b'\n_START_ARTICLE_\nSlaget om Atlanten (1939-1945)\n_START_SECTION_\nStrategiske m\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\nSom en nation, beliggende p\xc3\xa5 en \xc3\xb8 og med et overs\xc3\xb8isk imperium, var Storbritannien meget afh\xc3\xa6ngig af varetransport over havet. Landet beh\xc3\xb8vede tilf\xc3\xb8rsel af mere end en million ton importerede f\xc3\xb8devarer og materiel om ugen for at kunne overleve og k\xc3\xa6mpe mod Tyskland. Grundl\xc3\xa6ggende var slaget om Atlanten derfor en krig om tonnage: De Allierede k\xc3\xa6mpede for at opretholde og Aksemagterne for at forhindre den skibsfart, som gjorde Storbritannien i stand til at overleve._NEWLINE_Fra 1942 og fremefter s\xc3\xb8gte tyskerne desuden at forhindre den opbygning af allierede tropper og materiel, som forberedte invasionen af det besatte Europa, og at \xc3\xb8del\xc3\xa6gge alle allierede fl\xc3\xa5der. Overvindelsen af denne tyske trussel var en foruds\xc3\xa6tning for invasionens gennemf\xc3\xb8relse.\n_START_SECTION_\nUb\xc3\xa5dskrig\n_START_PARAGRAPH_\nAdmiral Karl D\xc3\xb6nitz havde v\xc3\xa6ret fortaler for et angrebssystem, som er kendt som ulvekoblet, hvor grupper af ub\xc3\xa5de angreb enkelte handelsskibe eller hele konvojer midt p\xc3\xa5 havet og derved kunne overv\xc3\xa6lde eventuelle forsvarende krigsskibe. For at dette kunne v\xc3\xa6re effektivt, beregnede D\xc3\xb6nitz, at han skulle bruge 300 af de seneste Atlanterhavsb\xc3\xa5de (Type VII), hvilket ville skabe s\xc3\xa5 meget \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelse af den britiske skibsfart, at landet ville blive sl\xc3\xa5et helt ud af krigen._NEWLINE_Systemet stod i st\xc3\xa6rk kontrast til det traditionelle syn p\xc3\xa5 deployering af undervandsb\xc3\xa5de, hvor man hidtil havde sendt dem ud enkeltvis for at ligge i baghold, f.eks. i venteposition uden for en fjendtlig havn, klar til at angribe skibe som sejlede ud eller ind. Det havde v\xc3\xa6ret en meget succesfuld taktik, som benyttedes af britiske undervandsb\xc3\xa5de i \xc3\x98sters\xc3\xb8en og ved Bosporus under 1. verdenskrig, men den kunne ikke lykkes, hvis adgangsvejene til havnene blev godt afpatruljeret. Andre s\xc3\xb8milit\xc3\xa6re teoretikere var af det synspunkt, at undervandsb\xc3\xa5den skulle knyttes til den egentlige fl\xc3\xa5de og bruges p\xc3\xa5 lignende m\xc3\xa5de som en destroyer. Det havde tyskerne dog pr\xc3\xb8vet i s\xc3\xb8slaget ved Jylland med d\xc3\xa5rlige resultater, eftersom undervandskommunikation kun var i sin vorden. Det japanske kejserrige brugte undervandsb\xc3\xa5de som fl\xc3\xa5deledsagere og aldrig til hverken at blokere havne eller angribe konvojer. Generelt ans\xc3\xa5s undervandsb\xc3\xa5den for at v\xc3\xa6re den "fattige mands" v\xc3\xa5ben, og det gjaldt ogs\xc3\xa5 i den tyske Kriegsmarine, hvor storadmiral Erich Raeder med held agiterede for, at der skulle bruges penge p\xc3\xa5 store overfladeskibe i stedet._NEWLINE_F\xc3\xb8r krigen var kystn\xc3\xa6re patruljeb\xc3\xa5de Royal Navys vigtigste antiub\xc3\xa5dsv\xc3\xa5ben. De var udstyret med hydrofoner, en lille kanon og dybdebomber. I 1920-erne og 1930-erne ans\xc3\xa5 den britiske fl\xc3\xa5de i lighed med de fleste andre landes fl\xc3\xa5der ikke ub\xc3\xa5dsbek\xc3\xa6mpelse for at udg\xc3\xb8re et taktisk omr\xc3\xa5de. Tyske ub\xc3\xa5de var blevet forbudt ved Versailles-traktaten, antiub\xc3\xa5dskrig ans\xc3\xa5s for at v\xc3\xa6re af "defensiv" karakter snarere end spektakul\xc3\xa6r, og mange fl\xc3\xa5deofficerer betragtede indsats mod ub\xc3\xa5de for at v\xc3\xa6re ensformig i lighed med minestrygning. Sk\xc3\xb8nt de hurtige destroyere ogs\xc3\xa5 medbragte dybdebomber, forventedes disse skibe at skulle deltage i fl\xc3\xa5deaktioner frem for i kystforsvar, s\xc3\xa5 de blev ikke indg\xc3\xa5ende tr\xc3\xa6net i brugen af dem.\n_START_SECTION_\nASDIC\n_START_PARAGRAPH_\nUdviklingen af ASDIC, der nu kendes som aktiv sonar, var lige s\xc3\xa5 afg\xc3\xb8rende for slaget om Atlanten som udviklingen af radar var det for slaget om England, og i begge tilf\xc3\xa6lde var det briterne, som stod for det afg\xc3\xb8rende gennembrud. Det forhold, at lyd udbredes effektivt i vand, var velkendt under 1. verdenskrig, og undervandsmikrofoner (hydrofoner) blev brugt til at lytte efter undervandsb\xc3\xa5de dengang. Naturlig st\xc3\xb8j og ekkoer var derved ogs\xc3\xa5 blevet kendt, men briterne var de f\xc3\xb8rste til at udvikle et fungerende, retningsbestemt "lyds\xc3\xb8gesystem". Et samlet antiub\xc3\xa5dssystem bestod af ASDIC med et plotterbord og udstyret med passende v\xc3\xa5ben._NEWLINE_ASDIC bestod af en transducer indsat i en kuppel under skibet. Den udsendte en sn\xc3\xa6ver lydb\xc3\xb8lge i en serie af pulser, som blev tilbagekastet fra et objekt under vandet inden for en maksimal afstand p\xc3\xa5 omkring 3 km. Kuplen, hvis \xc3\xa5bning vendte ud mod havet, havde til form\xc3\xa5l at sikre, at vandet rundt om transduceren var relativt roligt, eftersom hurtigt str\xc3\xb8mmende vand \xc3\xb8delagde ethvert signal. Ekkoet gav en n\xc3\xb8jagtig afstand og kurs til m\xc3\xa5let, men falske ekkoer kunne fremkomme p\xc3\xa5 grund af forskelle i vandtemperatur ved forskellige dybder, str\xc3\xb8m, vandhvirvler og fiskestimer. ASDIC kr\xc3\xa6vede derfor erfarne folk til betjening for at v\xc3\xa6re effektivt. Desuden kr\xc3\xa6vede ASDIC, at skibets fart var under ca. 15 knob, da