b'\n_START_ARTICLE_\nExoplanet\n_START_PARAGRAPH_\nEn exoplanet, eksoplanet eller ekstrasolar planet er en planet, der kredser om en anden stjerne end Solen. Igennem flere \xc3\xa5rhundreder har mennesker spekuleret p\xc3\xa5 om, og i givet fald hvor mange, s\xc3\xa5danne planeter der findes, men f\xc3\xb8rst i 1990\'erne var observationsteknikken tilstr\xc3\xa6kkelig forfinet til at man kunne p\xc3\xa5vise exoplaneter. Til geng\xc3\xa6ld er det sidenhen g\xc3\xa5et st\xc3\xa6rkt; siden 2002 er der gjort 20 nye opdagelser om \xc3\xa5ret og flere gange h\xc3\xb8jere de sidste par \xc3\xa5r, og pr. 4. april 2014 kender man til 1780 exoplaneter. Astronomer kender i \xc3\xb8jeblikket over 5000 exoplanter, der p\xc3\xa5 nuv\xc3\xa6rende tidspunkt kr\xc3\xa6ver en dybere analyse f\xc3\xb8r de kan blive publiceret._NEWLINE_Beregninger tyder p\xc3\xa5 at mindst 10% af de stjerner, der ligner Solen, har en eller flere planeter, men det tal kan meget vel vise sig at v\xc3\xa6re st\xc3\xb8rre. Langt st\xc3\xb8rstedelen af de fundne planeter har vist sig at v\xc3\xa6re meget st\xc3\xb8rre end Jorden og ligge uden for den beboelige zone. Den st\xc3\xb8rste interesse samler sig om de f\xc3\xa5 Jord-lignende exoplaneter i den beboelige zone, hvor der kunne findes flydende vand. I 2016 blev der fundet en Jord-lignende planet, Proxima b, i kredsl\xc3\xb8b om vores n\xc3\xa6rmeste nabo-stjerne, kun 4,25 lys\xc3\xa5r borte.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nI adskillige \xc3\xa5rhundreder har man spekuleret p\xc3\xa5 om der findes planeter andre steder end i vores eget Solsystem, og ledt efter dem. Da man ikke kunne se nogen, opstod tanken om at vores Solsystem m\xc3\xa5ske er enten helt unikt, eller et ekstremt sj\xc3\xa6ldent f\xc3\xa6nomen.\n_START_SECTION_\nFejlagtige rapporter\n_START_PARAGRAPH_\nTalrige gange de sidste 150 \xc3\xa5r har folk h\xc3\xa6vdet at have fundet en exoplanet: I 1855 skrev kaptajn W. S. Jacob ved Det britiske ostindiske kompagnis observatorium i Madras, at nogle "uj\xc3\xa6vnheder" i dobbeltstjernen 70 Ophiuchi\'s bev\xc3\xa6gelser h\xc3\xb8jst sandsynligt skyldtes en hidtil uset planet i kredsl\xc3\xb8b om en af dobbeltstjerne-systemets "medlemmer". I 1890\'erne beregnede Thomas J. J. See fra University of Chicago sammen med den amerikanske fl\xc3\xa5des observatorium, at "uj\xc3\xa6vnhederne" stemte overens med en planet der kredsede \xc3\xa9n gang om en af stjernerne hvert 36. \xc3\xa5r. Desv\xc3\xa6rre p\xc3\xa5viste Forest Ray Moulton kort tid derefter, at den foresl\xc3\xa5ede oml\xc3\xb8bsbane ville v\xc3\xa6re h\xc3\xb8jst ustabil, og derfor temmelig usandsynlig._NEWLINE_Op igennem 1950\'erne og 1960\'erne h\xc3\xa6vdede Peter van de Kamp ved flere lejligheder at have p\xc3\xa5vist en exoplanet, denne gang vedr\xc3\xb8rende Barnards stjerne. Astronomer betragter generelt alle disse samt tidligere rapporter om exoplaneter som "falske alarmer".