syd Barrets psykiske tilstand. Bandet havde fundet p\xc3\xa5 noget lignende da de lavede The Man and the Journey i 1969. Guitaristen David Gilmour sagde i 2003 i et interview fra Rolling Stone:_NEWLINE_\xe2\x80\xa6 Jeg tror vi alle mente \xe2\x80\x93 og Roger mente helt sikkert \xe2\x80\x93 at mange af teksterne vi havde brugt var lidt for indirekte. Der var bestemt en f\xc3\xb8lelse af at ordene ville blive meget tydelige og bestemte._NEWLINE_Alle fire medlemmer var enige om at Waters\' id\xc3\xa9 om et album samlet af et enkelt tema var god. Waters, den vigtigste sangskriver, Gilmour, Mason og keyboardspilleren Richard Wright deltog i sangskrivningen og produktionen af det nye materiale, og Waters lavede de tidlige demo-spor i sit hjem i Islington, hvor han havde bygget et lille indspilningsstudie i hans haveskur. Dele af det nye album var taget fra tidligere ubrugte materialer; den f\xc3\xb8rste s\xc3\xa6tning i "Breathe" kom fra et tidligere v\xc3\xa6rk af Waters og Ron Geesin, skrevet p\xc3\xa5 soundtracket til The Body, og den grundl\xc3\xa6ggende struktur af "Us and Them" var taget fra et stykke Wright oprindeligt havde komponeret til filmen Zabriskie Point. Bandet \xc3\xb8vede i et pakhus i London ejet af The Rolling Stones, og senere p\xc3\xa5 Rainbow Theatre. De k\xc3\xb8bte ogs\xc3\xa5 ekstra grej, hveriblandt nye h\xc3\xb8jtalere, et PA system, en 28-sporet mixer med 4 kvadrofoniske udgange, og specialbygget belysningsudstyr. 3 tons udstyr blev transporteret i 3 lastvogne; dette var f\xc3\xb8rste gang bandet havde taget et helt album med p\xc3\xa5 turn\xc3\xa9, men det ville g\xc3\xb8re dem i stand til at forfine og forbedre det nye materiale, som p\xc3\xa5 dette tidspunkt var blevet givet den midlertidige titel The Dark Side of the Moon (an allusion to luncy, rater than astronomy). Da de opdagede at titlen allerede var blevet brugt af et andet band, Medicine Head, blev den midlertidigt \xc3\xa6ndret til Eclipse. Det nye materiale havde premiere ved The Dome i Brighton, den 20. januar 1972, og efter Medicine Heads kommercielle fiasko af deres album, blev titlen \xc3\xa6ndret tilbage til bandets oprindelige fork\xc3\xa6rlighed._NEWLINE_Dark Side of the Moon: A Piece for Assorted Lunatics, som det tidligere var kendt som, blev spillet over for en samlet presse den 17. februar 1972 \xe2\x80\x93 mere end et \xc3\xa5r f\xc3\xb8r den endelige udgivelse \xe2\x80\x93 p\xc3\xa5 Rainbow Theatre, og fik kritisk ros. Michael Wale fra The Times beskrev stykket som "\xe2\x80\xa6 fik t\xc3\xa5rer til at bryde frem. Det var fuldst\xc3\xa6ndig forst\xc3\xa5eligt og musikalsk afh\xc3\xb8rende." Derek Jewell fra The Sunday Times skrev: "Pink Floyds kunstneriske hensigts m\xc3\xa5l er nu stort." Melody Maker var dog mindre entusiastisk: "Musisk set var der nogle gode id\xc3\xa9er, men lydeffekterne fik mig tit til at t\xc3\xa6nke p\xc3\xa5 om jeg var i et fuglebur i London zoo." Den efterf\xc3\xb8lgende turn\xc3\xa9 blev rost af publikummet. Det nye materiale blev spillet live, i selv samme r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lge som det senere ville blive indspillet, men der var tydelige forskelle mellem liveudgaven og den indspillede udgave, der blev udgivet et \xc3\xa5r senere, heriblandt manglen p\xc3\xa5 synthesizere p\xc3\xa5 numre som "On the Run" og bibell\xc3\xa6sninger, der senere blev erstattet af Clare Torrys sang uden ord p\xc3\xa5 "The Great Gig in the Sky"._NEWLINE_Bandets lange turn\xc3\xa9 gennem Europa og Nordamerika gav dem mulighed for at lave kontinuerlige forbedringer til kvaliteten af deres liveoptr\xc3\xa6dener. Studieindspilninger blev presset ind mellem deres turn\xc3\xa9datoer; \xc3\xb8vetiderne begyndte i England den 20. januar 1972, men i slutningen af februar rejste bandet til Frankrig og indspillede musik til den franske instrukt\xc3\xb8r Barbet Schroders film, La Vall\xc3\xa9e. Derefter optr\xc3\xa5dte de i Japan og vendte tilbage til Frankrig i marts for at f\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8re arbejdet med filmen. Efter adskillige arrangementer i Nordamerika fl\xc3\xb8j bandet til London for at indspille albummet fra den 24. maj til den 25. juni. Der blev arrangeret flere koncerter i Europa og Nordamerika inden bandet igen vendte tilbage den 9. januar 1973 for at f\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8re albummet.