st\xc3\xb8jen fra dets passage gennem vandet ellers ville overd\xc3\xb8ve ekkoerne._NEWLINE_I begyndelsen af krigen var Royal Navys procedure at dreje ASDIC\'en i en bue fra den ene side af skibet til den anden, mens transduceren standsedes for hver f\xc3\xa5 grader for at udsende et signal. Flere skibe, som samarbejdede om det, ville arbejde p\xc3\xa5 linje, med en afstand p\xc3\xa5 2-3 km mellem sig. Opdagedes et ekko, som operat\xc3\xb8ren identificerede som en undervandsb\xc3\xa5d, ville skibet \xc3\xa6ndre kurs mod den og n\xc3\xa6rme sig den til en afstand af ca. 1 km med moderat hastighed, mens dens afstand og kurs ville blive plottet for at fastl\xc3\xa6gge m\xc3\xa5lets kurs og hastighed. N\xc3\xa5r det besluttedes at angribe, ville skibet n\xc3\xa6rme sig med st\xc3\xb8rre fart og fastl\xc3\xa6gge sin kurs efter de foretagne m\xc3\xa5linger, idet hensigten var at passere lidt foran m\xc3\xa5let. Her ville dybdebomber blive rullet ud fra slisker i h\xc3\xa6kken med j\xc3\xa6vne mellemrum og samtidig ville mort\xc3\xa9rer udkaste dybdebomber omkring 40 m ud til hver side. Hensigten var at l\xc3\xa6gge bomberne i et m\xc3\xb8nster som en aflang diamant i h\xc3\xa5b om, at ub\xc3\xa5den var inde i m\xc3\xb8nsteret. For at beskadige ub\xc3\xa5den afg\xc3\xb8rende, skulle dybdebomben spr\xc3\xa6nge indenfor en afstand af 6 meter fra den, b\xc3\xa5de i dybden og i dens plan. Eftersom det f\xc3\xb8rste ASDIC-udstyr var d\xc3\xa5rligt til at bestemme dybde, var det almindeligt at variere spr\xc3\xa6ngningsdybden for dele af m\xc3\xb8nstret._NEWLINE_Der var ulemper ved disse tidlige udgaver af systemet. \xc3\x98velser i antiub\xc3\xa5dskrig havde v\xc3\xa6ret begr\xc3\xa6nset til, at en eller to destroyere jagede en enkelt undervandsb\xc3\xa5d, hvis startposition var kendt, i dagslys og i roligt vejr, snarere end under storm. De tyske ub\xc3\xa5de kunne dykke langt dybere end de britiske og engelske, endda under den dybeste indstilling af de britiske dybdebomber (til en dybde p\xc3\xa5 ca. 210 m mod en maksimal indstilling af dybdebomberne p\xc3\xa5 ca. 100 m). Endnu vigtigere var det, at de f\xc3\xb8rste ASDIC-apparater ikke kunne "se" direkte nedad, s\xc3\xa5 operat\xc3\xb8ren mistede den direkte kontakt med undervandsb\xc3\xa5den i angrebets sidste fase, hvilket naturligvis var et tidspunkt, hvor denne med sikkerhed ville man\xc3\xb8vrere hurtigt. Desuden medf\xc3\xb8rte dybdebombernes eksplosioner forstyrrelse af vandet, s\xc3\xa5 det var meget sv\xc3\xa6rt at genetablere ASDIC-kontakt, hvis det f\xc3\xb8rste angreb var mislykket._NEWLINE_Den tro, at ASDIC havde l\xc3\xb8st problemet med ub\xc3\xa5dene, de budgetm\xc3\xa6ssige stramninger som f\xc3\xb8lge af depressionen og det p\xc3\xa5tr\xc3\xa6ngende behov for meget anden slags genoprustning bet\xc3\xb8d, at der kun var blevet investeret lidt i v\xc3\xa5ben og skibe til bek\xc3\xa6mpelse af undervandsb\xc3\xa5de. Slagskibsstyrkerne fik hovedparten af fl\xc3\xa5deinvesteringerne og mange af de bedste officerer. Det var kritisk at briterne forventede, at tyske ub\xc3\xa5de ligesom i 1. verdenskrig kun ville operere n\xc3\xa6r kysten og kun true anl\xc3\xb8bet af havnene. Derfor tr\xc3\xa5dte Royal Navy ind i 2. verdenskrig i 1939 uden tilstr\xc3\xa6kkeligt mange eskortefart\xc3\xb8jer, som kunne operere p\xc3\xa5 lange afstande for at beskytte transporten over oceanet, og der var mangel p\xc3\xa5 officerer med erfaring i at bek\xc3\xa6mpe undervandsb\xc3\xa5de s\xc3\xa5 langt v\xc3\xa6k. Situationen i Royal Air Forces Coastal Command var endnu mere bet\xc3\xa6nkelig, s\xc3\xa5 patruljefly typisk kun kunne sende maskingev\xc3\xa6rsalver mod det sted, hvor de observerede en ub\xc3\xa5d dykke.\n_START_SECTION_\nTidlige tr\xc3\xa6fninger (september 1939 \xe2\x80\x93 maj 1940)\n_START_PARAGRAPH_\nI 1939 manglede Kriegsmarine styrke til at kunne udfordre det herred\xc3\xb8mme over havet, som ud\xc3\xb8vedes af den kombinerede britiske Royal Navy og den franske fl\xc3\xa5de (Marine Nationale). Den tyske fl\xc3\xa5destrategi baseredes i stedet p\xc3\xa5 \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelse af handelstrafikken ved brug af store slagskibe, bev\xc3\xa6bnede handelsskibe, undervandsb\xc3\xa5de og fly. Mange tyske krigsskibe var allerede til havs, da krigen br\xc3\xb8d ud, herunder de fleste undervandsb\xc3\xa5de og ogs\xc3\xa5 "lommeslagskibene" (tysk: Panzerschiff) Deutschland og Admiral Graf Spee, der sejlede ud i Atlanterhavet i august. Disse skibe begyndte straks at angribe britiske og franske skibe. U-30 s\xc3\xa6nkede passagerskibet SS Athenia f\xc3\xa5 timer efter krigserkl\xc3\xa6ringen, hvilket var en overtr\xc3\xa6delse af dens ordre om ikke at s\xc3\xa6nke passagerskibe. Ub\xc3\xa5dsfl\xc3\xa5den, som skulle komme til at dominere s\xc3\xa5 meget i slaget om Atlanten, var lille ved krigens begyndelse, og mange af de 57 ub\xc3\xa5de, som var til r\xc3\xa5dighed, var af den lille og kortr\xc3\xa6kkende type II, som prim\xc3\xa6rt var nyttig til mineudl\xc3\xa6gning og almindelig operation i de kystn\xc3\xa6re britiske farvande. Meget af den indledende tyske indsats mod skibsfarten bestod i mineudl\xc3\xa6gning fra destroyere, fly og ub\xc3\xa5de ud for britiske havne._NEWLINE_Ved krigens udbrud etablerede briter og franskm\xc3\xa6nd straks en blokade af Tyskland, sk\xc3\xb8nt denne havde begr\xc3\xa6nset virkning for den tyske industriproduktion. Royal Navy iv\xc3\xa6rksatte