\n_START_SECTION_\nDen f\xc3\xb8rste bekr\xc3\xa6ftede exoplanet\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb8rste offentliggjorte opdagelse af en exoplanet som siden er bekr\xc3\xa6ftet, blev gjort i 1988 af de canadiske astronomer Bruce Campbell, G. A. H. Walker og S. Yang: Deres m\xc3\xa5linger af radialhastigheder tydede p\xc3\xa5 at en planet kredser om stjernen Gamma Cephei, ogs\xc3\xa5 kendt som Alrai. De var forsigtige med direkte at p\xc3\xa5st\xc3\xa5 at der findes en planet, og i astronom-kredse herskede der i en \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke en del skepsis omkring denne og andre observationer der ogs\xc3\xa5 tydede p\xc3\xa5 mulige planeter \xe2\x80\x94 is\xc3\xa6r fordi m\xc3\xa5lingerne var p\xc3\xa5 kanten af hvad der var muligt med den tids observationsteknologi \xe2\x80\x94 eksempelvis var det sv\xc3\xa6rt at skelne mellem en meget stor planet og en brun dv\xc3\xa6rgstjerne p\xc3\xa5 den afstand._NEWLINE__NEWLINE_\xc3\x85ret efter blev der foretaget flere observationer af Gamma Cephei, som synes at bekr\xc3\xa6fte planet-teorien. I 1992 blev der til geng\xc3\xa6ld s\xc3\xa5et tvivl om tolkningen af observationerne. Endelig, i 2003, var observationsteknologien forfinet tilstr\xc3\xa6kkelig til, at man kunne bekr\xc3\xa6fte denne planets eksistens.\n_START_SECTION_\nPulsarplaneter\n_START_PARAGRAPH_\nI 1991 mente Andrew Lyne, M. Bailes og S.L. Shemar at have fundet en exoplanet omkring pulsaren PSR 1829-10, ud fra m\xc3\xa5linger af sm\xc3\xa5 variationer i de ellers uhyre frekvens-stabile radiopulser som pulsaren udsender: De tiltrak sig stor opm\xc3\xa6rksomhed, men trak deres rapport tilbage kort efter._NEWLINE_I begyndelsen af 1992 rapporterede den polske astronom Aleksander Wolszczan at han havde fundet en anden pulsar; PSR 1257+12. Denne gang blev opdagelsen hurtigt bekr\xc3\xa6ftet, og regnes i dag for at v\xc3\xa6re den exoplanet der f\xc3\xb8rst opn\xc3\xa5ede den endelige bekr\xc3\xa6ftelse. Pulsarer er resterne af en supernovaeksplosion, s\xc3\xa5 disse s\xc3\xa5kaldte pulsarplaneter er enten hvad der er tilbage af det planetsystem stjernen havde inden den eksploderede, eller ogs\xc3\xa5 er de "nye" planeter, dannet af det stof som stjernen slyngede ud i rummet ved sin eksplosion.\n_START_SECTION_\nPlaneter omkring hovedseriestjerner\n_START_PARAGRAPH_\nDen 6. oktober 1995 opdagede Michel Mayor og Didier Queloz fra universitetet i Geneve for f\xc3\xb8rste gang en exoplanet der kredser omkring en hovedseriestjerne; 51 Pegasi. Dette indledte en ny "tidsalder" i jagten p\xc3\xa5 exoplaneter: Nye landvindinger indenfor is\xc3\xa6r spektroskopi gjorde at man nu opdagede mange nye exoplaneter i et hastigt tempo. Nu kunne man "spore" planeter ved at iagttage deres tyngdekrafts indvirkning p\xc3\xa5 lyset, og afsl\xc3\xb8re dem n\xc3\xa5r de passerede imellem deres stjerne og Jorden.\n_START_SECTION_\nBetegnelser for planeter\n_START_PARAGRAPH_\nDe planeter man opdager omkring en stjerne tildeles alfabetets sm\xc3\xa5 bogstaver, startende med b; for eksempel 51 Pegasi b, 51 Pegasi c, 51 Pegasi d osv., i den r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lge planeterne bliver opdaget. Bogstavet a bruges ikke, da det kan misforst\xc3\xa5s som en betegnelse for stjernen selv frem for den f\xc3\xb8rst opdagede af dens planeter. F\xc3\xb8r opdagelsen af 51 Pegasi b i 1995 brugte man store bogstaver, startede med A, og tildelte bogstaver i den r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lge planeterne var ordnet omkring stjernen, med den inderste som "A-planeten".