b'\n_START_ARTICLE_\nSk\xc3\xbali \xc3\x9e\xc3\xb3rsteinsson\n_START_PARAGRAPH_\nSk\xc3\xbale \xc3\x9eorsteinsson (ca. 970 \xe2\x80\x93 ca. 1040) var s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8n af Egil Skallagrimson og en af Erik jarls islandske skjalde. Han deltog i Svolderslaget og digtede om det i sin alderdom.\n_START_SECTION_\nFamilie og liv\n_START_PARAGRAPH_\nSk\xc3\xbale var n\xc3\xa6st\xc3\xa6ldste  s\xc3\xb8n af \xc3\x9eorsteinn Egilsson p\xc3\xa5 Borg og er f\xc3\xb8dt omtrent 970. Sk\xc3\xbale siges at have v\xc3\xa6ret den mest fremragende (mestr) af \xc3\x9eorsteinns s\xc3\xb8nner. Omtrent 20 \xc3\xa5r gammel er han rejst til Norge, hvor han sluttede sig til Erik jarl; under Olav Tryggvasons regering synes Sk\xc3\xbale at have opholdt sig hos Erik i Sverige og d\xc3\xa9r deltaget i hans tog og kampe i \xc3\x98sterleden. Egils saga siger. "Sk\xc3\xbale var l\xc3\xa6nge p\xc3\xa5 vikingetog ... og havde 7 kampe."_NEWLINE__NEWLINE_Vi finder ham da ogs\xc3\xa5 som Eriks stavnbo p\xc3\xa5 J\xc3\xa6rnbarden i Svolderslaget, hvor han k\xc3\xa6mpede tappert. Endnu da Gunnlaugr ormstunga f\xc3\xb8rste gang var i Norge (1001), var Sk\xc3\xbale hos jarlen som hans hirdmand, vel anset af alle. Ikke l\xc3\xa6nge efter synes han at v\xc3\xa6re rejst hjem, og han har sikkert v\xc3\xa6ret p\xc3\xa5 Borg hos sin fader, da Bj\xc3\xb8rn hitd\xc3\xb8lakappe ogs\xc3\xa5 var der. Sk\xc3\xbale blev gift med Bera, en datter af \xc3\x9eorvaldr vidf\xc3\xb8rles broder Ormr. Efter sin faders d\xc3\xb8d (1015) bode Sk\xc3\xbale p\xc3\xa5 Borg og indtog en h\xc3\xb8vdings plads. Han har rimeligvis levet til henimod 1040. Af hans b\xc3\xb8rn kendes Egill fra Bandamanna saga og Geirlaug fra sl\xc3\xa6gtregistre.\n_START_SECTION_\nDigtning\n_START_PARAGRAPH_\nAt Egill Skallagr\xc3\xadmssons s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8n var en skjald, undrer os ikke. Men hvor dygtig en skjald Sk\xc3\xbale har v\xc3\xa6ret, kan vi ikke tilstr\xc3\xa6kkelig bed\xc3\xb8mme, da vi har s\xc3\xa5 lidt tilbage af hans kvad. At han har digtet et eller flere nu tabte kvad om Erik jarl er rimeligt, men hvad vi har af dem, h\xc3\xb8rer for det meste til en flokkr om Svolderslaget, der m\xc3\xa6rkeligt nok, er forfattet i hans alderdom; han siger selv: "nu m\xc3\xa6rker jeg, at jeg beynder at blive gammel."_NEWLINE__NEWLINE_Man skulle tro, at han i sin fremrykkede alder endnu engang har f\xc3\xb8lt trang til at mindes sine gamle bedrifter, og han synes at henvende sig til en kvinde (hans hustru?), som skal h\xc3\xb8re p\xc3\xa5 hans digt (jfr. "Kvinden vilde ikke have set mig bagerst i skaren, da jeg gav daggryflyveren (ravnen) s\xc3\xa5r at l\xc3\xa6ske sig i"). Et af disse vers synes at omtale det erobrede bytte; men det er ikke aldeles afgjort, hvorvidt det h\xc3\xb8rer til dette digt eller ikke. En antydning af et vers endnu findes i Oddr munks \xc3\x93lafs saga, hvor det hedder, at Sk\xc3\xbale i sit digt har ytret, at ogs\xc3\xa5 Sveinn H\xc3\xa1konarson (d. 1016) var med i kampen._NEWLINE_Foruden disse vers haves der et halvvers, som synes at v\xc3\xa6re af en lausav\xc3\xadsa. Det er meget smukt og for s\xc3\xa5 vidt omtrent enest\xc3\xa5ende i skjaldepoesien, som det, p\xc3\xa5 rent lyrisk vis, handler om solens nedgang og m\xc3\xa5nens tilsynekomst. "Glens gudeblide hustru (solen) tr\xc3\xa6der med sine str\xc3\xa5ler ind i sin helligdom, men siden kommer ned til os den gr\xc3\xa5s\xc3\xa6rkede m\xc3\xa5nes lys." Et s\xc3\xa5dant lyrisk udbrud taler i al sin sk\xc3\xb8nne simpelhed meget fordelagtig for Sk\xc3\xbales digterbegavelse og lader os ham ane en digter\xc3\xa5re, hans bedstefader v\xc3\xa6rdig.'