ogs\xc3\xa5 hurtigt et konvojsystem for at beskytte handelen, et system der snart bredte sig fra de britiske \xc3\xb8er og til sidst anvendtes s\xc3\xa5 langt v\xc3\xa6k som Panama, Bombay og Singapore. Fremgangsm\xc3\xa5den gjorde det muligt for Royal Navy at koncentrere sine eskortefart\xc3\xb8jer n\xc3\xa6r de steder, hvor ub\xc3\xa5dene med sikkerhed kunne findes, nemlig ved konvojerne._NEWLINE_Nogle britiske s\xc3\xb8officerer, og navnlig fl\xc3\xa5deministeren, Winston Churchill, s\xc3\xb8gte en mere offensiv strategi, og Royal Navy sammensatte derfor en r\xc3\xa6kke antiub\xc3\xa5dsgrupper med deltagelse af hangarskibe, som skulle patruljere skibsruterne mod vest og jage tyske ub\xc3\xa5de. Strategien var imidlertid forfejlet, fordi en ub\xc3\xa5d, der havde en meget lille silhuet, med stor sandsynlighed opdagede overfladeskibe og dykkede, f\xc3\xb8r den selv kunne opdages. Fly fra hangarskibet var til ringe hj\xc3\xa6lp. Sk\xc3\xb8nt de kunne opdage undervandsb\xc3\xa5de p\xc3\xa5 overfladen, havde de p\xc3\xa5 dette tidspunkt ingen passende v\xc3\xa5ben at angribe dem med, og en ub\xc3\xa5d, som var opdaget af et fly, var for l\xc3\xa6ngst v\xc3\xa6k, f\xc3\xb8r overfladeskibe kunne komme til stede. Gruppestrategien viste sig at v\xc3\xa6re en katastrofe i l\xc3\xb8bet af f\xc3\xa5 dage. Den 14. september 1939 undgik Storbritanniens mest moderne hangarskib, HMS Ark Royal, med n\xc3\xb8d og n\xc3\xa6ppe at blive s\xc3\xa6nket, da tre torpedoer fra U 39 eksploderede lidt for tidligt. U 39 blev s\xc3\xa6nket af de eskorterende destroyere og blev det f\xc3\xb8rste tab af en ub\xc3\xa5d under krigen. Men da man ikke havde taget ved l\xc3\xa6re af h\xc3\xa6ndelsen, blev et andet hangarskib, HMS Courageous, s\xc3\xa6nket tre dage senere af U 29._NEWLINE_At lade eskorterende destroyere jage ub\xc3\xa5de fortsatte med at v\xc3\xa6re en fremherskende, men fejlagtig, fremgangsm\xc3\xa5de for den britiske antiub\xc3\xa5dsstrategi i krigens f\xc3\xb8rste \xc3\xa5r. Ub\xc3\xa5dene undveg n\xc3\xa6sten altid, og konvojer, som blev d\xc3\xa5rligere d\xc3\xa6kket, udsattes for st\xc3\xb8rre risiko._NEWLINE_Den tyske krigslykke med s\xc3\xa6nkningen af Courageous blev overg\xc3\xa5et en m\xc3\xa5ned senere, da G\xc3\xbcnther Prien i U-47 tr\xc3\xa6ngte ind i den britiske fl\xc3\xa5debase Scapa Flow og s\xc3\xa6nkede slagskibet HMS Royal Oak. At det kunne lykkes skyldtes utilstr\xc3\xa6kkelige forsvarsforanstaltninger mod ub\xc3\xa5de samt at den vagthavende officer, William Newbigging, ikke var p\xc3\xa5 sin post. Prien blev straks en krigshelt i Tyskland._NEWLINE_I Sydatlanten blev de britiske styrker spredt af lommeslagskibet Admiral Graf Spee, der s\xc3\xa6nkede ni handelsskibe p\xc3\xa5 i alt 50.000 ton i Sydatlanten og det Indiske Ocean i krigens f\xc3\xb8rste tre m\xc3\xa5neder. Den britiske og franske fl\xc3\xa5de sammensatte en r\xc3\xa6kke efters\xc3\xb8gningsgrupper, der bl.a. omfattede tre slagkrydsere, 3 hangarskibe og 15 krydsere for at indkredse b\xc3\xa5de det og dets s\xc3\xb8sterskib Deutschland, som opererede i Nordatlanten. Disse grupper sejlede forg\xc3\xa6ves rundt p\xc3\xa5 oceanet i m\xc3\xa5neder, indtil Graf Spee endelig blev angrebet ved mundingen af Rio Plate af en underlegen britisk styrke. Skibet s\xc3\xb8gte tilflugt i den neutrale havn i Montevideo, og da kaptajnen ikke s\xc3\xa5 nogen mulighed for at undslippe, lod han skibet s\xc3\xa6nke i La Plata floden i december 1939._NEWLINE_Efter den indledende store aktivitet stilnede den atlantiske kamp mere af. Karl D\xc3\xb6nitz havde planlagt en maksimal indsats af undervandsb\xc3\xa5dene i krigens f\xc3\xb8rste m\xc3\xa5ned og havde alle fl\xc3\xa5dens ub\xc3\xa5de ude p\xc3\xa5 patruljering i september. Operationen kunne dog ikke holdes p\xc3\xa5 dette niveau, fordi b\xc3\xa5dene m\xc3\xa5tte returnere til havn for at f\xc3\xa5 br\xc3\xa6ndstof, forsyninger og udrustning. Den h\xc3\xa5rde vinter 1939-40, hvor mange af havnene i \xc3\x98sters\xc3\xb8en fr\xc3\xb8s til, bet\xc3\xb8d ogs\xc3\xa5 et alvorligt afbr\xc3\xa6k for den tyske offensiv, da mange ub\xc3\xa5de blev sp\xc3\xa6rret inde af isen. Hertil kom, at Hitlers plan om at invadere Norge og Danmark i for\xc3\xa5ret 1940 medf\xc3\xb8rte tilbagetr\xc3\xa6kning af fl\xc3\xa5dens slagskibe og de fleste af de oceang\xc3\xa5ende ub\xc3\xa5de for at forberede fl\xc3\xa5deoperationerne i Operation Weser\xc3\xbcbung._NEWLINE_Under det f\xc3\xb8lgende angreb p\xc3\xa5 Norge afsl\xc3\xb8redes alvorlige mangler i undervandsb\xc3\xa5denes vigtigste v\xc3\xa5ben, de magnetiske torpedoer. Sk\xc3\xb8nt de sn\xc3\xa6vre norske fjorde kun gav lidt plads til ub\xc3\xa5denes man\xc3\xb8vrering, udgjorde koncentrationen af britiske krigsskibe, troppe- og forsyningsskibe et omfattende angrebsm\xc3\xa5l. Men den ene gang efter den anden opsporede ub\xc3\xa5dskaptajnerne britiske m\xc3\xa5l og angreb dem, kun for at se skibene forts\xc3\xa6tte uskadt, fordi torpedoerne eksploderede for tidligt, slet ikke eller passerede under m\xc3\xa5let. Det lykkedes ikke \xc3\xa9n ub\xc3\xa5d at s\xc3\xa6nke et eneste britisk krigsskib trods mere end 20 angrebsfors\xc3\xb8g. Da nyheden herom bredte sig i ub\xc3\xa5dsfl\xc3\xa5den, var det underminerende for dens moral. Men chefen for den tyske torpedoproduktion h\xc3\xa6vdede h\xc3\xa5rdnakket, at fejlen l\xc3\xa5 hos bes\xc3\xa6tningerne. F\xc3\xb8rst i begyndelsen af 1942 blev det opdaget, at problemerne skyldtes magnetisk p\xc3\xa5virkning ved de h\xc3\xb8je breddegrader samt en langsom indsivning af komprimeret luft fra undervandsb\xc3\xa5den og ind i torpedoernes mekanisme til dybderegulering. Kriegsmarine kopierede derp\xc3\xa5 nogle erobrede britiske torpedoer, som var langt mere p\xc3\xa5lidelige.