\n_START_SECTION_\nExoplaneternes generelle tr\xc3\xa6k\n_START_PARAGRAPH_\nDe fleste af de exoplaneter man har opdaget, kredser om stjerner der nogenlunde ligner vores sol; hovedseriestjerner af spektralklasse F, G og K, f\xc3\xb8rst og fremmest fordi det prim\xc3\xa6rt er omkring disse stjerner man har s\xc3\xb8gt efter planeter. Men selv n\xc3\xa5r man tager h\xc3\xb8jde for det forhold, er der noget der tyder p\xc3\xa5 at mindre/lettere stjerner enten sj\xc3\xa6ldent har planeter, eller ogs\xc3\xa5 er deres planeter meget sm\xc3\xa5 og derfor sv\xc3\xa6re at opdage. Omvendt tyder nylige observationer foretager med Spitzer-rumteleskopet p\xc3\xa5, at st\xc3\xb8rre, mere lysst\xc3\xa6rke stjerner n\xc3\xa5r at "bl\xc3\xa6se" det stof der ellers ville v\xc3\xa6re blevet til planeter, ud i rummet l\xc3\xa6nge inden det kan "samle sig" i planeter._NEWLINE_Alle stjerner best\xc3\xa5r overvejende af de lette grundstoffer brint og helium, men der ud over indeholder de ogs\xc3\xa5 st\xc3\xb8rre eller mindre m\xc3\xa6ngder af tungere grundstoffer, eller "metaller" som astronomerne kalder dem. Stjerner med h\xc3\xb8jt indhold af "metaller" er tilsyneladende mere tilb\xc3\xb8jelige til at have planeter end stjerner med et lavere "metal"-indhold._NEWLINE_En analyse af 850 stjerner med planeter viser, at massive planeter af Jupiter/Saturn-type n\xc3\xa6sten udelukkende er observeret i kredsl\xc3\xb8b omkring spektralklasse F, G og K med h\xc3\xb8jere metallicitet (m\xc3\xa5lt som [Fe/H]) end Solen ._NEWLINE_Af stjerner med en [Fe/H] metallicitet i forhold til Solens p\xc3\xa5 ca. 0,3x(Sol) har kun ca. 3% af planeter, ved 1x(Sol) ca. 4-5%, ved 1,75 x(Sol) ca. 12%, ved 2,33x(Sol) ca. 17% og ved 3x(Sol) ca. 25%._NEWLINE_Langt de fleste af de exoplaneter man har fundet hidtil, er langt st\xc3\xb8rre og tungere end Jorden \xe2\x80\x94 90 procent er mere end 10 gange tungere. Det skyldes f\xc3\xb8rst og fremmest at det i sagens natur er lettere at p\xc3\xa5vise en stor planet end en lille, og besv\xc3\xa6rligg\xc3\xb8r en statistisk analyse. Alligevel er der tegn p\xc3\xa5 at sm\xc3\xa5 planeter er mere udbredte end store \xe2\x80\x94 alene det faktum at det alle vanskeligheder til trods er lykkedes at finde adskillige planeter der blot er lidt st\xc3\xb8rre end Jorden, tyder p\xc3\xa5 at mindre planeter m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re en nogenlunde "almindelig" foreteelse._NEWLINE_Man formoder at langt de fleste kendte exoplaneter er store gas-k\xc3\xa6mper ligesom Jupiter i vores eget solsystem \xe2\x80\x94 dette er dog kun blevet bekr\xc3\xa6ftet for planeter der "r\xc3\xb8bede sig" ved at passere ind foran deres "sol". Nogle f\xc3\xa5 af de mindste exoplaneter formodes at v\xc3\xa6re "faste" kloder, lavet