\n_START_SECTION_\nKoncept\n_START_PARAGRAPH_\nThe Dark Side of the Moon blev lavet ud fra eksperimenter Pink Floyd havde fors\xc3\xb8gt sig med i deres tidligere liveoptr\xc3\xa6dener og indspilninger, men mangler den udvidede instrumentale udflugt, som, if\xc3\xb8lge David Fricke, var blevet et af bandets kendetegn efter det stiftende medlem Syd Barrett forlod bandet i 1968. David Gilmour, Barretts erstatning, refererede senere til de instrumentale dele som "det psykedeliske improviserede hall\xc3\xb8j" og n\xc3\xa6vnte sammen med Waters, at Meddle fra 1971 var et vendepunkt mod, hvad der ville blive realiseret p\xc3\xa5 albummet. The Dark Side of the Moon\'s lyriske tema omhandler konflikt, gr\xc3\xa5d, tidens gang, d\xc3\xb8d og psykisk lidelse (eller "sindsyge"), hvor det sidstn\xc3\xa6vnte delvist er inspireret af Barretts forv\xc3\xa6rrende mentale tilstand; han havde v\xc3\xa6ret bandets vigtigste komponist og sangskriver. Albummet er bem\xc3\xa6rkelsesv\xc3\xa6rdigt for brugen af musique concr\xc3\xa8te og begrebsm\xc3\xa6ssige, filosofiske tekster, som ogs\xc3\xa5 kan findes i mange af bandets andre v\xc3\xa6rker._NEWLINE_Hver side af albummet er et fortsat stykke musik. De fem spor p\xc3\xa5 hver side afspejler forskellige stadier af menneskets liv, der begynder og slutter med et hjerteslag, og udforsker karakteren af menneskets erfaringer, og (if\xc3\xb8lge Waters) "indlevelse". "Speak to me" og "Breathe" l\xc3\xa6gger v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 de jordiske og indholdsl\xc3\xb8se elementer af livet, der ledsages af den altid tilstedev\xc3\xa6rende trussel om galskab_NEWLINE_og vigtigheden af at leve sit eget liv\xe2\x80\x94"V\xc3\xa6r ikke bange for at drage omsorg". Ved at skifte scene til en lufthavn, fremkalder de instrumentale synthesisere p\xc3\xa5 "On the Run" presset og uroen ved at rejse moderne, i s\xc3\xa6rdeleshed Wrights frygt for at flyve. "Time" unders\xc3\xb8ger den m\xc3\xa5de, hvorp\xc3\xa5 tidens gang kan styre ens liv og advarer dem, der forbliver fokuserede p\xc3\xa5 verdslige aspekter; nummeret er efterfulgt af et tilbagetog i ensomhed og tilbagetr\xc3\xa6kning i "Breathe (Reprise)". Den f\xc3\xb8rste side af albummet slutter med Wright og vokalisten Clare Torrys sj\xc3\xa6lfulde metafor for d\xc3\xb8den, "The Great Gig in the Sky".\n_START_SECTION_\nIndspilningen\n_START_PARAGRAPH_\nAlbummet blev indspillet af gruppen og teknikeren Alan Parsons i perioden juni 1972 til januar 1973 i Abbey Road Studios, og undervejs gjorde man brug af den mest avancerede teknik til indspilning af instrumenter og lydeffekter i datiden. Der blev eksperimenteret med surround sound og kvadrofoni, men kvadrofonidelen kom aldrig til at fungere tilfredsstillende for Parsons, da man kom i tidsmangel og ikke havde tilstr\xc3\xa6kkeligt gode b\xc3\xa5ndoptagere. Kvadrofoni-mikset blev faktisk udgivet, men tiltrak aldrig s\xc3\xa6rlig opm\xc3\xa6rksomhed. 30 \xc3\xa5r senere blev masterb\xc3\xa5ndet til denne udgave fundet frem igen, renset og gjort klar til genudsendelse, men gruppen valgte at satse p\xc3\xa5 en nymikset udgave af surround sound-albummet til genudsendelse. I stedet blev kvadrofoniudgaven l\xc3\xa6kket p\xc3\xa5 Internettet. _NEWLINE_Instrumenterne var ud over traditionelle rockinstrumenter (el-guitar, el-bas, trommer) ogs\xc3\xa5 avancerede synthesizere. P\xc3\xa5 "On the Run" kan h\xc3\xb8res en af de f\xc3\xb8rste sequencere, der skaber en psykedelisk lyd. En speciel bastromme skaber effekten svarende til hjertelyd p\xc3\xa5 flere numre, herunder  "Speak to Me" samt albummets begyndelse og afslutning. Endvidere blev der brugt reallyd i form af m\xc3\xb8nter, kasseapparater mm. til "Money" og lyde fra ure p\xc3\xa5 "Time". Parsons anvendte ekkoeffekter og b\xc3\xa5ndsl\xc3\xb8jfer med lyd, s\xc3\xa5 disse lyde fik en rytmisk form._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 sangen er der specielle forhold omkring. Rick Wright og David Gilmour har flere vokalharmonier, der rammer n\xc3\xa6rmest perfekt, hvilket if\xc3\xb8lge Waters bl.a. skyldes, at deres stemmer lyder n\xc3\xa6sten ens. Desuden lavede Parsons dobbeltoptagelser af b\xc3\xa5de stemmer og guitar, som er med til at give en s\xc3\xa6rlig lyd._NEWLINE_Gruppen har i eftertiden ind imellem s\xc3\xb8gt at nedtone Parsons rolle i albummet, men der hersker ikke tvivl om, at han havde en meget stor indflydelse p\xc3\xa5 resultatet. Efterf\xc3\xb8lgende skabte han sig selv en karriere med The Alan Parsons Project.'