b'\n_START_ARTICLE_\nBed\xc5\x99ich Smetana\n_START_SECTION_\nFamiliebaggrund og barndom\n_START_PARAGRAPH_\nBed\xc5\x99ich Smetana blev f\xc3\xb8dt den 2. marts 1824 i Litomy\xc5\xa1l \xc3\xb8st for Prag n\xc3\xa6r gr\xc3\xa6nsen mellem B\xc3\xb8hmen og M\xc3\xa4hren, der dengang var provinser i det habsburgske rige. Han var det tredje barn og f\xc3\xb8rste s\xc3\xb8n af Franti\xc5\xa1ek Smetana og hans tredje kone Barbora Lynkov\xc3\xa1. Franti\xc5\xa1ek havde f\xc3\xa5et otte b\xc3\xb8rn i to tidligere \xc3\xa6gteskaber, hvoraf fem d\xc3\xb8tre overlevede barndommen. Sammen med Barbora fik han yderligere ti b\xc3\xb8rn, hvoraf syv n\xc3\xa5ede voksenalderen. P\xc3\xa5 dette tidspunkt var tysk det officielle sprog i B\xc3\xb8hmen. Franti\xc5\xa1ek kunne tjekkisk, men af forretningsm\xc3\xa6ssige og sociale grunde brugte han det sj\xc3\xa6ldent, og hans b\xc3\xb8rn l\xc3\xa6rte det f\xc3\xb8rst langt senere i deres liv._NEWLINE_Smetanas familie kom fra Hradec Kr\xc3\xa1lov\xc3\xa9-regionen i B\xc3\xb8hmen. Franti\xc5\xa1ek havde l\xc3\xa6rt bryggerfaget og erhvervet sig en moderat formue i l\xc3\xb8bet af Napoleonskrigene ved at levere t\xc3\xb8j og forsyninger til den franske h\xc3\xa6r. Han bestyrede efterf\xc3\xb8lgende flere bryggerier, f\xc3\xb8r han kom til Litomy\xc5\xa1l i 1823 som brygger for Grev Waldstein, hvis ren\xc3\xa6ssanceslot dominerer byen._NEWLINE_Den \xc3\xa6ldre Smetana var uuddannet, men havde naturlige anl\xc3\xa6g for musik og var en kompetent violinist samt spillede i en strygekvartet. Bed\xc5\x99ich blev introduceret til musik af sin far og i oktober 1830, i en alder af seks \xc3\xa5r, gav han sin f\xc3\xb8rste offentlige koncert. Ved en koncert i Litomy\xc5\xa1ls akademi spillede han et klaverarrangement af Aubers ouverture til La muette de Portici; han fik en henrykt modtagelse. I 1831 flyttede familien til Jindrichuv Hradec i den sydlige del af B\xc3\xb8hmen \xe2\x80\x93 den region, hvor Gustav Mahler en generation senere skulle vokse op. Her gik Smetana i den lokale grundskole og senere p\xc3\xa5 gymnasiet. Han studerede ogs\xc3\xa5 violin og klaver, opdagede v\xc3\xa6rker af Mozart og Beethoven og begyndte at komponere enkle stykker, hvoraf det ene, en dans (Kvapi\xc4\x8dek eller "Lille galop"), er overleveret i skitseform._NEWLINE_I 1835 trak Franti\xc5\xa1ek sig tilbage til en g\xc3\xa5rd i den syd\xc3\xb8stlige del af B\xc3\xb8hmen. Da der ikke var nogen egnet lokal skole, blev Smetana sendt til gymnasiet i Jihlava, hvor han fik hjemve og var ude af stand at studere. Han blev overf\xc3\xb8rt til pr\xc3\xa6monstratenserskolen i N\xc4\x9bmeck\xc3\xbd Brod, hvor han blev gladere og gjorde gode fremskridt. Blandt de venner, han fik der, var Karel Havl\xc3\xad\xc4\x8dek, Tjekkiets senere revolution\xc3\xa6re digter, hvis afrejse til Prag i 1838 kan have p\xc3\xa5virket Smetanas eget \xc3\xb8nske om at opleve livet i hovedstaden. Det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r, med Franti\xc5\xa1eks godkendelse, blev han indskrevet p\xc3\xa5 en skole i Prag under Josef Jungmann, en fornem digter og sprogforsker, der var en ledende figur i bev\xc3\xa6gelsen til Tjekkiets nationale v\xc3\xa6kkelse.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste skridt\n_START_PARAGRAPH_\nSmetana ankom til Prag i efter\xc3\xa5ret 1839. Han fandt ikke Jungmanns skole im\xc3\xb8dekommende (han blev drillet af sine klassekammerater for sine landlige manerer) og begyndte snart at skulke. Han h\xc3\xb8rte koncerter, gik i operaen, lyttede til milit\xc3\xa6re bands og dannede en amat\xc3\xb8rstrygekvartet, som han skrev enkle stykker til. Efter Liszt havde givet en r\xc3\xa6kke klaverkoncerter i byen, blev Smetana overbevist om, at han kun ville kunne stille sig tilfreds med en musikalsk karriere. Han skrev i sin dagbog, at han \xc3\xb8nskede "at blive en Mozart med hensyn til komposition og en Liszt med hensyn til teknik". Men idyllen i Prag sluttede, da Franti\xc5\xa1ek opdagede sin s\xc3\xb8ns pj\xc3\xa6kkeri og fik ham fjernet fra byen. Franti\xc5\xa1ek ans\xc3\xa5 p\xc3\xa5 dette tidspunkt musik for et underholdende tidsfordriv, ikke et karrierevalg. Smetana blev midlertidigt installeret hos sin onkel i Nov\xc3\xa9 M\xc4\x9bsto na Morav\xc4\x9b, hvor han havde en kort romance med sin kusine Louisa. Han mindedes deres lidenskab i Louisas polka, den tidligste komplette komposition af Smetana, der er overleveret._NEWLINE_En \xc3\xa6ldre f\xc3\xa6tter, Josef Smetana, l\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 pr\xc3\xa6monstratenserskolen i Plze\xc5\x88 (Pilsen), tilb\xc3\xb8d derefter at overv\xc3\xa5ge drengens skolegang, og i sommeren 1840 rejste Smetana til Plze\xc5\x88. Han opholdt sig der, indtil han afsluttede sin skolegang i 1843. Han var grundet sine evner som pianist st\xc3\xa6rkt efterspurgt ved byens mange soir\xc3\xa9er, og han n\xc3\xb8d et hektisk socialt liv. Dette f\xc3\xb8rte til en r\xc3\xa6kke romancer, den vigtigste var med Kate\xc5\x99ina Kol\xc3\xa1\xc5\x99ov\xc3\xa1, som han havde kendt kort i sin tidlige barndom. Smetana var helt henf\xc3\xb8rt sammen med hende og skrev i sin dagbog: "N\xc3\xa5r jeg ikke er sammen med hende, sidder jeg p\xc3\xa5 varme kul og har ingen fred". Han komponerede flere stykker for hende, blandt andet to Quadrilles, en sangduet og en ufuldst\xc3\xa6ndig klaver-etude for venstre h\xc3\xa5nd. Han komponerede ogs\xc3\xa5 sit f\xc3\xb8rste orkesterstykke, en menuet.