af klippemateriale som vores egen Jord._NEWLINE_Mange exoplaneter kredser meget t\xc3\xa6ttere om deres stjerne, end selv vort solsystems inderste planet, Merkur g\xc3\xb8r omkring vores Sol \xe2\x80\x94 igen skyldes det at de anvendte observationsmetoder, is\xc3\xa6r radialhastighedsm\xc3\xa5lingerne, har lettere ved at "se" en planet jo t\xc3\xa6ttere den er p\xc3\xa5 stjernen. Astronomerne var i f\xc3\xb8rste omgang forbavsede over at finde "varme Jupiuter\'e"; Jupiterlignende planeter i sn\xc3\xa6vre baner omkring deres stjerner, men det har senere vist sig, at langt de fleste exoplaneter i Jupiters "v\xc3\xa6gtklasse" har store oml\xc3\xb8bsbaner i stor afstand fra stjernen._NEWLINE_De fleste kendte exoplaneter har temmelig excentriske, eller "langstrakte", oml\xc3\xb8bsbaner. Denne gang skyldes det ikke vores observationsmetoder \xe2\x80\x94 en planet i en cirkelformet bane er hverken lettere eller sv\xc3\xa6rere at opdage end \xc3\xa9n i en langstrakt, elliptisk bane. Denne opdagelse har overrasket astronomerne; i vores eget solsystem, og i vore hidtidige teorier for et solsystems dannelse, f\xc3\xb8lger planeterne noget n\xc3\xa6r cirkelformede baner. \xc3\x89n teori forklarer det med at s\xc3\xa5kaldte T-dv\xc3\xa6rge (metanholdige dv\xc3\xa6rgstjerner) der "gemmer sig" i et planetsystem, og med deres tyngdekraft "forstyrrer" planeterne s\xc3\xa5 de f\xc3\xa5r lange, elliptiske baner frem for cirkelrunde. En anden mulighed er, at vort solsystem blot er et "us\xc3\xa6dvanligt tilf\xc3\xa6lde" med dets udpr\xc3\xa6get cirkelformede oml\xc3\xb8bsbaner._NEWLINE__NEWLINE_Der er stadig utallige uafklarede sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l vedr\xc3\xb8rende exoplaneterne: Hvad best\xc3\xa5r de af? Har de m\xc3\xa5ner, og i givet fald hvor mange? Og m\xc3\xa5ske allermest interessant: Er der liv p\xc3\xa5 dem? Mange planeter ligger i afstande fra deres "sole", der muligg\xc3\xb8r et klima nogenlunde som her p\xc3\xa5 Jorden, men de er alle "k\xc3\xa6mper" mere lig Jupiter end Jorden, s\xc3\xa5 hvis disse planeter har m\xc3\xa5ner, er disse m\xc3\xa5ner formodentlig det mest oplagte sted at lede efter liv. Men selv om s\xc3\xa5danne livsformer skulle v\xc3\xa6re et udbredt f\xc3\xa6nomen, varer det mange \xc3\xa5r f\xc3\xb8r vi er i stand til at p\xc3\xa5vise dem p\xc3\xa5 interstellare afstande \xe2\x80\x94 undtagen hvis dette liv er avanceret nok til at sende radiosignaler.\n_START_SECTION_\nLiv p\xc3\xa5 exoplanter\n_START_PARAGRAPH_\nDet mest interessante sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l er om der findes liv andre steder i universet og nu sp\xc3\xb8rger forskernes sig om der er liv p\xc3\xa5 exoplaneterne. Forel\xc3\xb8big har forskerne koncentreret sig om at finde vand p\xc3\xa5 exoplaneterne, som den essentielle foruds\xc3\xa6tning for liv som vi kender det; om exoplaneten er en vandverden. Der er som bekendt ikke modtaget nogen kommunikation fra fremmede livsformer i universet, og om de mulige livsformer i universet pr\xc3\xb8ver at kommunikere med os via bevidste signaler, er