\n_START_SECTION_\nDe store krigsskibe\n_START_PARAGRAPH_\nDeres succeser til trods ans\xc3\xa5s ub\xc3\xa5dene stadig ikke for at v\xc3\xa6re den st\xc3\xb8rste trussel mod de nordatlantiske konvojer. De fleste s\xc3\xb8officerer p\xc3\xa5 begge sider, dog med undtagelse af folk som D\xc3\xb6nitz, mente at truslen mod handelsruterne prim\xc3\xa6rt kom fra de store overfladekrigsskibe._NEWLINE_I f\xc3\xb8rste halvdel af 1940 var der ingen tyske krigsskibe i Atlanten, fordi den tyske fl\xc3\xa5de var koncentreret om angrebet p\xc3\xa5 Norge, og landets eneste lommeslagskib, der da var indsat mod handelsfl\xc3\xa5derne, Admiral Graf Spee, var blevet sat ud af spillet under slaget ved Rio de la Plata af en britisk styrke, der var mindre og med mindre ildkraft. Men fra sommeren 1940 sejlede en lille, men stadig str\xc3\xb8m af krigsskibe og bev\xc3\xa6bnede handelsskibe ud fra de tyske havne og mod Atlanterhavet._NEWLINE_Hvad et slagskib kunne udrette mod en konvoj demonstreredes, da konvojen HX-84 opdagedes af det tyske lommeslagsskib Admiral Scheer den 5. november 1940. Admiral Scheer s\xc3\xa6nkede hurtigt fem skibe og beskadigede adskillige andre, mens konvojen spredtes. Kun p\xc3\xa5 bekostning af den eskorterende krydser HMS Jervis Bay og med hj\xc3\xa6lp af det svindende dagslys lykkedes det resten af konvojen at undslippe. Briterne suspenderede midlertidigt de nordatlantiske konvojer og sendte Home Fleet til havs for at fors\xc3\xb8ge at opspore Scheer. Efters\xc3\xb8gningen lykkedes ikke, eftersom Scheer var trukket ned i Sydatlanten, og den dukkede op igen i det Indiske Ocean m\xc3\xa5neden efter._NEWLINE_Andre tyske overfladeskibe begyndte ogs\xc3\xa5 at g\xc3\xb8re sig bem\xc3\xa6rket. Juledag 1940 angreb krydseren Admiral Hipper troppekonvojen WS-5A, men blev fordrevet af de krydsere, som eskorterede den. Hipper havde krigslykken bedre med sig to m\xc3\xa5neder senere, da den 12. februar 1941 fandt den ubeskyttede konvoj SLS-64 p\xc3\xa5 19 skibe og s\xc3\xa6nkede de syv. I januar 1941 var de formidable og hurtige tyske slagskibe Scharnhorst og Gneisenau, hvis ildkraft var st\xc3\xb8rre end noget allieret skib, som kunne f\xc3\xb8lge med dem, stukket til s\xc3\xb8s p\xc3\xa5 et plyndringstogt mod skibsruterne, som havde navnet Operation Berlin. Med s\xc3\xa5 mange tyske angribere p\xc3\xa5 spil i Atlanten var briterne tvunget til at give slagskibseskorte til s\xc3\xa5 mange konvojer som overhovedet muligt. Det reddede to gange konvojer fra at blive tilintetgjort af de tyske slagkrydsere: I februar afskr\xc3\xa6kkede tilstedev\xc3\xa6relsen af det gamle slagskib HMS Ramillies dem fra et angreb p\xc3\xa5 konvojen HX-106, og en m\xc3\xa5ned senere var det konvoj SL-67 som reddedes, fordi den var beskyttet af slagskibet HMS Malaya fra 1. verdenskrig._NEWLINE_I maj iv\xc3\xa6rksatte Tyskland den hidtil mest ambiti\xc3\xb8se plan, Operation Rhein\xc3\xbcbung. Det nye slagsskib Bismarck og krydseren Prinz Eugen sendtes p\xc3\xa5 togt for at angribe konvojerne. Efter at v\xc3\xa6re blevet advaret af efterretningsoplysninger lykkedes det en britisk eskadre at opspore modstanderne ud for Island, men det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende s\xc3\xb8slag i Danmarksstr\xc3\xa6det blev et nederlag for briterne i propagandam\xc3\xa6ssig henseende ved tabet af slagkrydseren HMS Hood. Men takket v\xc3\xa6re en torpedotr\xc3\xa6ffer p\xc3\xa5 dens ror blev Bismarck fundet og s\xc3\xa6nket af Home Fleet tre dage senere. Denne s\xc3\xa6nkning kom til at markere afslutningen p\xc3\xa5 krigsskibenes indsats mod konvojerne._NEWLINE_Det s\xc3\xa5kaldte kanalvovestykke, hvor de tre skibe Scharnhorst, Gneisenau og Prinz Eugen vendte tilbage til Tyskland gennem den Engelske Kanal i februar 1942, markerede, selvom den satte briterne i forlegenhed, afslutningen p\xc3\xa5 truslen fra tyske overfladeskibe i Atlanterhavet. Tabet af Bismarck, den stigende aktivitet gennem arktiske konvojer og den formodede trussel om en allieret invasion i Norge havde f\xc3\xa5et Hitler til at beordre en tilbagetr\xc3\xa6kning. Hitler, som var fra \xc3\x98strig, havde ringe erfaring med fl\xc3\xa5desp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l og \xc3\xb8nskede ikke at risikere sine vigtigste krigsskibe, som havde f\xc3\xa5et st\xc3\xa6rk offentlig opm\xc3\xa6rksomhed._NEWLINE_Krigen var kommet for tidligt til, at den tyske Plan Z om udvidelse af fl\xc3\xa5den var gennemf\xc3\xb8rt. Dens m\xc3\xa5l om bygning af slagskibe med tilstr\xc3\xa6kkelig ildkraft til at kunne \xc3\xb8del\xc3\xa6gge enhver konvojeskorte og med ledsageskibe, som derefter kunne tilintetg\xc3\xb8re konvojen, n\xc3\xa5edes aldrig. Men sk\xc3\xb8nt det antal skibe, som s\xc3\xa6nkedes af de store krigsskibe, var relativt lille i sammenligning med de tab, som for\xc3\xa5rsagedes af ub\xc3\xa5de, miner og fly, forstyrrede deres angreb i alvorlig grad det allierede konvojsystem og reducerede tilf\xc3\xb8rslerne til Storbritannien._NEWLINE_De tyske slagskibes taktik med at tr\xc3\xa6kke sig tilbage, n\xc3\xa5r de blev angrebet, stod i markant mods\xc3\xa6tning til briternes \'Nelson\'-taktik med ubetinget at angribe modstandere uden at tage hensyn til forskellen i ildkraft. Havde Kriegsmarine bare holdt skansen og k\xc3\xa6mpet, n\xc3\xa5r der var gode muligheder for et heldigt udfald, kunne slaget ved Rio de la Plata v\xc3\xa6re blevet en tysk sejr, konvojerne HX-34, HX-106 og SL-67 kunne v\xc3\xa6re blevet udslettet, og briterne ville foruden Hood sandsynligvis ogs\xc3\xa5 have mistet Prince of Wales i slaget i Danmarkstr\xc3\xa6det. \xc3\x85rsagen til denne mods\xc3\xa6tning i indstilling kan findes i en kombination af overdreven tysk frygt fremmet af Royal Navys ry og et strategisk \xc3\xb8nske om ikke at miste de f\xc3\xa5, store tyske krigsskibe. Der var endvidere en tydelig mangel p\xc3\xa5 taktisk erfaring, for det enkelte tyske slagskib var p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5der de aldrende britiske skibe overlegent og kunne have besejret dem, hvis konfrontationerne var blevet h\xc3\xa5ndteret bedre.\n_START_SECTION_\nEskorterne svarer igen (marts 1941 \xe2\x80\x93 maj 1941)\n_START_PARAGRAPH_\nDe katastrofale slag om konvojerne i oktober 1940 fremtvang \xc3\xa6ndringer i den britiske taktik. Den vigtigste var indf\xc3\xb8relse af permanente eskortegrupper for at forbedre samarbejde og effektivitet mellem skibe og mandskaber under kamp. De britiske bestr\xc3\xa6belser blev hjulpet af en gradvis for\xc3\xb8gelse af det antal skibe, som var til r\xc3\xa5dighed for eskortering, efter at de tidligere amerikanske destroyere og de britisk- og canadisk-byggede korvetter af Flower-klassen blev sat ind. Mange af disse skibe indgik i den kraftige for\xc3\xb8gelse af den canadiske fl\xc3\xa5de, som voksede fra en h\xc3\xa5ndfuld destroyere ved krigens udbrud til at p\xc3\xa5tage sig en stadig stigende del af opgaven med at eskortere konvojer. Andre af de nye skibe bemandedes med mandskaber fra de Frie Franske eller havde norske eller hollandske bes\xc3\xa6tninger, men disse udgjorde trods alt et lille mindretal af det totale antal og var under direkte britisk kommando. Omkring 1941 var den offentlige mening i USA begyndt at udtrykke modstand mod Tyskland, men krigen f\xc3\xb8rtes stadig i hovedsagen mellem Storbritannien og det Britiske Imperium p\xc3\xa5 den ene side og Tyskland p\xc3\xa5 den anden._NEWLINE_Til at begynde med bestod de nye eskortegrupper af to eller tre destroyere og et halvt dusin korvetter. Eftersom to eller tre af gruppens skibe s\xc3\xa6dvanligvis ville v\xc3\xa6re i dok for at f\xc3\xa5 repareret skader p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt af h\xc3\xa5rdt vejr eller kampe, omfattede en aktiv gruppe typisk omkring seks skibe. Uddannelse og tr\xc3\xa6ning af eskorterne forbedredes, efterh\xc3\xa5nden som der opn\xc3\xa5edes erfaringer i kampenes realiteter. Under den strenge ledelse af viceadmiral Gilbert O. Stephenson oprettedes en ny base i Tobermory p\xc3\xa5 Hebriderne for at forberede de nye eskorteskibe og deres bes\xc3\xa6tninger p\xc3\xa5 de krav, kampene stillede._NEWLINE_I februar 1941 flyttede admiralitetet hovedkvarteret for kommandoen over vestlig ankomst (Western Approaches Command) fra Plymouth til Liverpool, hvor den kunne holde t\xc3\xa6ttere kontakt og kontrol med de atlantiske konvojer. Der opn\xc3\xa5edes ogs\xc3\xa5 bedre samarbejde med de fly, der st\xc3\xb8ttede indsatsen, da admiralitetet i april overtog den operationelle kontrol med flyene fra kystbevogtningen (Coastal Command). P\xc3\xa5 det taktiske niveau begyndte sm\xc3\xa5 radaranl\xc3\xa6g, som opererede i kortb\xc3\xb8lgeb\xc3\xa5ndet, og som var egnede til installation p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de sm\xc3\xa5 skibe og i fly, at blive installeret i l\xc3\xb8bet af 1941, og de kunne opdage uddykkede ub\xc3\xa5de._NEWLINE_Virkningen af disse \xc3\xa6ndringer begyndte at vise sig i for\xc3\xa5ret 1941. I begyndelsen af marts vendte Prien i U 47 ikke tilbage fra et togt. To uger senere afviste den nydannede 3. eskortegruppe p\xc3\xa5 fem destroyere og to korvetter et ulvekobbel, som angreb konvoj HX-112. U 100 afsl\xc3\xb8redes af den primitive radar p\xc3\xa5 destroyeren Vanoc og blev v\xc3\xa6dret og s\xc3\xa6nket. Kort efter blev ogs\xc3\xa5 U 99 fundet og s\xc3\xa6nket, og dens bes\xc3\xa6tning taget til fange. D\xc3\xb6nitz havde dermed mistet sine tre f\xc3\xb8rende ub\xc3\xa5dsesser: Kretschmer, Prien og Schepke._NEWLINE_D\xc3\xb6nitz dirigerede nu sine ulvekobler l\xc3\xa6ngere mod vest for at kunne angribe konvojerne, f\xc3\xb8r deres antiub\xc3\xa5dseskorte sluttede sig til dem. Den nye strategi bel\xc3\xb8nnedes i begyndelsen af april, da gruppen fandt den ubeskyttede konvoj SC-26. Ti af dens skibe blev s\xc3\xa6nket, men endnu en ub\xc3\xa5d gik tabt._NEWLINE_Den 9. maj erobrede den britiske destroyer HMS Bulldog den tyske undervandsb\xc3\xa5d U-110 og kom i besiddelse af et komplet og intakt Enigma-anl\xc3\xa6g. Sammen med et par andre erobringer var dette et afg\xc3\xb8rende gennembrud for De Allieredes kodebrydere. Anl\xc3\xa6gget blev sendt til Bletchley Park, hvor det blev brugt i indsatsen for at bryde de tyske koder. Dette gav \xe2\x80\x93 sammen med det held, at man der havde enest\xc3\xa5ende eksperter som Flowers og Turing \xe2\x80\x93 Storbritannien adgang til at afkode de tyske fl\xc3\xa5designaler under det meste af den resterende del af krigen. Yderligere gav dette inspiration til udviklingen af det f\xc3\xb8rste, programmerbare elektroniske anl\xc3\xa6g, den s\xc3\xa5kaldte Colossus computer.