\n_START_SECTION_\nElev og l\xc3\xa6rer\n_START_PARAGRAPH_\nDa Smetana afsluttede sin skolegang, var hans fars formue svundet ind. Selv om Franti\xc5\xa1ek nu var enig i, at hans s\xc3\xb8n skulle f\xc3\xb8lge en musikalsk karriere, kunne han ikke st\xc3\xb8tte ham \xc3\xb8konomisk. I august 1843 rejste Smetana til Prag med tyve \xc3\xb8strig-ungarske gylden p\xc3\xa5 lommen uden umiddelbar udsigt til et job. I mangel af formel musikalsk uddannelse havde han brug for en l\xc3\xa6rer og blev pr\xc3\xa6senteret for lederen af Josef Proksch, der var leder af Prags musikinstitut, hvor Kate\xc5\x99ina Kol\xc3\xa1\xc5\x99ov\xc3\xa1s var studerende, af Kate\xc5\x99inas mor. Proksch anvendte de mest moderne undervisningsmetoder, baseret p\xc3\xa5 Beethoven, Chopin, Berlioz og Liszts Leipzig-kreds. I januar 1844 accepterede Proksch at tage Smetana som elev og samtidig lettedes den unge musikers \xc3\xb8konomiske vanskeligheder, da han sikrede sig en stilling som musikl\xc3\xa6rer for grev Thuns familie._NEWLINE_I de n\xc3\xa6ste tre \xc3\xa5r studerede Smetana teori og komposition under Proksch og underviste Thuns b\xc3\xb8rn i klaver. V\xc3\xa6rkerne, han komponerede i disse \xc3\xa5r, omfatter sange, danse, bagateller, impromptuer og en klaversonate i g-mol. I 1846 h\xc3\xb8rte Smetana koncerter i Prag med Berlioz og m\xc3\xb8dte efter al sandsynlighed den franske mester ved en reception arrangeret af Proksch. Hjemme hos grev Thun m\xc3\xb8dte han Robert og Clara Schumann og viste dem sin g-mol-sonate, men opn\xc3\xa5ede ikke deres anerkendelse af dette arbejde \xe2\x80\x93 de mente at kunne spore Berlioz\' indflydelse i det i alt for h\xc3\xb8j grad. Imens blomstrede hans venskab med Kate\xc5\x99ina. I juni 1847, da han forlod sin stilling i Thuns familie, anbefalede Smetana hende som sin efterf\xc3\xb8lger. Han tog derefter ud p\xc3\xa5 en rundtur i det vestlige B\xc3\xb8hmen i h\xc3\xa5b om at etablere sig som koncertpianist.\n_START_SECTION_\nRevolution\xc3\xa6r\n_START_PARAGRAPH_\nSmetana havde imidlertid ikke de n\xc3\xb8dvendige \xc3\xb8konomiske midler til r\xc3\xa5dighed for sin koncertturn\xc3\xa9, s\xc3\xa5 han opgav projektet og vendte tilbage til Prag, hvor han levede af privatundervisning og lejlighedsvis optr\xc3\xa6den som akkompagnat\xc3\xb8r ved kammerkoncerter. Han begyndte ogs\xc3\xa5 at arbejde p\xc3\xa5 sit f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8rre orkesterv\xc3\xa6rk, en ouverture i D-dur._NEWLINE_I en kort periode i 1848 virkede Smetana som revolution\xc3\xa6r. Under revolutionerne i 1848 var det habsburgske omr\xc3\xa5de pr\xc3\xa6get af et klima af politisk forandring og omv\xc3\xa6ltning, der skyllede gennem Europa i det \xc3\xa5r, og en pro-demokratisk bev\xc3\xa6gelse i Prag under ledelse af Smetanas gamle ven Karel Havl\xc3\xad\xc4\x8dek opfordrede til at bringe det absolutistiske habsburgske styre til en afslutning og til at indf\xc3\xb8re mere politisk autonomi. En borgerarm\xc3\xa9 ("Svornost") blev dannet for at forsvare byen. Smetana skrev en r\xc3\xa6kke patriotiske v\xc3\xa6rker, herunder to marcher til henholdsvis den tjekkiske nationalgarde og en sammenslutning af studerende ved Prags universitet foruden en frihedssang til en tekst af Jan Koll\xc3\xa1r. I juni 1848, netop som de habsburgske h\xc3\xa6re rykkede ud for at undertrykke de opr\xc3\xb8rske tendenser, kom Prag under angreb fra de \xc3\xb8strigske styrker under ledelse af Prins Alfred af Windisch-Graetz. Som medlem af Svornost hjalp Smetana med til at bemande barrikaderne p\xc3\xa5 Karlsbroen. Det spirende opr\xc3\xb8r blev hurtigt knust. Smetana undgik f\xc3\xa6ngsel eller eksil, men blev modtaget af ledere som Havl\xc3\xad\xc4\x8dek. Under hans korte engagement i Svornost m\xc3\xb8dte han forfatteren og den f\xc3\xb8rende radikale, Karel Sabina, der senere skrev to libretti til Smetanas f\xc3\xb8rste operaer.\n_START_SECTION_\nKlaverinstitut\n_START_PARAGRAPH_\nTidligt i 1848 skrev Smetana til Franz Liszt, som han endnu ikke havde m\xc3\xb8dt, og bad ham om lov til at dedicerede et nyt klaverv\xc3\xa6rk, Seks karakteristiske stykker, til ham og bad ham anbefale det til et forlag. Han anmodede desuden om et l\xc3\xa5n p\xc3\xa5 400 gylden, s\xc3\xa5 han kunne \xc3\xa5bne en musikskole. Liszt svarede hjerteligt og accepterede dedikationen og lovede at hj\xc3\xa6lpe med at finde en forl\xc3\xa6gger, men tilb\xc3\xb8d dog ingen \xc3\xb8konomisk st\xc3\xb8tte. Denne opmuntring blev starten p\xc3\xa5 et venskab, der var af stor v\xc3\xa6rdi for Smetana i hans senere karriere. P\xc3\xa5 trods af Liszts manglende \xc3\xb8konomiske st\xc3\xb8tte var Smetana i stand til at starte et klaverinstitut i slutningen af august 1848 med tolv studerende. Efter en h\xc3\xa5rd periode begyndte instituttet at blomstre og fik for en tid en h\xc3\xb8j stjerne, is\xc3\xa6r blandt tilh\xc3\xa6ngerne af den tjekkiske nationalisme, for hvem Smetana var begyndt at v\xc3\xa6re et navn, man skulle regne med. Proksch skrev om Smetanas st\xc3\xb8tte til hans folks sag og sagde, at han "kan meget vel blive den, der formidler mine id\xc3\xa9er p\xc3\xa5 det tjekkiske sprog". I 1849 blev instituttet flyttet til Katerinas for\xc3\xa6ldres hjem og begyndte at tiltr\xc3\xa6kke fornemme g\xc3\xa6ster; Liszt kom regelm\xc3\xa6ssigt, og den tidligere kejser Ferdinand, der havde bosat sig i Prag, deltog i skolens eftermiddagskoncerter. Smetanas deltagelse i disse koncerter gjorde dem til et anerkendt element i Prags musikliv. I denne tid, hvor Smetana ikke havde de store pengesorger, blev han gift med Kate\xc5\x99ina; det skete den 27. august 1849. Parret fik fire d\xc3\xb8tre mellem 1851 og 1855.\n_START_SECTION_\nKomponist\n_START_PARAGRAPH_\nI 1850 accepterede Smetana, selv om han stadig n\xc3\xa6rede f\xc3\xb8lelser for revolutionen, stillingen som hofpianist for Ferdinand p\xc3\xa5 Prags slot. Han fortsatte undervisningen p\xc3\xa5 klaverinstituttet og helligede sig i stigende grad komponistgerningen. Hans v\xc3\xa6rker, is\xc3\xa6r for klaver, omfattede Bryllupsscener i tre dele, noget af den musik, som senere blev brugt i Den solgte brud. Han skrev ogs\xc3\xa5 adskillige korte eksperimentelle stykker indsamlet under navnet Albumblade og en r\xc3\xa6kke polkaer. I 1853-54 arbejdede han p\xc3\xa5 et st\xc3\xb8rre orkesterstykke, Triumfsymfonien, for at fejre kejser Franz Josefs bryllup. Symfonien blev dog afvist af det kejserlige hof med den begrundelse, at de korte musikalske referencer til den \xc3\xb8strigske nationalsang ikke var tilstr\xc3\xa6kkeligt fremtr\xc3\xa6dende. Smetana hyrede ufortr\xc3\xb8dent et orkester for egen regning for at opf\xc3\xb8re symfonien i Konvikt-salen i Prag den 26. februar 1855. Arbejdet blev k\xc3\xb8ligt modtaget, og koncerten var en \xc3\xb8konomisk fiasko.