b'\n_START_ARTICLE_\nVulgata\n_START_PARAGRAPH_\nBiblia Vulgata, den almindelige Bibel, er navnet p\xc3\xa5 en latinsk overs\xc3\xa6ttelse af Det Gamle Testamente fra hebraisk og Det Nye Testamente fra gr\xc3\xa6sk. Overs\xc3\xa6ttelsen blev udf\xc3\xb8rt af Hieronymus mellem 382 og 405 p\xc3\xa5 foranledning af pave Damasus. Form\xc3\xa5let var at samle de forskellige bibelversioner til en enhed._NEWLINE_Siden 1546 har Vulgata v\xc3\xa6ret anerkendt som Den romersk-katolske kirkes officielle bibeltekst. Fra 1979 i den reviderede udgave, Nova Vulgata._NEWLINE_F\xc3\xb8r Vulgata fandtes et utal forskellige latinske overs\xc3\xa6ttelser af Bibelen, som nu g\xc3\xa5r under navnet Vetus Latina \xe2\x80\x93 det gamle latin. Da de ar oversat af mange forskellige og af hinanden uafh\xc3\xa6ngige overs\xc3\xa6ttere, var kvaliteten ikke tilfredsstillende, og der var behov for en autoriseret og ensartet overs\xc3\xa6ttelse til brug i kirken._NEWLINE_Hieronymus begyndte arbejdet med den nye overs\xc3\xa6ttelse i Rom, men flyttede til Bethlehem, hvor han gjorde overs\xc3\xa6ttelsen f\xc3\xa6rdig. Efter en lidt modstr\xc3\xa6bende modtagelse blev Vulgata med tiden accepteret, og i dag findes den bevaret i mere end 8000 afskrifter._NEWLINE_De var ikke alle lige vellykkede, og der er blevet gjort mange fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at forbedre Vulgata. I det 13. \xc3\xa5rhundrede blev den gennemg\xc3\xa5et og revideret af teologer ved universitetet i Paris; denne udgave l\xc3\xa5 til grund for Gutenbergs f\xc3\xb8rste trykte bibel i 1456._NEWLINE_P\xc3\xa5 kirkem\xc3\xb8det i Trento i Italien i 1546 blev det besluttet, at Vulgata skulle v\xc3\xa6re den officielle Bibel i den katolske kirke, og den blev endnu engang revideret og omskrevet. Resultatet blev Vulgata Clementina i 1592, der blev den autoriserede katolske Bibel._NEWLINE_Arbejdet med Nova Vulgata, den nye Vulgata, p\xc3\xa5begyndtes i 1907._NEWLINE_Blandt de mest vellykkede udgaver af Vulgata er Codex Amiatinus i Firenze, Codex Cavensis i Salerno, Codex Dublinensis (Book of Armagh) i Dublin, Codex Fuldensis i Fulda i Tyskland, Lindisfarne Gospels i British Library og Codex Sangallensis i St. Gall i Schweiz.'