\n_START_SECTION_\nSlagmarken udvides (juni 1941 \xe2\x80\x93 december 1941)\n_START_PARAGRAPH_\nI juni 1941 besluttede briterne at yde eskortest\xc3\xb8tte til konvojerne hele vejen over Nordatlanten. Til dette form\xc3\xa5l anmodede admiralitetet den 23. maj den canadiske fl\xc3\xa5de om at p\xc3\xa5tage sig ansvaret for at beskytte konvojer i den vestlige zone og etablere base for sin eskortestyrke i St. John\'s, Newfoundland. Flotilleadmiral i den canadiske fl\xc3\xa5de, L.W. Murray, overtog posten som \xc3\xb8verstbefalende for Newfoundland Escort Force den 13. juni 1941, underlagt Western Approaches Command i Liverpool. Seks canadiske destroyere og 17 korvetter, forst\xc3\xa6rket med syv destroyere, tre kanonb\xc3\xa5de og fem korvetter fra Royal Navy, indgik i styrken, som eskorterede konvojerne fra havne i Canada til Newfoundland og videre til et m\xc3\xb8dested syd for Island, hvor de britiske eskortegrupper overtog opgaven._NEWLINE_Trods sin formelle neutralitet tog USA fra 1941 stigende del i krigen. I april udvidede pr\xc3\xa6sident Roosevelt den \'pan-amerikanske sikkerhedszone\' mod \xc3\xb8st n\xc3\xa6sten til Island. USA lod sig overtale til at afl\xc3\xb8se de britiske tropper, som var p\xc3\xa5 Island efter den britiske bes\xc3\xa6ttelse, og amerikanske krigsskibe begyndte at eskortere allierede konvojer i det vestlige Atlanterhav og havde adskillige fjendtlige m\xc3\xb8der med ub\xc3\xa5de._NEWLINE_I juni 1941 inds\xc3\xa5 USA, at den tropiske del af Atlanten ogs\xc3\xa5 var blevet farlig for ueskorterede amerikanske handelsskibe. Den 21. maj var SS Robin Moor, et amerikansk fart\xc3\xb8j, som ikke medf\xc3\xb8rte milit\xc3\xa6re forsyninger, blevet standset af U-69 ca. 1.000 km vest for Freetown i Sierra Leone. Efter at dets passagerer og mandskab havde f\xc3\xa5et tredive minutter til at g\xc3\xa5 i redningsb\xc3\xa5dene, torpederede, besk\xc3\xb8d og s\xc3\xa6nkede U-69 skibet. De overlevende drev omkring p\xc3\xa5 havet uden at blive reddet eller opdaget i op til atten dage. Da nyheden om s\xc3\xa6nkningen n\xc3\xa5ede USA, f\xc3\xb8lte f\xc3\xa5 shippingfirmaer sig sikre noget sted, og Time Magazine skrev i juni 1941: "Hvis s\xc3\xa5danne s\xc3\xa6nkninger forts\xc3\xa6tter, vil skibe fra USA med andre destinationer fjernt fra kampzonerne v\xc3\xa6re i fare. USA m\xc3\xa5 derfor enten kalde sine skibe hjem fra oceanet eller h\xc3\xa6vde sin ret til fri sejlads med magt."_NEWLINE_Samtidig arbejdede briterne p\xc3\xa5 en r\xc3\xa6kke tekniske forbedringer til im\xc3\xb8deg\xc3\xa5else af de tyske undervandsb\xc3\xa5des overlegenhed. Sk\xc3\xb8nt der var tale om britiske opfindelser, blev teknologierne frit stillet til r\xc3\xa5dighed for USA, som omd\xc3\xb8bte dem og fabrikerede udstyret, hvilket ofte f\xc3\xb8rte til den forkerte opfattelse, at det var amerikanske innovationer._NEWLINE_Der udvikledes nye dybdebomber, som kastedes over destroyernes side frem for at blive rullet ud over st\xc3\xa6vnen, n\xc3\xa5r destroyeren passerede over en ub\xc3\xa5d. ASDIC-kontakten med den gik tabt, n\xc3\xa5r den var lige under skibet, hvilket ub\xc3\xa5dene ofte benyttede sig af til at undslippe. Yderligere affyredes dybdebomberne i et m\xc3\xb8nster, som fors\xc3\xb8gte at fange ub\xc3\xa5den midt i en "kasse" af eksplosioner, hvis chokb\xc3\xb8lger kunne \xc3\xb8del\xc3\xa6gge den.\n_START_SECTION_\nHandelsskibe med katapultfly\n_START_PARAGRAPH_\nFlyenes r\xc3\xa6kkevidde \xc3\xb8gedes hele tiden, men Atlantens udstr\xc3\xa6kning tillod ikke, at de kunne d\xc3\xa6kke den helt p\xc3\xa5 dette tidspunkt. For at stoppe dette hul installeredes startramper p\xc3\xa5 den forreste del af nogle lastskibe, der blev kendt som Catapult Aircraft Merchantmen (CAM-skibe), og de forsynedes med et enkelt Hurricane jagerfly. N\xc3\xa6rmede et tysk fly sig, affyredes jageren fra rampen ved hj\xc3\xa6lp af en kraftig raket for at nedskyde eller afvise det tyske fly. Hvis det foregik for langt fra land, landede jagerflyet derefter p\xc3\xa5 vandet (og gik tabt), mens piloten blev samlet op af et af eskorteskibene. Der gennemf\xc3\xb8rtes otte opsendelser af jagere med det resultat, at seks aksemagts-fly blev skudt ned med tabet af kun en allieret pilot._NEWLINE_De tyske fly blev gradvist tr\xc3\xa6ngt ud af det atlantiske luftrum af RAF-kystforsvarets stigende styrke og introduktionen af CAM-skibene.\n_START_SECTION_\nHF-pejleudstyr\n_START_PARAGRAPH_\nEn af de vigtigste nyudviklinger var, at de st\xc3\xb8rre eskorteskibe fik installeret radiopejleudstyr, kendt som HF/DF (High-Frequency Direction Finding) eller Huff-Duff. Med HF/DF kunne en operat\xc3\xb8r bestemme retningen for en radiosender, selvom meddelelsens indhold ikke kunne l\xc3\xa6ses. Eftersom ulvekobbeltaktikken indebar, at ub\xc3\xa5dene dykkede ud for at rapportere en konvojs position, var der en stadig str\xc3\xb8m af meddelelser at opsnappe. En destroyer kunne derp\xc3\xa5 sejle i retning mod signalet for at angribe ub\xc3\xa5den eller i det mindste tvinge den til at dykke og derved forhindre et sammenh\xc3\xa6ngende angreb p\xc3\xa5 konvojen. Var to skibe i konvojen udstyret med HF/DF, kunne ub\xc3\xa5dens n\xc3\xb8jagtige position bestemmes ved triangulering. Briterne gjorde desuden udbredt brug af HF/DF-stationer p\xc3\xa5 land, s\xc3\xa5 de kunne holde konvojerne opdateret med positionerne for ub\xc3\xa5dene