\n_START_SECTION_\nPrivate sorger og faglig skuffelse\n_START_PARAGRAPH_\nI \xc3\xa5rene mellem 1854 og 1856 led Smetana en r\xc3\xa6kke personlige slag. I juli 1854 d\xc3\xb8de hans n\xc3\xa6st\xc3\xa6ldste datter, Gabriela, af tuberkulose. Et \xc3\xa5r senere d\xc3\xb8de hans \xc3\xa6ldste datter, Bedriska, der i en alder af fire \xc3\xa5r havde vist en s\xc3\xa6rlig musikalsk begavelse, af skarlagensfeber. Smetana skrev sin klavertrio i g-mol som en hyldest til hende. Den blev opf\xc3\xb8rt i Prag den 3. december 1855 og blev, if\xc3\xb8lge komponisten, modtaget "h\xc3\xa5rdt" af kritikerne, selv om Liszt lovpriste den. Smetanas sorger fortsatte; lige efter Bedriskas d\xc3\xb8d var en fjerde datter, Kate\xc5\x99ina, blevet f\xc3\xb8dt, men ogs\xc3\xa5 hun d\xc3\xb8de i juni 1856. P\xc3\xa5 dette tidspunkt var Smetanas hustru Kate\xc5\x99ina ogs\xc3\xa5 blevet diagnosticeret med tuberkulose._NEWLINE_I juli 1856 modtog Smetana nyheden om, at hans revolution\xc3\xa6re ven Karel Havl\xc3\xad\xc4\x8dek var d\xc3\xb8d i eksil. Det politiske klima i Prag gjorde ikke situationen bedre; h\xc3\xa5bet om en mere oplyst regering og sociale reformer efter Franz Josefs tiltr\xc3\xa6delse i 1848 var falmet, eftersom den \xc3\xb8strigske absolutisme havde f\xc3\xa5et fornyet kraft under baron Alexander von Bach. Trods klaverinstituttets gode ry, blev Smetanas status som koncertpianist generelt anset for at v\xc3\xa6re lavere end samtidiges som Alexander Dreyschocks. Kritikerne anerkendte Smetanas "krystalfine touch", der var t\xc3\xa6ttere p\xc3\xa5 Chopin end Liszt, men de mente, at hans fysiske skr\xc3\xb8belighed var en alvorlig ulempe for ham under hans koncerter. Han fik dog en v\xc3\xa6sentlig succes med opf\xc3\xb8relsen af Mozarts 20. klaverkoncert i d-mol ved en koncert for hundred\xc3\xa5ret for Mozarts f\xc3\xb8dsel i januar 1856. Hans utilfredshed med Prag var voksende, og idet han m\xc3\xa5ske var p\xc3\xa5virket af Dreyschocks omtale af de muligheder, der fandtes i Sverige, besluttede Smetana sig for at s\xc3\xb8ge succes d\xc3\xa9r. Efter at have skrevet til sine for\xc3\xa6ldre, at "Prag ikke havde \xc3\xb8nsket at anerkende mig, s\xc3\xa5 jeg forlod det", tog han den 11. oktober 1856 til G\xc3\xb6teborg.\n_START_SECTION_\nG\xc3\xb6teborg\n_START_PARAGRAPH_\nSmetana tog indledningsvis til G\xc3\xb6teborg uden Kate\xc5\x99ina. Han skrev til Liszt, at menneskene der var musikalsk usofistikerede, men han ans\xc3\xa5 dette for en mulighed for at opn\xc3\xa5 "en effekt jeg aldrig kunne have opn\xc3\xa5et i Prag". Inden for et par uger efter hans ankomst havde han givet sin f\xc3\xb8rste koncert, \xc3\xa5bnet en musikskole, der hurtigt blev overv\xc3\xa6ldet af ans\xc3\xb8gninger, og f\xc3\xa5et en stilling som dirigent i G\xc3\xb6teborgs selskab for klassisk kormusik. P\xc3\xa5 et par m\xc3\xa5neder havde Smetana opn\xc3\xa5et b\xc3\xa5de faglig og social anerkendelse i byen, selvom han kun fandt meget lidt tid til at komponere; to planlagte orkesterv\xc3\xa6rker, med de forel\xc3\xb8bige titler Frithjof og Vikingens rejse blev skitseret, men opgivet._NEWLINE_I sommeren 1857 kom Smetana hjem til Prag; Kate\xc5\x99inas helbred var svigtende, og i juni d\xc3\xb8de Smetanas far, Franti\xc5\xa1ek. I efter\xc3\xa5ret vendte Smetana tilbage til G\xc3\xb6teborg med Kate\xc5\x99ina og deres datter \xc5\xbdofie, men f\xc3\xb8rst bes\xc3\xb8gte han Liszt i Weimar. Anledningen var jubil\xc3\xa6umsfesten for Goethe og Schiller; Smetana gik til opf\xc3\xb8relser af Liszts Faustsymfoni og det symfoniske digt Die Ideale, som inspirerede ham meget. Liszt var Smetanas vigtigste l\xc3\xa6rer, og han var p\xc3\xa5 dette afg\xc3\xb8rende tidspunkt i stand til at indgive ham fornyede \xc3\xa5ndskr\xc3\xa6fter og hj\xc3\xa6lpe ham gennem den noget isolerede tilv\xc3\xa6relse som kunstner i G\xc3\xb6teborg._NEWLINE_I Sverige fandt Smetana blandt sine nye elever en ung husmor, Fr\xc3\xb6jda Benecke, der for en kort tid blev hans muse og elskerinde. Til hendes \xc3\xa6re transskriberede Smetana to sange fra Schuberts cyklus om Die sch\xc3\xb6ne M\xc3\xbcllerin og transformerede et af sine egne tidlige klaverstykker til en polka med titlen Et syn ved ballet. Han begyndte ogs\xc3\xa5 at komponere i en mere ekspansiv skala. I 1858 afsluttede han det symfoniske digt Richard III, hans f\xc3\xb8rste store orkesterkomposition siden Triumfsymfonien. Han fulgte op med Wallensteins lejr, et stykke, der var inspireret af Friedrich Schillers Wallenstein, og begyndte et tredje symfonisk digt, Hakon Jarl, der var baseret p\xc3\xa5 Oehlenschl\xc3\xa4gers tragiske drama. Smetana skrev ogs\xc3\xa5 en to store klaverv\xc3\xa6rker: Macbeth og heksene og en etude i C i Liszts stil.\n_START_SECTION_\nTab, nyt \xc3\xa6gteskab og tilbagevenden til Prag\n_START_PARAGRAPH_\nKate\xc5\x99inas helbred forv\xc3\xa6rredes gradvist, og i for\xc3\xa5ret i 1859 svigtede det. Hun d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 vej hjemad i Dresden den 19. april 1859. Smetana skrev, at hun var d\xc3\xb8d "forsigtigt, uden at vi vidste noget, f\xc3\xb8r roen henledte min opm\xc3\xa6rksomhed p\xc3\xa5 hende". Efter at have placeret \xc5\xbdofie hos Kate\xc5\x99inas mor, brugte Smetana tiden sammen med Liszt i Weimar, hvor han s\xc3\xa5 den komiske opera Der Barbier von Bagdad af Liszts elev, Peter Cornelius. Dette v\xc3\xa6rk skulle p\xc3\xa5virke Smetanas egen senere karriere som operakomponist. Senere samme \xc3\xa5r boede han sammen med sin yngre bror Karel og forelskede sig i Karels svigerinde Barbora (Bettina) Ferdinandiov\xc3\xa1, der var seksten \xc3\xa5r yngre end ham. Han tilb\xc3\xb8d hende \xc3\xa6gteskab, og efter at have sikret sig hendes tilsagn vendte han tilbage til G\xc3\xb6teborg i vinteren 1859-1860. \xc3\x86gteskabet fandt sted det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r, den 10. juli 1860, hvorefter Smetana vendte tilbage til Sverige for sidste gang med sin nye kone. Dette kulminerede i april 1861 med en klaverkoncert i Stockholm med deltagelse af det svenske kongehus. Parrets f\xc3\xb8rste datter, Zdenka, blev f\xc3\xb8dt i september 1861._NEWLINE_I mellemtiden