nok mere usandsynligt, end at vi kan finde spor efter fremmede livsformer. Forskere regner med at flygtige molekyler kan v\xc3\xa6re spor efter liv og har konstrueret en check-liste af 14.000 molekyler med op til 6 atomer, der kan v\xc3\xa6re potentielt flygtige. P\xc3\xa5 listen er der 2.500 molekyler af CNOPSH (C \xe2\x80\x93 carbon, N \xe2\x80\x93 nitrogen, O \xe2\x80\x93 oxygen, P \xe2\x80\x93 fosfor, S \xe2\x80\x93 svovl, og H \xe2\x80\x93 hydrogen). Forskerne foresl\xc3\xa5r at der konstrueres m\xc3\xa5leinstrumenter, der skal kunne detektere s\xc3\xa5danne molekyler i exoplaneternes atmosf\xc3\xa6re.\n_START_SECTION_\nKepler-186f\n_START_PARAGRAPH_\nKepler-186f er en exoplanet, som er i kredsl\xc3\xb8b om den r\xc3\xb8de dv\xc3\xa6rg Kepler-186, ca. 493 lys\xc3\xa5r fra jorden. Kepler-186f er den f\xc3\xb8rste planet med en radius der er sammenlignelig med jordens og som er i den beboelige zone af en anden stjerne. NASAs Keplerteleskop opdagede Kepler-186f via passagemetoden. Resultatet blev pr\xc3\xa6senteret p\xc3\xa5 en konference i 2014.\n_START_SECTION_\nHD 209458 b\n_START_PARAGRAPH_\nHD 209458 b blev f\xc3\xb8rst "afsl\xc3\xb8ret" med radialhastighedsmetoden, men blev senere observeret da den passerede ind foran sin stjerne. I 2001 observerede et hold astronomer HD 209458 b\'s atmosf\xc3\xa6re, og fandt det spektroskopiske "fingeraftryk" af natrium \xe2\x80\x94 det var dog ikke n\xc3\xa6r s\xc3\xa5 intenst som man havde forventet, hvilket antyder at et h\xc3\xb8jtliggende skylag delvis har "sp\xc3\xa6rret for udsigten" ind til de dybereliggende atmosf\xc3\xa6relag.\n_START_SECTION_\nPSR B1620-26c\n_START_PARAGRAPH_\nDen 10. juli 2005 unders\xc3\xb8gte et hold videnskabsm\xc3\xa6nd ledet af Steinn Sigurdsson, nogle observationsdata fra Hubble-rumteleskopet: De fandt den hidtil \xc3\xa6ldste exoplanet, 13 milliarder \xc3\xa5r gammel, og den eneste der vides at kredse om begge "medlemmer" af en dobbeltstjerne (flere andre exoplaneter kredser om \xc3\xa9t af "medlemmerne" i et dobbeltstjernesystem). Planeten er omkring dobbelt s\xc3\xa5 stor som Jupiter, og kredser om en pulsar og en hvid dv\xc3\xa6rgstjerne.\n_START_SECTION_\nMy Arae d\n_START_PARAGRAPH_\nI august 2004 fandt ESOs HARPS-spektograf en planet med ca. 14 gange Jordens masse, i kredsl\xc3\xb8b om stjernen My Arae: Det er den tredjeletteste exoplanet man hidtil har fundet, og den kan vise sig at v\xc3\xa6re den f\xc3\xb8rste Jord-lignende planet vi har set udenfor vores eget solsystem.\n_START_SECTION_\nTrES-1\n_START_PARAGRAPH_\nDenne planet blev opdaget under den s\xc3\xa5kaldte Trans-Atlantic Exoplanet Survey (forkortet TrES) med et automatiseret teleskop der m\xc3\xa5ler blot 10 centimeter i diameter: Den fik den midlertidige betegnelse TrES-1, og blev senere bekr\xc3\xa6ftet ved observationer fra Keck-observatoriet.