i deres n\xc3\xa6rhed._NEWLINE_Radioteknologien bag HF/DF var godt kendt p\xc3\xa5 begge sider, men f\xc3\xb8r krigen involverede brugen af den en pejleantenne, som skulle drejes manuelt for at fastl\xc3\xa6gge retningen til senderen. Det kr\xc3\xa6vede stor omhu og tog derfor en del tid at udf\xc3\xb8re med nogen grad af sikkerhed, og det kunne let resultere i at fastl\xc3\xa6gge en reciprok signalposition 180 grader fra den korrekte. Med denne viden ans\xc3\xa5 radiotelegrafisterne p\xc3\xa5 de tyske ub\xc3\xa5de det for risikofrit at sende, hvis de begr\xc3\xa6nsede sig til korte meddelelser. Briterne udviklede imidlertid en variant baseret p\xc3\xa5 et oscilloskop, som \xc3\xb8jeblikkeligt fastlagde positionen for selv den korteste sending. Dermed fjernedes n\xc3\xa6sten behovet for triangulering, for eskortefart\xc3\xb8jet kunne blot sejle efter den opn\xc3\xa5ede kurs og bruge radar til den endelige fastl\xc3\xa6ggelse af m\xc3\xa5let. Mange ub\xc3\xa5dsangreb forhindredes, og mange ub\xc3\xa5de s\xc3\xa6nkedes som f\xc3\xb8lge heraf, hvilket viser den forskel, som selv sm\xc3\xa5 teknologiske justeringer kunne g\xc3\xb8re i denne kamp.\n_START_SECTION_\nEnigmakoden\n_START_PARAGRAPH_\nEn afg\xc3\xb8rende faktor i den britiske succes fra anden halvdel af 1941 og resten af krigen var, at det lykkedes at bryde koden fra den tyske Enigma dechifreringsmaskine. Ulvekoblernes taktik afhang af radiokommunikation, der var baseret p\xc3\xa5 to antagelser, nemlig dels at Enigmakoden ikke kunne brydes, og dels at korte meddelelser som n\xc3\xa6vnt ikke kunne pejles hurtigt nok til at lokalisere den sendende ub\xc3\xa5d. Begge antagelser var fejlagtige. Fra sommeren 1941 kunne briterne med en kombination af tydede Enigma-meddelser og radiopejling fastl\xc3\xa6gge positionen af undervandsb\xc3\xa5denes patruljem\xc3\xb8nstre og dermed oml\xc3\xa6gge konvojruterne, s\xc3\xa5 de undgik dem._NEWLINE_Denne styrkelse af den allierede side m\xc3\xa5 dog ses i forhold til det stigende antal ub\xc3\xa5de, som blev sat ind. De tyske undervandsb\xc3\xa5de af typen VIIC begyndte at n\xc3\xa5 Atlanterhavet i st\xc3\xb8rre tal i 1941, og der blev efterh\xc3\xa5nden i alt leveret 585 af dem. S\xc3\xa5 selv om de allierede i almindelighed havde held med at forsvare konvojerne i sommeren og efter\xc3\xa5ret 1941, blev der ikke nedk\xc3\xa6mpet ub\xc3\xa5de i et antal, der var t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 at v\xc3\xa6re tilstr\xc3\xa6kkeligt. Korvetterne af Flower-typen kunne opdage dem og forsvare en konvoj mod dem, men de var ikke hurtige nok til at kunne g\xc3\xa5 til angreb mod dem._NEWLINE_Hitler beordrede i oktober 1941 D\xc3\xb6nitz til at flytte mange af ub\xc3\xa5dene til Middelhavet som st\xc3\xb8tte for de tyske operationer i det omr\xc3\xa5de. Den deraf f\xc3\xb8lgende koncentration af maritime styrker n\xc3\xa6r Gibraltar f\xc3\xb8rte til en r\xc3\xa6kke slag i forbindelse med konvojerne fra Gibraltar og Sierra Leone. Konvoj HG-76 sejlede fra Gibraltar i december 1941, eskorteret af den 36. eskortegruppe, best\xc3\xa5ende af to kanonb\xc3\xa5de og seks korvetter under kommando af kommand\xc3\xb8r Frederic John Walker, og forst\xc3\xa6rket af det nye, eskortehangarskib HMS Audacity og tre destroyere fra Gibraltar. Konvojen blev straks opdaget af den ventende ub\xc3\xa5dsgruppe, hvilket resulterede i en brutal kamp. Walker var taktisk opfindsom, hans skibsbes\xc3\xa6tninger godt tr\xc3\xa6net, og tilstedev\xc3\xa6relsen af et eskortehangarskib bet\xc3\xb8d, at ub\xc3\xa5dene ofte blev set og tvunget til at dykke, f\xc3\xb8r de kunne komme t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 konvojen. I l\xc3\xb8bet af de n\xc3\xa6ste fem dage s\xc3\xa6nkedes fem ub\xc3\xa5de, heraf fire af Walkers gruppe, til trods for at Audacity gik tabt efter to dage. Foruden Audacity mistede briterne en destroyer og kun to handelsskibe. Dette slag var den f\xc3\xb8rste klare allierede sejr i kampen om konvojerne._NEWLINE_Ved en st\xc3\xa6dig indsats fik De Allierede langsomt et overtag frem mod slutningen af 1941, og sk\xc3\xb8nt deres krigsskibe ikke s\xc3\xa6nkede noget stort antal ub\xc3\xa5de, undgik de fleste konvojer helt at blive angrebet. Tabet af skibe og laster var stort, men kunne klares.\n_START_SECTION_\nOperation Paukeslag (januar 1942 \xe2\x80\x93 juni 1942)\n_START_PARAGRAPH_\nAngrebet p\xc3\xa5 Pearl Harbor og den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende tyske krigserkl\xc3\xa6ring til USA havde \xc3\xb8jeblikkelig virkning for slagmarken. D\xc3\xb6nitz planlagde straks at angribe skibsfarten ud for USAs \xc3\xb8stkyst, men havde kun 12 undervandsb\xc3\xa5de af type IX-klassen, som var i stand til at foretage den lange overfart. Halvdelen af dem var endvidere fjernet som f\xc3\xb8lge af Hitlers ordre om at im\xc3\xb8deg\xc3\xa5 de britiske styrker i Middelhavet, og en af de resterende var under reparation, s\xc3\xa5 der kunne kun sendes fem enheder af sted til USA i den s\xc3\xa5kaldte operation Paukenschlag (Paukeslag)._NEWLINE__NEWLINE_USA, som ikke havde direkte erfaring med moderne s\xc3\xb8krig ved sine egne kyster, indf\xc3\xb8rte ikke m\xc3\xb8rkl\xc3\xa6gning langs kysten, s\xc3\xa5 ub\xc3\xa5dene kunne ganske enkelt ligge afventende i havet og uds\xc3\xb8ge sig skibene, hvis silhuetter var tydeligt tegnet mod byernes lys._NEWLINE_ Den \xc3\xb8verstkommanderende for den amerikanske