havde Franz Josefs h\xc3\xa6rs nederlag ved Solferino i 1859 sv\xc3\xa6kket det habsburgske rige og f\xc3\xb8rte til von Bachs fald. Dette havde efterh\xc3\xa5nden bragt en mere oplyst atmosf\xc3\xa6re til Prag, og i 1861 anede Smetana en bedre fremtid for den tjekkiske nationalisme og kultur. F\xc3\xb8r han kunne tr\xc3\xa6ffe nogen beslutning om sin egen fremtid, tog Smetana i september ud p\xc3\xa5 en koncertturn\xc3\xa9 i Holland og Tyskland. Han h\xc3\xa5bede stadig at sikre sig et ry som pianist, men endnu en gang svigtede heldet ham. Tilbage i Prag dirigerede han opf\xc3\xb8relser af Richard III og Wallensteins lejr i januar 1862, men de fik en k\xc3\xb8lig modtagelse. Kritikere beskyldte ham for at v\xc3\xa6re for t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 "den nye tyske" skole, som Liszt repr\xc3\xa6senterede; Smetana svarede, at "en profet er uden \xc3\xa6re i sit eget land". I marts 1862 bes\xc3\xb8gte han kort G\xc3\xb6teborg en sidste gang, men byen interesserede ham ikke l\xc3\xa6ngere; den forekom ham at v\xc3\xa6re et provinshul, og uanset hvilke vanskeligheder det m\xc3\xa5tte medf\xc3\xb8re, var han nu fast besluttet p\xc3\xa5 at s\xc3\xb8ge sin musikalske fremtid i Prag: "Mit hjem er s\xc3\xa5 forankret i mit hjerte, at jeg kun der vil finde virkelig tilfredshed. Det er til dette, at jeg vil vie mig selv".\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb8gen efter anerkendelse\n_START_PARAGRAPH_\nI 1861 blev det meddelt, at et midlertidigt teater ville blive bygget i Prag som hjem for tjekkiske opera. Smetana s\xc3\xa5 dette som en mulighed for at skrive operaer, der skulle afspejle den tjekkiske nationalkarakter, ligesom Mikhail Glinka havde portr\xc3\xa6tteret det russiske liv i sine operaer. Smetana h\xc3\xa5bede at kunne komme i betragtning som dirigent p\xc3\xa5 teatret, men stillingen gik til Jan Nepomuk Mayr, tilsyneladende fordi en konservativ fraktion, der var ansvarlig for projektet, betragtede Smetana som en "farlig modernist", der var tr\xc3\xa6l af avantgardekomponister som Liszt og Wagner. Smetana blev derp\xc3\xa5 opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 en operakonkurrence, arrangeret af grev Jan von Harrach, som tilb\xc3\xb8d pr\xc3\xa6mier p\xc3\xa5 600 gylden for de bedste komiske og historiske operaer baseret p\xc3\xa5 tjekkisk kultur. Uden nogen model han kunne bruge som grundlag for sit arbejde \xe2\x80\x93 tjekkisk opera eksisterede knap nok som genre \xe2\x80\x93 m\xc3\xa5tte Smetana skabe sin egen stil. Han engagerede Karel Sabina, en kammerat fra barrikaderne i 1848, som sin librettist og fik Sabinas tekst i februar 1862, en historie om en invasion af B\xc3\xb8hmen af Otto Brandenburg i det 13. \xc3\xa5rhundrede. I april 1863 forelagde han et partitur med titlen Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen._NEWLINE_P\xc3\xa5 dette tidspunkt beherskede Smetana kun i ringe grad det tjekkiske sprog. Hans generation var uddannet p\xc3\xa5 tysk, og han havde sv\xc3\xa6rt ved at udtrykke sig p\xc3\xa5 sit "modersm\xc3\xa5l". For at overvinde disse sproglige problemer studerede han tjekkisk grammatik og gjorde en dyd af at skrive og tale tjekkisk hver dag. Han var blevet korleder af den nationalistiske Hlahol-sangforening kort efter sin hjemkomst fra Sverige, og som hans f\xc3\xa6rdigheder i det tjekkiske sprog udvikledes, komponerede han patriotiske korstykker til foreningen; De tre ryttere og Renegaten blev opf\xc3\xb8rt ved koncerter i begyndelsen af 1863. I marts samme \xc3\xa5r blev Smetana valgt som formand for musikafdelingen i Um\xc4\x9bleck\xc3\xa1 Beseda, en forening for tjekkiske kunstnere. I 1864 var han dygtig nok til tjekkisk til at blive udpeget til musikkritiker ved den vigtigste tjekkisksprogede avis, N\xc3\xa1rodn\xc3\xad listy. I mellemtiden havde Bettina f\xc3\xb8dt en anden datter, Bozena._NEWLINE_Den 23. april 1864 dirigerede Smetana Berlioz\' korsymfoni Rom\xc3\xa9o et Juliette ved en koncert for at fejre 300-\xc3\xa5ret for Shakespeare; hans eget bidrag til koncertprogrammet var en March ved Shakespearefestivalen. Det \xc3\xa5r blev Smetanas kandidatur som direkt\xc3\xb8r for konservatoriet i Prag afvist. Han havde haft store forh\xc3\xa5bninger til udn\xc3\xa6vnelsen: "Mine venner fors\xc3\xb8ger at overtale mig til at tro, at denne stilling kunne have v\xc3\xa6ret skabt specielt til mig", skrev han til en svensk ven, men hans h\xc3\xa5b blev igen knust p\xc3\xa5 grund af hans tilh\xc3\xb8rsforhold til Liszt, der opfattedes som en radikal. Ans\xc3\xa6ttelsesudvalget valgte den konservative patriot Josef Krej\xc4\x8d\xc3\xad til stillingen._NEWLINE_Der gik n\xc3\xa6sten tre \xc3\xa5r, f\xc3\xb8r Smetana blev udr\xc3\xa5bt som vinder af Harrachs operakonkurrence. F\xc3\xb8r det skete, var Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen blevet opf\xc3\xb8rt den 5. januar 1866 og havde f\xc3\xa5et en begejstret modtagelse ved det provisoriske teater i Prag, selvom Mayr havde vist det st\xc3\xa6rk modstand og n\xc3\xa6gtet at ind\xc3\xb8ve eller dirigere v\xc3\xa6rket. Dets formsprog var for avanceret til Mayrs smag, og operaen blev til sidst iscenesat af komponistens selv. "Jeg blev kaldt p\xc3\xa5 scenen ni gange", skrev Smetana og noterede, at forestillingerne var udsolgt, og at kritikerne var fulde af lovord. Musikhistorikeren Rosa Newmarch mener, at Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen indeholder alle elementerne i Smetanas operakunst, selvom v\xc3\xa6rket ikke efterf\xc3\xb8lgende har holdt scenen.