\n_START_SECTION_\nGliese 876 og dens planetsystem\n_START_PARAGRAPH_\nDen r\xc3\xb8de dv\xc3\xa6rgstjerne Gliese 876 udm\xc3\xa6rker sig ved at v\xc3\xa6re omkredset af hele tre kendte planeter, hvoraf Gliese 876 d har en masse der er blot 7\xc2\xbd gange s\xc3\xa5 stor som Jorden: Denne planet er n\xc3\xa6sten helt sikkert en klode af klippemateriale ligesom Jorden. Den kredser om Gliese 876 i en afstand p\xc3\xa5 blot 2,08% af afstanden mellem Jorden og Solen, og fuldf\xc3\xb8rer et oml\xc3\xb8b p\xc3\xa5 1,937 d\xc3\xb8gn.\n_START_SECTION_\nHD 149026 b\n_START_PARAGRAPH_\nHD 149026 b, som kredser om stjernen HD 149026, udm\xc3\xa6rker sig ved at have den st\xc3\xb8rst kerne for nogen kendt planet, med en masse 70 gange s\xc3\xa5 stor som Jordens, eller to tredjedele af hele planetens masse.\n_START_SECTION_\nHD 188753 Ab\n_START_PARAGRAPH_\nI juli 2005 opdagede man exoplaneten HD 188753 Ab kredsende i en afstand af blot 30 millioner kilometer omkring HD 188753; den st\xc3\xb8rste af tre "medlemmer" af et dobbeltstjernesystem, som i forvejen kredser t\xc3\xa6t omkring hinanden: Planeten er godt og vel p\xc3\xa5 st\xc3\xb8rrelse med Jupiter, og fuldf\xc3\xb8rer et oml\xc3\xb8b p\xc3\xa5 3,3 d\xc3\xb8gn. De to mindre stjerner kredser om hinanden \xc3\xa9n gang p\xc3\xa5 blot 156 dage, og sammen kredser de om hovedstjernen i en afstand der svarer til afstanden fra vor Sol til et sted mellem Saturn og Uranus. De relativt sm\xc3\xa5 afstande og korte oml\xc3\xb8bstider rejser alvorlig tvivl om vore hidtidige teorier for planetsystemers dannelse og udvikling.\n_START_SECTION_\nOGLE-2005-BLG-390Lb\n_START_PARAGRAPH_\nPlaneten OGLE-2005-BLG-390Lb blev opdaget ved sin gravitationelle mikrolinse-effekt den 25. januar 2006, og udm\xc3\xa6rker sig p\xc3\xa5 to punkter: Med en masse p\xc3\xa5 blot 5\xc2\xbd gange Jordens er det den hidtil mindste exoplanet man har opdaget. Samtidig har den rekorden i afstand til "sin" stjerne; 2,6 gange Jordens afstand fra Solen. Da den samtidig kredser om en lyssvag r\xc3\xb8d dv\xc3\xa6rgstjerne, er den formodentlig ogs\xc3\xa5 den koldeste af de kendte exoplaneter.\n_START_SECTION_\nHAT-P-1b\n_START_PARAGRAPH_\nI 2006 opdagede man ved hj\xc3\xa6lp af et netv\xc3\xa6rk af sm\xc3\xa5 automatiske teleskoper kaldet "HAT", en exoplanet som siden har f\xc3\xa5et betegnelsen HAT-P-1b: Den er 38% st\xc3\xb8rre end Jupiter m\xc3\xa5lt p\xc3\xa5 diameteren, men har en massefylde p\xc3\xa5 blot halvdelen af Jupiters, og s\xc3\xa6tter dermed "bundrekord" i massefylde. HD 209458 b best\xc3\xa5r tilsyneladende ogs\xc3\xa5 af temmelig "let" materiale, og indtil nu har man ikke nogen teori der forklarer hvordan s\xc3\xa5dan nogle store men "lette" planeter kan dannes.\n_START_SECTION_\nSWEEPS-10\n_START_PARAGRAPH_\nExoplaneten SWEEPS-10 har den korteste oml\xc3\xb8bstid for alle kendte planeter; dens "\xc3\xa5r", dvs. den tid det tager at fuldf\xc3\xb8re et oml\xc3\xb8b om sin stjerne, er kun 10 timer langt. Afstanden mellem SWEEPS-10 og dens stjerne er omkring tre gange afstanden fra Jorden til M\xc3\xa5nen. Denne opdagelse drager ogs\xc3\xa5 vore teorier om planetdannelse i tvivl.\n_START_SECTION_\nTau Bo\xc3\xb6tis b\n_START_PARAGRAPH_\nTau Bo\xc3\xb6tis b er en "varm Jupiter" p\xc3\xa5 en afstand af kun 51 lys\xc3\xa5r fra Jorden med vand og kulmonoxid i atmosf\xc3\xa6ren.'