b'\n_START_ARTICLE_\nOslos sporveje\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nI 1868 fremlagde ingeni\xc3\xb8ren Jens P. Vogt planer for en hestesporvej i Oslo, dengang Kristiania, men fik afslag, fordi man anslog, at den ville forhindre den almindelige f\xc3\xa6rdsel i de smalle gader. Marinekaptajn H. Muller fremkom ogs\xc3\xa5 med planer om sporveje men ville drive dem med dampsporvogne, da gaderne var for stejle til hestesporvogne. Forslagene blev ikke omsat i praksis, men de medf\xc3\xb8rte en diskussion, der fortsatte i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r. Det f\xc3\xb8rte til, at myndighederne gav tilladelse til at bygge en sporvej i 1874, hvorefter Kristiania Sporveisselskab blev grundlagt 2. oktober 1874 med driftsstart 6. oktober 1875. De f\xc3\xb8rste linjer, der blev trafikeret af hestesporvogne, gik fra Stortorvet til Homansbyen, Vestbanestasjonen og Gamlebyen, der dengang hed Oslo._NEWLINE_I 1894 etablerede Kristiania Elektriske Sporvei ("Bl\xc3\xa5trikken") Skandinaviens f\xc3\xb8rste elektriske sporvejslinje, Briskebylinjen, fra Jernbanetorget over Briskeby til Majorstuen, og med sidelinje til Skarpsno. I 1899 begyndte Kristiania Sporveisselskab ("Gr\xc3\xb8ntrikken") at omstille sine linjer til elektrisk drift, og \xc3\xa5ret efter k\xc3\xb8rte den sidste hestesporvogn i Oslo p\xc3\xa5 Gamlebylinjen. Desuden etablerede kommunen et eget selskab i 1899, Kristiania Kommunale Sporveie, der anlagde elektriske sporveje fra Akersgata til Sagene og Rodel\xc3\xb8kka og senere ogs\xc3\xa5 fra Tollbugata til Vippetangen. De kommunale sporveje blev overtaget af Kristiania Sporveisselskab i 1905. I 1910 indf\xc3\xb8rtes der linjenumre. _NEWLINE_I 1924 udl\xc3\xb8b de to sporvejsselskabers koncessioner, og kommunen benyttede sin indl\xc3\xb8sningsret til at overtage sporvejene og samle dem i det kommunalt ejede Kristiania Sporveier. \xc3\x85ret efter skiftede byen navn til Oslo, og selskabet skiftede tilsvarende navn til Oslo Sporveier. B\xc3\xa5de f\xc3\xb8r og efter skete der l\xc3\xb8bende udvidelser af nettet med nye sporveje og forstadsbaner, s\xc3\xa5 det i 1939 n\xc3\xa5ede sit h\xc3\xb8jdepunkt med \xc3\xa5bningen af Sinsenlinjen._NEWLINE_I 1960 vedtog kommunalbestyrelsen en gradvis nedl\xc3\xa6ggelse af sporvejene i byen og frem til 1968 erstattedes en r\xc3\xa6kke str\xc3\xa6kninger af busser, mens et par forstadsstr\xc3\xa6kninger i \xc3\xb8st omstilledes til T-bane i 1966-1967. Beslutningen om nedl\xc3\xa6ggelse blev oph\xc3\xa6vet i 1977, og i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r moderniseredes i stedet med nye sporvogne og indf\xc3\xb8relse af enmandsbetjening. Efterf\xc3\xb8lgende er der sket et par udvidelser af sporvejsnettet med Vikalinjen i 1995 og forl\xc3\xa6ngelse af Ullev\xc3\xa5l hageby-linjen til Rikshospitalet i 1999, mens en rest af Sagene ring modsat blev nedlagt i 1998. Fra 2007 til 2014 blev Lilleakerbanen p\xc3\xa5virket af opgraderingen af T-banen Kols\xc3\xa5sbanen med forl\xc3\xa6ngelser og forkortelser, indtil den fik endelig endestation i Bekkestua._NEWLINE_P\xc3\xa5 det organisatoriske plan blev Oslo Sporveier og Stor-Oslo Lokaltrafikk sl\xc3\xa5et sammen til trafikselskabet Ruter i 2008, idet infrastruktur, drift og materiel blev skilt ud i det, der efter nogle navneskift nu hedder hhv. Sporveien, Sporveien Trikken og Oslo Vognselskap.\n_START_SECTION_\nMateriel\n_START_PARAGRAPH_\nSporvejene r\xc3\xa5der over 40 sporvogne af typen SL-79 (nr. 101-140) og 32 af typen SL-95 (nr. 141-172), der ejes af Oslo Vognselskap AS._NEWLINE_SL-79 (forkortelse for Sporvogn Led, bestilt i 1979) er de \xc3\xa6ldre ledvogne. De har kun f\xc3\xb8rerplads i den ene ende og kan derfor ikke benyttes p\xc3\xa5 Ullev\xc3\xa5l hageby-linjen til Rikshospitalet, da der ikke er nogen vendesl\xc3\xb8jfe der (den tidligere endestation p\xc3\xa5 John Colletts plass har dog en). Vognene blev leveret i to serier med de f\xc3\xb8rste 25, SL-79/I, i 1982 og de sidste 15, SL-79/II, i 1989. De to serier ligner hinanden forholdsvis meget, om end SL-79/II har et lidt anderledes inreri\xc3\xb8r, ligesom der er nogle mindre tekniske forskelle. Derudover blev SL-79/I bygget med en enkelt bagd\xc3\xb8r i venstre side, der mangler p\xc3\xa5 SL-79/II. De f\xc3\xb8rst 10 vogne blev produceret af D\xc3\xbcwag i D\xc3\xbcsseldorf, mens Str\xc3\xb8mmens V\xc3\xa6rksted (EB Str\xc3\xb8mmens Verksted fra 1988) stod for resten. Vognene har 71 siddepladser og 92 st\xc3\xa5pladser. _NEWLINE_SL-95 (forkortelse for Sporvogn Led, bestilt i 1995) er en st\xc3\xb8rre og tungere type ledvogn produceret af Ansaldo/Firema (nu AnsaldoBreda) i Italien. Vognene kan ikke benyttes p\xc3\xa5 linjerne til Majorstuen, fordi enkelte kurver i Homansbyen er for sn\xc3\xa6vre, og fordi der nogle steder er for lidt plads mellem sporene. Der er dog planer om at udbedre sporene, s\xc3\xa5 vognene kan benyttes p\xc3\xa5 hele sporvejsnettet. Sporvognene er udstyret med lavt gulv ved alle d\xc3\xb8re undtagen ford\xc3\xb8rene. De er desuden bygget til at kunne k\xc3\xb8re begge veje med f\xc3\xb8rerplads i begge ender, d\xc3\xb8re p\xc3\xa5 begge sider og s\xc3\xa6der der vender mod hinanden. Vognene har 88 siddepladser og 124 st\xc3\xa5pladser._NEWLINE_SL-79 er ved at have opn\xc3\xa5et sin forventede tid i drift, og SL-95 har store tekniske problemer. Der arbejdes derfor med anskaffelse af nye sporvogne, hvilket er blevet vedtaget af kommunalbestyrelsen flere gange, men i praksis er b\xc3\xa5de finansiering og type uafklaret.'