\n_START_SECTION_\nOperamaestro\n_START_PARAGRAPH_\nI juli 1863 havde Sabina leveret librettoen til sin anden opera, en lys komedie, der bar titlen Den solgte brud, som Smetana komponerede i l\xc3\xb8bet af de n\xc3\xa6ste tre \xc3\xa5r. P\xc3\xa5 grund af succesen med Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen gik ledelsen p\xc3\xa5 teatret hurtigt med til at s\xc3\xa6tte den nye opera op; uropf\xc3\xb8relsen fandt sted den 30. maj 1866 i den oprindelige version i to akter med talt dialog. Operaen skulle gennem flere revisioner og omstruktureringer, f\xc3\xb8r den fandt den endelige form i tre akter, som med tiden skulle etablere Smetanas internationale omd\xc3\xb8mme. Den f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relse af operaen var en fiasko; premieren fandt sted p\xc3\xa5 t\xc3\xa6rsklen til den preussisk-\xc3\xb8strigske krig med B\xc3\xb8hmen. Der var overh\xc3\xa6ngende fare for invasion af preussiske tropper. Ikke overraskende svigtede publikum, og indt\xc3\xa6gterne kunne ikke d\xc3\xa6kke omkostningerne; f\xc3\xb8rst da teatret satte den op i dens endelige form i september 1870, blev operaen en kolossal succes._NEWLINE_Smetana frygtede at kunne blive skydeskive for de invaderende preussere som komponist til Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen, der indedholdt overtoner af tysk milit\xc3\xa6r aggression, s\xc3\xa5 han rejste fra Prag, indtil fjendtlighederne oph\xc3\xb8rte. Han vendte tilbage i september og opn\xc3\xa5ede n\xc3\xa6sten \xc3\xb8jeblikkeligt, hvad han havde \xc3\xb8nsket i mange \xc3\xa5r \xe2\x80\x93 at blive udn\xc3\xa6vnt til chefdirigent for teatret; han fik en \xc3\xa5rlig l\xc3\xb8n p\xc3\xa5 1.200 gylden. I mangel af en tjekkisk operakanon spillede Smetana i sin f\xc3\xb8rste s\xc3\xa6son standardv\xc3\xa6rker af Weber, Mozart, Donizetti, Rossini og Glinka og genopf\xc3\xb8rte sin egen Den solgte brud. Glinka-fortaleren Milij Balakirev mente dog, at Smetanas opf\xc3\xb8relse af Glinkas Livet for tsaren lod noget tilbage at \xc3\xb8nske og udtrykte sig kraftigt herom. Dette for\xc3\xa5rsagede langvarig fjendtlighed mellem de to m\xc3\xa6nd. Den 16. maj 1868 deltog Smetana som repr\xc3\xa6sentant for tjekkiske musikere i grundstensnedl\xc3\xa6ggelsen til et kommende nationalteater i Prag; han havde skrevet en Festouverture til lejligheden. Samme aften blev Smetanas tredje opera, Dalibor, uropf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 et andet teater i byen. Selv om den fik en god folkelig modtagelse, var kritikken mindre begejstret, og Smetana accepterede sin fiasko. Denne opera blev snart grundlaget for en r\xc3\xa6kke angreb p\xc3\xa5 Smetana og indsats for at f\xc3\xa5 ham fjernet fra stillingen som dirigent.\n_START_SECTION_\nIndsigelse\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede tidligt i sin periode som dirigent havde Smetana en fjende i Franti\xc5\xa1ek Pivoda, der var direkt\xc3\xb8r for Prags sangskole. Han havde tidligere v\xc3\xa6ret tilh\xc3\xa6nger af Smetana, men var blevet forurettet, da han havde rekrutteret sangtalenter fra udlandet i stedet for Pivodas skole. I en stadig mere bitter offentlig meningsudveksling h\xc3\xa6vdede Pivoda, at Smetana brugte sin position til at fremme sin egen karriere p\xc3\xa5 bekostning af andre komponister._NEWLINE_ _NEWLINE_Pivoda pegede p\xc3\xa5 Dalibor og kaldte den et eksempel p\xc3\xa5 ekstrem "wagnerp\xc3\xa5virkning" og mente, at den var uegnet som model for den tjekkiske nationalopera. Ved "wagnerp\xc3\xa5virkning" forstod man p\xc3\xa5virkning af Wagners teorier om orkestrets rolle i operaen og operaens struktur som et sammenh\xc3\xa6ngende musikalsk drama snarere end et v\xc3\xa6rk med lyriske numre "p\xc3\xa5 en snor". Formanden p\xc3\xa5 teatret, Franti\xc5\xa1ek Rieger, havde f\xc3\xb8rst beskyldt Smetana for at f\xc3\xb8lge Wagners kunstopfattelse efter den f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relse af Brandenburgerne i B\xc3\xb8hmen, men sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let delte i sidste ende Prags musikforening. Musikkritikeren Otakar Hostinsk\xc3\xbd mente, at Wagners teorier burde v\xc3\xa6re grundlag for den nationale opera i Tjekkiet og h\xc3\xa6vdede, at Dalibor var begyndelsen p\xc3\xa5 noget "rigtigt". Den modsatte lejr, der blev ledet af Pivoda, st\xc3\xb8ttede de principper, som man finder i italiensk opera, hvor stemmen og ikke orkestret var den vigtigste dramatiske enhed._NEWLINE_Selv inden for teatret var der uenigheder. Rieger f\xc3\xb8rte en kampagne for at skubbe Smetana fra hans dirigentstilling og genudn\xc3\xa6vne Mayr, og i december 1872 underskrev 86 abonnenter p\xc3\xa5 teatret en erkl\xc3\xa6ring og opfordrede Smetana til at tr\xc3\xa6de tilbage. St\xc3\xa6rk st\xc3\xb8tte fra n\xc3\xa6stformand Anton\xc3\xadn \xc4\x8c\xc3\xadsek og et ultimatum fra prominente musikere, heriblandt var Anton\xc3\xadn Dvo\xc5\x99\xc3\xa1k, sikrede dog, at Smetana kunne blive i stillingen. I januar 1873 blev han genudn\xc3\xa6vnt med en st\xc3\xb8rre l\xc3\xb8n og st\xc3\xb8rre ansvar som kunstnerisk leder._NEWLINE_Smetana bragte gradvist flere operaer af fremkommende tjekkiske komponister op p\xc3\xa5 teatret, men kun lidt af sit eget arbejde. I 1872 havde han afsluttet sin store fjerde opera, Libu\xc5\xa1e, hans mest ambiti\xc3\xb8se v\xc3\xa6rk til dato,, men han tilbageholdt v\xc3\xa6rkets premiere til den fremtidige \xc3\xa5bning af det nye nationalteater. Pivodas r\xc3\xa6nkespil og hans tilh\xc3\xa6ngere distraherede Smetana i hans arbejde som komponist, og han fik yderligere besv\xc3\xa6r, da Den solgte brud blev sat op i Sankt Petersborg i januar 1871. Selv om publikum var begejstret, reagerede pressen fjendtligt; en kritiker skrev, at Smetana ikke var bedre "end en begavet fjorten-\xc3\xa5rig dreng."  Smetana blev dybt forn\xc3\xa6rmet og beskyldte sin gamle fjende, Balakirev, for at opildne til negative f\xc3\xb8lelser mod denne opera.