b'\n_START_ARTICLE_\n4. korstog\n_START_PARAGRAPH_\nDet 4. korstog f\xc3\xb8rte til oprettelsen af det Det Latinske Kejserrige, der eksisterede fra 1204 til 1261.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98del\xc3\xa6ggelsen af Konstantinopel\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 det 4. korstog \xc3\xb8delagde korsfarerne Konstantinopel \xe2\x80\x93  Europas st\xc3\xb8rste by \xe2\x80\x93 i 1204, selv om det var en kristen (gr\xc3\xa6sk ortodoks) by, og plyndrede den.  Dette betragtes som en af katolicismens skampletter og fik Pave Johannes Paul 2. til den 4. maj 2001 officielt at undskylde overfor den Gr\xc3\xa6ske Kirke ved et personligt m\xc3\xb8de med den \xc3\x98kumeniske Patriark.\n_START_SECTION_\nPlanlagt angreb p\xc3\xa5 Egypten\n_START_PARAGRAPH_\nKorstogets oprindelige form\xc3\xa5l var, som med de tidligere, at tilbageerobre Jerusalem og det hellige land. Korstogets ledere havde dog besluttet, at det af strategiske og \xc3\xb8konomiske \xc3\xa5rsager ville v\xc3\xa6re mest effektivt at angribe Egypten f\xc3\xb8rst, men s\xc3\xb8rgede for, at de menige korsfarere ikke fik noget at vide om dette. Det havde i det 3. Korstog vist sig, at korsfarerh\xc3\xa6rene kunne v\xc3\xa6re s\xc3\xa5 opsatte p\xc3\xa5 at befri Jerusalem, at de n\xc3\xa6gtede at indvillige i deres overordnedes planer, hvis disse ikke koncentrerede sig om det hellige land.\n_START_SECTION_\nUnder ledelse af grever\n_START_PARAGRAPH_\nPave Innocens 3. \xc3\xb8nskede at f\xc3\xa5 den engelske kong Richard L\xc3\xb8vehjerte og den franske kong Filip 2. August til at deltage i dette korstog som i det 3. korstog, men bl.a. p\xc3\xa5 grund af deres indbyrdes konflikter, var det umuligt. I stedet var det en r\xc3\xa6kke grever, hovedsageligt fra Frankrig, der kom til at lede det 4. korstog. Oprindeligt var korstogets ledelse uofficielt delt mellem tre af dets initiativtagere: grev Thibaut af Champagne; en af de fornemste adelsm\xc3\xa6nd i Frankrig, hans f\xc3\xa6tter grev Louis af Blois og Grev Balduin af Flandern. Da den unge Thibaut d\xc3\xb8de i maj 1201, m\xc3\xa5tte korsfarere finde en anden. Valget faldt p\xc3\xa5 Markgrev Bonifacius af Montferrat i Norditalien, hvis prestige var s\xc3\xa5 stor, at han blev tilbudt fuld kontrol over hele korsfarerh\xc3\xa6ren. Han tog mod stillingen.\n_START_SECTION_\nForhandlinger med Venedig\n_START_PARAGRAPH_\nKorstogets ledere sendte seks udsendinge til Venedig, som var en magtfuld, selvst\xc3\xa6ndig handelsstad, for at lave en aftale med venetianerne om at sejle den k\xc3\xa6mpem\xc3\xa6ssige korsfarerh\xc3\xa6r til Egypten. Venetianerne indvilligede, mod betydelig betaling, i at bygge og klarg\xc3\xb8re en m\xc3\xa6gtig fl\xc3\xa5de til korsfarerne. Udsendingene havde dog voldsomt overvurderet antallet af korsfarere, som de troede ville m\xc3\xb8de op i Venedig, og endte derfor med en fl\xc3\xa5de, der var langt st\xc3\xb8rre, end de skulle bruge, samt med en kolossal g\xc3\xa6ld til venetianerne.\n_START_SECTION_\nAngrebet p\xc3\xa5 Zara\n_START_PARAGRAPH_\nFor at korstoget ikke skulle falde fuldst\xc3\xa6ndigt til jorden, indvilligede korstogets ledere i, at bruge korsfarerh\xc3\xa6ren til at angribe den n\xc3\xa6rliggende havneby Zara, som var en rival til Venedig. Herved kunne korsfarerne f\xc3\xa5 eftergivet noget af deres g\xc3\xa6ld til venetianerne, og korstoget kunne forts\xc3\xa6tte. Da Zara var en kristen by, som var underlagt den ungarske konge, der, p\xc3\xa5 papiret, ogs\xc3\xa5 var korsfarer, var der mange, der forlod ekspeditionen i protest. Pavens stedfortr\xc3\xa6der p\xc3\xa5 korstoget accepterede, at dette angreb p\xc3\xa5 kristne var en n\xc3\xb8dvendighed for, at det hele ikke skulle v\xc3\xa6re forg\xc3\xa6ves, men Pave Innocens derimod ford\xc3\xb8mte venetianernes handlinger, da han fik nys om angrebet, og ekskommunikerede dem alle.'