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8vhed\n_START_PARAGRAPH_\nI pusterummet efter hans genudn\xc3\xa6vnelse koncentrerede Smetana sig om sin femte opera, De to enker, som han komponerede mellem juni 1873 og januar 1874. Efter den f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relse den 27. marts 1874 gav Smetanas tilh\xc3\xa6ngere ham en symbolsk dirigentstok. Men hans modstandere fortsatte med at angribe ham og mente ikke, at han som dirigent kunne st\xc3\xa5 m\xc3\xa5l med Ma\xc3\xbdr og h\xc3\xa6vdede, at "den tjekkiske opera var d\xc3\xb8dssyg mindst \xc3\xa9n gang om \xc3\xa5ret" under Smetana. Inden det var sommer, var Smetana blevet syg og havde f\xc3\xa5et en halsbet\xc3\xa6ndelse samt udsl\xc3\xa6t og tilsyneladende en blokering i \xc3\xb8rerne. I midten af august overgav han sine arbejdsopgaver til sin stedfortr\xc3\xa6der, Adolf \xc4\x8cech, da han ikke selv var i stand til at arbejde. I en pressemeddelelse blev det kundgjort, at Smetana var blevet "syg som f\xc3\xb8lge af et nervepres for\xc3\xa5rsaget af visse mennesker for nylig"._NEWLINE_I september fortalte Smetana teatret, at han ville tr\xc3\xa6kke sig fra sin stilling, medmindre hans helbredstilstand forbedredes. Han var blevet helt d\xc3\xb8v p\xc3\xa5 sit h\xc3\xb8jre \xc3\xb8re, og i oktober mistede han ogs\xc3\xa5 al h\xc3\xb8relse p\xc3\xa5 det venstre \xc3\xb8re. Efter sin efterf\xc3\xb8lgende tilbagetr\xc3\xa6den tilb\xc3\xb8d teatret ham en \xc3\xa5rlig pension p\xc3\xa5 1.200 gylden mod at det fortsat havde ret til at opf\xc3\xb8re hans operaer, en ordning, som Smetana accepterede modvilligt. En pengeindsamling i Prag af tidligere elever og af den tidligere elsker Fr\xc3\xb6jda Benecke fra G\xc3\xb6teborg rejste 1.244 gylden, hvormed Smetana kunne s\xc3\xb8ge l\xc3\xa6gebehandling i udlandet, men det var ingen nytte til. I januar 1875 skrev Smetana i sin dagbog: "Hvis min sygdom er uhelbredelig, s\xc3\xa5 vil jeg foretr\xc3\xa6kke at v\xc3\xa6re befriet fra dette liv". Hans hum\xc3\xb8r blev v\xc3\xa6rre p\xc3\xa5 dette tidspunkt p\xc3\xa5 grund af en forv\xc3\xa6rring i hans forhold til Bettina, hovedsageligt over pengesager. "Jeg kan ikke leve under samme tag som en person, der hader og forf\xc3\xb8lger mig", sagde Smetana til hende. Selvom skilsmisse blev overvejet, forblev parret sammen, selvom de var ulykkelige.\n_START_SECTION_\nSen blomstring\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om helbreddet var blevet forv\xc3\xa6rret, begyndte Smetana at komponere igen. I juni 1876 forlod han Bettina og deres to d\xc3\xb8tre Prag og tog til Jabkenice, hvor hans \xc3\xa6ldste datter \xc5\xbdofie boede i rolige omgivelser, og hvor Smetana var i stand til at arbejde uforstyrret. F\xc3\xb8r de forlod Prag, var Smetana begyndt en cyklus p\xc3\xa5 seks symfoniske digte, kaldet M\xc3\xa1 vlast ("Mit F\xc3\xa6dreland"), hvoraf han havde afsluttet de to f\xc3\xb8rste, Vy\xc5\xa1ehrad og Vltava, der begge havde v\xc3\xa6ret opf\xc3\xb8rt i Prag i 1875. I Jabkenice komponerede Smetana fire satser, og den komplette cyklus blev opf\xc3\xb8rt den 5. november 1882 under ledelse af Adolf \xc4\x8cech. Andre hovedv\xc3\xa6rker fra disse \xc3\xa5r var en strygerkvartet i e-mol, Fra mit liv, en r\xc3\xa6kke tjekkiske danse for klaver, flere korstykker og yderligere tre operaer: Kysset, Hemmeligheden og Dj\xc3\xa6vlemuren, som alle fik deres f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relse mellem 1876 og 1882._NEWLINE_Den l\xc3\xa6nge forsinkede premiere p\xc3\xa5 Smetanas opera, Libu\xc5\xa1e kom, da nationalteatret \xc3\xa5bnede den 11. juni 1881. Han havde ikke i f\xc3\xb8rste omgang f\xc3\xa5et billetter, men i sidste \xc3\xb8jeblik blev han bedt om at sidde med teatrets direkt\xc3\xb8r. Publikum modtog v\xc3\xa6rket med begejstring, og Smetana blev kaldt p\xc3\xa5 scenen igen og igen. Kort efter denne begivenhed blev det nye teater dog \xc3\xb8delagt af en brand, og til trods for sine problemer hjalp Smetana med at rejse midler til genopbygningen. Det restaurerede teater gen\xc3\xa5bnede den 18. november 1883, igen med Libu\xc5\xa1e._NEWLINE_I disse \xc3\xa5r oplevede Smetana voksende anerkendelse som den vigtigste eksponent for den nationale tjekkiske musik. Den 4. januar 1880 markerede en speciel koncert i Prag 50-\xc3\xa5rsdagen for hans f\xc3\xb8rste offentlige optr\xc3\xa6den, og han spillede sin Klavertrio i g-mol fra 1855. I maj 1882 blev Den solgte brud spillet for 100. gang, en begivenhed uden sidestykke i den tjekkiske operas historie. En gallakoncert og banket blev arrangeret til \xc3\xa6re for Smetana p\xc3\xa5 hans 60-\xc3\xa5rs f\xc3\xb8dselsdag i marts 1884, men han var dog for syg til at deltage.\n_START_SECTION_\nSygdom og d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nI 1879 havde Smetana skrevet til en ven, den tjekkiske digter Jan Neruda, og afsl\xc3\xb8ret sin frygt for at blive vanvittig. I vinteren 1882-1883 oplevede han depression, s\xc3\xb8vnl\xc3\xb8shed og hallucinationer samt svimmelhed, krampe og et midlertidigt tab af evnen til at tale. I 1883 begyndte han at skrive en ny symfonisk suite, Prags karneval, men fik ikke skrevet andet end en indledning og en polonaise. Han startede p\xc3\xa5 en ny opera, Viola, der byggede p\xc3\xa5 figuren i Shakespeares Helligtrekongersaften,, men fik kun komponeret brudstykker, eftersom hans mentale tilstand blev gradvist forv\xc3\xa6rret. I oktober 1883 forstyrrede hans adf\xc3\xa6rd ved en privat reception i Prag hans venner; i midten af februar 1884 hang hans liv ikke l\xc3\xa6ngere sammen, og han viste sig med med j\xc3\xa6vne mellemrum voldelig. Den 23. april overf\xc3\xb8rte hans familie, som ikke l\xc3\xa6ngere magtede at tage sig af ham, ham til Kate\xc5\x99inky-sindssygeanstalten i Prag, hvor han d\xc3\xb8de den 12. maj 1884._NEWLINE_Hospitalet registrerede d\xc3\xb8ds\xc3\xa5rsagen som senildemens, omend Smetanas familie mente, at hans fysiske og mentale tilbagegang skyldtes syfilis. En analyse af obduktionsrapporten, der blev offentliggjort af den tyske neurolog Dr. Ernst Levin i 1972 kom til samme konklusion. Tests foretaget af professor Emanuel Vl\xc4\x8dek i slutningen af det 20. \xc3\xa5rhundrede p\xc3\xa5 pr\xc3\xb8ver af muskelv\xc3\xa6v fra Smetanas lig gav yderligere dokumentation for sygdommen. Men disse resultater er dog blevet draget i tvivl af den tjekkiske l\xc3\xa6ge Ji\xc5\x99\xc3\xad Ramba, som har h\xc3\xa6vdet, at Vl\xc4\x8deks test ikke giver noget grundlag for p\xc3\xa5lidelige konklusioner p\xc3\xa5 grund af v\xc3\xa6vets alder og tilstand, idet han ogs\xc3\xa5 fremh\xc3\xa6vede symptomer, som er blevet rapporteret, og som er uforenelige med diagnosen syfilis._NEWLINE_Smetanas begravelse fandt sted den 15. maj ved T\xc3\xbdn Kirke i Prags gamle bydel. Et fakkeltog til Vy\xc5\xa1ehrad Kirkeg\xc3\xa5rd blev ledet af medlemmer af Hlahol og fulgt af en stor menneskem\xc3\xa6ngde. Graven er senere blevet et valfartssted for musikalsk interesserede p\xc3\xa5 bes\xc3\xb8g i Prag. P\xc3\xa5 begravelsesaftenen blev en planlagt opf\xc3\xb8relse p\xc3\xa5 nationalteatret af Den solgte brud ikke aflyst, men scenen blev draperet med sort kl\xc3\xa6de som tegn p\xc3\xa5 respekt._NEWLINE_Smetana efterlod sig Bettina, deres d\xc3\xb8tre Zdenka og Bozena samt \xc5\xbdofie. Ingen af dem spillede nogen v\xc3\xa6sentlig rolle i Smetanas musikalske liv. Bettina levede indtil 1908; \xc5\xbdofie, der havde giftet sig med Josef Schwarz i 1874, d\xc3\xb8de f\xc3\xb8r sin mor, der d\xc3\xb8de i 1902. De yngre d\xc3\xb8tre blev til sidst gift og levede deres liv uden for offentlighedens s\xc3\xb8gelys. Et permanent mindesm\xc3\xa6rke for Smetanas liv og arbejde er Smetana-museet i Prag, der oprindelig blev grundlagt i 1926 i som en del af universitetets Institut for Musikvidenskab. I 1936 flyttede museet til den tidligere vandv\xc3\xa6rksbygning p\xc3\xa5 bredden af Vltava, og siden 1976 har det v\xc3\xa6ret en del af det tjekkiske musikmuseum.\n_START_SECTION_\nMusik\n_START_PARAGRAPH_\nDe grundl\xc3\xa6ggende elementer, der indgik i Smetanas kunst, var if\xc3\xb8lge Newmarch nationalisme, realisme og romantik. Et s\xc3\xa6rligt tr\xc3\xa6k ved al hans senere musik er dens beskrivende karakter \xe2\x80\x93 alle hans store kompositioner, n\xc3\xa5r der ses bort fra hans operaer, er skrevet til programmer, og mange er specielt selvbiografiske. Liszt, Wagner og Berlioz \xe2\x80\x93 de "progressive" \xe2\x80\x93 p\xc3\xa5virkede Smetana meget, mens man ofte har bagatelliseret betydningen af "traditionelle" komponister som Rossini, Donizetti, Verdi og Meyerbeer.\n_START_SECTION_\nKlaverv\xc3\xa6rker\n_START_PARAGRAPH_\nAlle p\xc3\xa5n\xc3\xa6r en h\xc3\xa5ndfuld af Smetanas kompositioner fra f\xc3\xb8r afrejsen til G\xc3\xb6teborg var klaverv\xc3\xa6rker. Nogle af disse tidlige stykker er blevet afvist af musikhistorikeren Harold Schonberg som "bombastisk virtuos retorik i Liszts \xc3\xa5nd". Under Proksch blev Smetanas v\xc3\xa6rker dog mere polerede, som det fx afsl\xc3\xb8res i v\xc3\xa6rker som g-mol-sonaten fra 1846 og polkaen fra samme \xc3\xa5r. De Seks karakteristiske stykker fra 1848 dedikerede han til Liszt, der beskrev dem som "de mest enest\xc3\xa5ende, fint f\xc3\xb8lte og fint f\xc3\xa6rdige stykker, jeg for nylig er blevet opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5". I denne periode planlagde Smetana en cyklus af s\xc3\xa5kaldte Albumblade, korte stykker i alle tonearter med Chopins Pr\xc3\xa9ludes som eksempel. Projektet var dog noget rodet; i de f\xc3\xa6rdige stykker er nogle tonearter brugt flere gange, mens andre ikke er repr\xc3\xa6senterede. Efter Smetanas endelige tilbagevenden fra G\xc3\xb6teborg, hvor han havde helliget sig udviklingen af den tjekkiske opera, skrev han intet for klaver i 13 \xc3\xa5r._NEWLINE_I sit sidste \xc3\xa5rti komponerede Smetana tre store klavercyklusser. Den f\xc3\xb8rste, fra 1875, havde titlen Dr\xc3\xb8mme. Den var tilegnet en af hans tidligere elever, der havde medvirket til at rejse midler til at d\xc3\xa6kke udgifterne til l\xc3\xa6gebehandling, ligesom v\xc3\xa6rket er en hyldest til komponistens forbilleder fra 1840\'erne: Schumann, Chopin og Liszt. Smetanas sidste store klaverv\xc3\xa6rker blev de to cyklusser med tjekkiske danse fra 1877 og 1879. Den f\xc3\xb8rste af disse havde til form\xc3\xa5l, som Smetana forklarede sin forl\xc3\xa6gger, at "idealisere polka, som Chopin i hans dage gjorde med mazurkaen". Den anden cyklus var en blanding af danse, der hver blev givet en specifik titel, s\xc3\xa5 folk kunne blive opm\xc3\xa6rksomme p\xc3\xa5 tjekkernes danse og disses navne.\n_START_SECTION_\nVokalv\xc3\xa6rker og kor\n_START_PARAGRAPH_\nSmetanas tidlige sange er kompositioner til tyske digte for \xc3\xa9n stemme. Bortset fra hans Frihedssang fra 1848 begyndte han ikke at skrive stykker for kor, f\xc3\xb8r han var kommet tilbage fra G\xc3\xb6teborg; han komponerede mange v\xc3\xa6rker for Hlahol-sangforeningen, prim\xc3\xa6rt for mandestemmer uden orkesterledsagelse. Smetanas kormusik er generelt nationalistisk og sp\xc3\xa6nder i skala fra et kort v\xc3\xa6rk skrevet efter revolutionsvennen Havl\xc3\xad\xc4\x8deks d\xc3\xb8d til kompositionen af Havets sang, et omfattende v\xc3\xa6rk der er en slags drama i korsang._NEWLINE_Mod slutningen af sit liv vendte Smetana tilbage til simpel sangskrivning, med fem Aftensange fra 1879 til tekster af digteren Vitezslav H\xc3\xa1lek. Hans sidste arbejde, Vores sang fra 1883, er den sidste af fire komposioner til tekster af Josef Srb-Debrnov. Selv om Smetana var syg, f\xc3\xa5r han udtrykt en lykkelig hyldest til tjekkisk sang og dans. Stykket mentes tabt i mange \xc3\xa5r og fik sine f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relser efter genopdagelsen i 1924.\n_START_SECTION_\nKammermusik\n_START_PARAGRAPH_\nBortset fra en ungdommelig fantasi for violin og klaver, komponerede Smetana kun fire kammerv\xc3\xa6rker, men hver is\xc3\xa6r havde de en dyb personlig betydning. Klavertrioen i g-mol fra 1855 blev komponeret efter hans datter Bedriskas d\xc3\xb8d, dens stil er t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 Robert Schumann, med antydninger af Liszt; tonen er generelt elegisk. Der gik 20 \xc3\xa5r, f\xc3\xb8r han vendte tilbage til kammergenren med sin f\xc3\xb8rste strygekvartet. Dette v\xc3\xa6rk i e-mol med undertitlen Fra mit liv havde selvbiografisk karakter og illustrerede komponistens ungdommelige begejstring for sin kunst, sine venskaber og k\xc3\xa6rlighed, og med en \xc3\xa6ndring i hum\xc3\xb8r, frembruddet af hans d\xc3\xb8vhed repr\xc3\xa6senteret ved et lang harmonisk E i den sidste sats over nogle ildevarslende strygertremoloer. Hans anden strygerkvartet i d-mol, skrevet i 1882-83 til trods for sin l\xc3\xa6ges ordre til at afholde sig fra al musikalsk aktivitet, blev komponeret i korte brudstykker som "en hvirvel af musik af en person, der har mistet sin h\xc3\xb8relse". Den repr\xc3\xa6senterer Smetanas frustrationer i livet, men er ikke helt m\xc3\xb8rk og omfatter en lys polka. Det var en af hans sidste kompositioner; mellem de to kvartetter skrev han violin- og klaverduetten, Fra hjemlandet, en blanding af melankoli og lykke med st\xc3\xa6rke forbindelser til den tjekkiske folkemusik.\n_START_SECTION_\nModtagelse\n_START_PARAGRAPH_\nI hans eget hjemland gik det dog langsomt med at anerkende Smetana i den brede offentlighed. Som ung komponist og pianist var han velanskrevet i Prags musikalske kredse, og han var godkendt af Liszt, Proksch og andre, men offentlighedens manglende anerkendelse var en vigtig grund til hans selvp\xc3\xa5lagte eksil i Sverige. Efter sin hjemkomst blev han ikke taget s\xc3\xa6rlig alvorligt og m\xc3\xa5tte arbejde h\xc3\xa5rdt for at f\xc3\xa5 publikum til sine nye v\xc3\xa6rker; p\xc3\xa5 denne baggrund faldt hans bem\xc3\xa6rkning om at v\xc3\xa6re en "profet uden \xc3\xa6re", da Richard III og Wallensteins lejr spillede i \xc5\xbdof\xc3\xadn for n\xc3\xa6sten tomme sale og fik en ligegyldig modtagelse i januar 1862._NEWLINE_Smetanas f\xc3\xb8rste bem\xc3\xa6rkelsesv\xc3\xa6rdige succes var hans oprindelige opera, Brandenborgerne i B\xc3\xb8hmen, der gik over scenen i 1866, da han var 42 \xc3\xa5r gammel. Hans anden opera, Den solgte brud, overlevede den uheldige timing af premieren og blev en vedvarende succes. Hans tredje operas anderledes stil, Dalibor, var t\xc3\xa6ttere p\xc3\xa5 den, man finder i Wagners musikdrama, og blev ikke umiddelbart forst\xc3\xa5et af offentligheden, men ford\xc3\xb8mt af kritikere, der mente, at den tjekkiske opera burde tage udgangspunkt i folkemusikkens sange. Den forsvandt fra repertoiret efter kun f\xc3\xa5 forestillinger. De r\xc3\xa6nkespil, som forfulgte Smetana i tiden som dirigent p\xc3\xa5 teatret i Prag, begr\xc3\xa6nsede hans kreative evner indtil 1874, hvor han kunne hellige sig kompositionen._NEWLINE_Hans sidste \xc3\xa5rti var det mest frugtbare i hans karriere som komponist p\xc3\xa5 trods af hans d\xc3\xb8vhed og et stedse d\xc3\xa5rligere helbred. Smetana fik f\xc3\xb8rst sent national anerkendelse. Af hans senere operaer er De to enker og Hemmeligheden blevet varmt modtaget, mens Kysset blev m\xc3\xb8dt med et "overv\xc3\xa6ldende bifald". Den ceremonielle opera Libu\xc5\xa1e indbragte komponisten et bragende bifald; p\xc3\xa5 dette tidspunkt, i 1881, havde tvistighederne omkring hans musik fortaget sig, og offentligheden var klar til at \xc3\xa6re ham som grundl\xc3\xa6ggeren af tjekkisk musik. Men de f\xc3\xb8rste par forestillinger i oktober 1882 af en \xc3\xa5benbart d\xc3\xa5rligt ind\xc3\xb8vet Dj\xc3\xa6vlemuren forl\xc3\xb8b kaotisk, og komponisten f\xc3\xb8lte sig "van\xc3\xa6ret og modl\xc3\xb8s". Denne skuffelse blev hurtigt d\xc3\xa6mpet af den anerkendelse, som fulgte uropf\xc3\xb8relsen af den komplette M\xc3\xa1 vlast-cyklus i november: "Enhver kom p\xc3\xa5 benene, og den samme storm af uendeligt bifald rejste sig efter hver af de seks dele ... I slutningen af Blan\xc3\xadk [den sidste del] var publikum helt ude af sig selv, og folk kunne ikke f\xc3\xa5 sig selv til at tage afsked med komponisten".\n_START_SECTION_\nOmd\xc3\xb8mme\n_START_PARAGRAPH_\nSmetanas biografister beskriver ham som fysisk svag og uanselig af udseende, men i det mindste i sin ungdom oplevede han en joie-de-vivre, som kvinder \xc3\xa5benbart fandt attraktiv. Han var ogs\xc3\xa5 lidenskabelig og viljest\xc3\xa6rk, fast besluttet p\xc3\xa5 at g\xc3\xb8re musikalsk karriere uanset de strabadser, det m\xc3\xa5tte medf\xc3\xb8re, og ogs\xc3\xa5 selvom han m\xc3\xa5tte trodse det h\xc3\xa5b, hans far n\xc3\xa6rede om, at s\xc3\xb8nnen skulle blive brygger eller embedsmand. Gennem hele sin karriere stod han fast, og selv da hans Dalibor modtog streng kritik for wagnerianisme, reagerede han blot ved at skrive Libu\xc5\xa1e, der i end h\xc3\xb8jere grad var baseret p\xc3\xa5 Wagners musikdrama. Hans personlige liv var stresset, hans \xc3\xa6gteskab med Bettina var k\xc3\xa6rlighedsl\xc3\xb8st og br\xc3\xb8d faktisk helt sammen i de \xc3\xa5r under sygdom og relativ fattigdom mod slutningen af hans liv. Man ved kun lidt om hans forhold til hans b\xc3\xb8rn, selv om det forlyder, at \xc5\xbdofie den dag han blev indlagt "gr\xc3\xa6d som om hendes hjerte skulle briste"._NEWLINE_Der er bred enighed blandt de fleste kommentatorer om, at Smetana skabte en tjekkisk operakanon i et tomrum, og om at han udviklede en musikalsk stil i alle sine kompositioner, der udtrykte den frembrydende nationale \xc3\xa5nd i Tjekkiet. En anden opfattelse findes dog hos musikforfatteren Michael Steen, som sp\xc3\xb8rger, om "nationalistisk musik" egentlig findes i virkeligheden: "Vi b\xc3\xb8r anerkende, at, mens musikken er uendeligt udtryksfuld i sig selv, er den ikke god til at beskrive konkrete, jordiske genstande eller begreber". Han konkluderer, at meget afh\xc3\xa6nger af, hvilke foruds\xc3\xa6tninger lytterne bringer med sig, n\xc3\xa5r de h\xc3\xb8rer musikken._NEWLINE_If\xc3\xb8lge musikforskeren John Tyrrell har Smetanas t\xc3\xa6tte forbindelse med den tjekkiske nationalisme og de tragiske omst\xc3\xa6ndigheder i hans sidste \xc3\xa5r haft en tendens til at p\xc3\xa5virke vurderingen af hans v\xc3\xa6rk, is\xc3\xa6r i Tjekkiet. Tyrrell h\xc3\xa6vder, at Smetana n\xc3\xa6sten har f\xc3\xa5et ikon-status, og at han er blevet en s\xc3\xa5 monumental figur, at ethvert fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 kritik af hans liv eller arbejde er blevet skr\xc3\xa6mt bort af de tjekkiske myndigheder, selv s\xc3\xa5 sent som i sidste del af det 20. \xc3\xa5rhundrede. Tyrrell h\xc3\xa6vder, at en f\xc3\xb8lge heraf har v\xc3\xa6ret, at man har fremmeet en opfattelse af tjekkisk musik, som bagatelliserer bidrag fra Smetanas samtidige og efterf\xc3\xb8lgere som Dvo\xc5\x99\xc3\xa1k, Jan\xc3\xa1\xc4\x8dek, Josef Suk og andre mindre kendte figurer. Dette er dog i modstrid med opfattelsen ude i verden, hvor Dvo\xc5\x99\xc3\xa1k spilles langt oftere og er meget mere kendt. Harold Schonberg bem\xc3\xa6rker, at "Smetana var den, der grundlagde tjekkisk musik, men Anton\xc3\xadn Dvo\xc5\x99\xc3\xa1k ... var den, der gjorde den popul\xc3\xa6r".'