fl\xc3\xa5de, admiral Ernest King, som ikke br\xc3\xb8d sig om briterne, afslog indledningsvis Royal Navys opfordring til kystm\xc3\xb8rkl\xc3\xa6gning og indf\xc3\xb8relse af et konvojsystem. King er blevet kritiseret for denne beslutning, som hans forsvarere begrunder med, at USA\'s destroyerfl\xc3\xa5de var af begr\xc3\xa6nset st\xc3\xb8rrelse (delvis p\xc3\xa5 grund af salget af de 50 gamle destroyere til Storbritannien tidligere i krigen), og King mente desuden, at det var langt vigtigere at lade destroyerne beskytte allierede troppetransporter end fragtskibe._NEWLINE_Yderligere var hans skibe travlt besk\xc3\xa6ftiget med at eskortere materiel til Sovjetunionen under Lend-Lease-aftalen og med at k\xc3\xa6mpe mod japanerne i Stillehavet, men alt dette forklarer ikke hans undladelse af at gennemf\xc3\xb8re m\xc3\xb8rkl\xc3\xa6gning eller hans manglende reaktion p\xc3\xa5 r\xc3\xa5d fra Royal Navy. Der gik ingen troppetransporter tabt, men handelsskibene i amerikansk farvand var meget udsatte og led enorme tab. Storbritannien m\xc3\xa5tte efterh\xc3\xa5nden bygge skibe til kysteskortering og levere dem gratis til USA som en slags omvendt Lend-Lease, eftersom King var uvillig (eller m\xc3\xa5ske ude af stand) til selv at fremskaffe dem._NEWLINE_De f\xc3\xb8rst ankomne ub\xc3\xa5de begyndte at angribe den 13. januar 1942, og da de vendte tilbage mod Frankrig den 6. februar havde de s\xc3\xa6nket skibe svarende til 156.939\xc2\xa0ton. Den f\xc3\xb8rst gruppe af type IX blev erstattet af b\xc3\xa5de af type VII og IX, som kunne tanke til havs fra type XIV s\xc3\xa5kaldte malkeko-tankere og havde s\xc3\xa6nket 397 skibe p\xc3\xa5 i alt over 2 millioner tons (som n\xc3\xa6vnt, gik ikke en eneste troppetransport tabt). I 1943 s\xc3\xb8satte USA mere end 11 millioner tons handelstonnage, men tallet faldt de sidste krigs\xc3\xa5r, hvor produktionsfaciliteterne prioriteredes anderledes._NEWLINE_I maj fik King (der nu b\xc3\xa5de var \xc3\xb8verstkommanderende for fl\xc3\xa5den og chef for fl\xc3\xa5deoperationerne) endelig samlet tilstr\xc3\xa6kkeligt mange skibe til at iv\xc3\xa6rks\xc3\xa6tte et konvojsystem. Det f\xc3\xb8rte hurtigt til s\xc3\xa6nkning af syv ub\xc3\xa5de. Men der var ikke skibe nok til at d\xc3\xa6kke alle omr\xc3\xa5der, s\xc3\xa5 ub\xc3\xa5dene kunne stadig operere frit under slaget om Caribien og i den Mexicanske Golf (hvor de i realiteten afsp\xc3\xa6rrede adskillige amerikanske havne) til juli m\xc3\xa5ned, hvor de udl\xc3\xa5nte britiske eskortefart\xc3\xb8jer begyndte at ankomme. Indf\xc3\xb8relsen af et sammenh\xc3\xa6ngende konvojsystem langs USAs kyst og i Caribien i midten af 1942 medf\xc3\xb8rte en \xc3\xb8jeblikkelig nedgang i antallet af angreb i disse omr\xc3\xa5der og flyttede opm\xc3\xa6rksomheden tilbage til Atlanterhavskonvojerne. For de allierede var situationen alvorlig i det meste af 1942, men den blev ikke kritisk._NEWLINE_Operation Paukeslag havde en virkning mere. Den var s\xc3\xa5 succesfuld for den tyske side, at D\xc3\xb6nitz\xe2\x80\x99 politik med at f\xc3\xb8re \xc3\xb8konomisk krig ogs\xc3\xa5 overbeviste Hitler om, at det var den eneste effektive m\xc3\xa5de at bruge ub\xc3\xa5dene p\xc3\xa5, og han gav D\xc3\xb6nitz frie h\xc3\xa6nder til at bruge dem, som han mente hensigtsm\xc3\xa6ssigt. I mellemtiden var D\xc3\xb6nitz\xe2\x80\x99 chef Raeder blevet afsat som f\xc3\xb8lge af det katastrofale Slag i Barentshavet, hvor to tyske tunge krydsere blev sl\xc3\xa5et p\xc3\xa5 flugt af kun seks destroyere fra Royal Navy. D\xc3\xb6nitz blev senere udn\xc3\xa6vnt til storadmiral, og bygning af ub\xc3\xa5de fik h\xc3\xb8j prioritet p\xc3\xa5 skibsbygningsomr\xc3\xa5det.\n_START_SECTION_\nKampene vender tilbage til Midtatlanten (juli 1942 \xe2\x80\x93 februar 1943)\n_START_PARAGRAPH_\nEfter at USA fik arrangeret konvojer, faldt tabene til ub\xc3\xa5dene hurtigt, og D\xc3\xb6nitz inds\xc3\xa5, at hans ub\xc3\xa5de kunne bruges bedre andetsteds. Den 19. juli 1942 beordrede han de sidste ub\xc3\xa5de til at tr\xc3\xa6kke sig tilbage fra USA\'s Atlanterhavskyst, og i slutningen af m\xc3\xa5neden rettede han igen sin opm\xc3\xa6rksomhed mod Nordatlanten._NEWLINE_Der var tilstr\xc3\xa6kkeligt med ub\xc3\xa5de spredt ud over Atlanterhavet til at flere ulvekobler kunne angribe mange forskellige konvojruter. Ofte ville s\xc3\xa5 mange som 10 til 15 ub\xc3\xa5de angribe i en eller to b\xc3\xb8lger, idet de fulgte efter konvojerne om dagen og angreb om natten. Tabene voksede hurtigt, og i oktober 1942 s\xc3\xa6nkedes 56 skibe p\xc3\xa5 mere end 258.000 tons i "lufthullet" mellem Gr\xc3\xb8nland og Island, som fortsat var uden for r\xc3\xa6kkevidde af det stadigt stigende antal allierede flypatruljeringer._NEWLINE_19. november 1942 afl\xc3\xb8stes admiral Noble som \xc3\xb8verstkommanderende for Western Approaches Command af admiral Sir Max Horton. Horton havde v\xc3\xa6ret ub\xc3\xa5dskaptajn under 1. Verdenskrig s\xc3\xa5 han kendte til ub\xc3\xa5dstaktik. Han benyttede det stigende antal eskortefart\xc3\xb8jer, som var til r\xc3\xa5dighed, til at organisere "st\xc3\xb8ttegrupper", som forst\xc3\xa6rkede de konvojer, der kom under angreb. Til forskel for de almindelige eskortegrupper havde st\xc3\xb8ttegrupperne ikke direkte ansvar for en bestemt konvojs sikkerhed. Det gav dem langt st\xc3\xb8rre taktisk fleksibilitet og mulighed for at frig\xc3\xb8re skibe til at jagte ub\xc3\xa5de, som blev opdaget af rekognosceringsfly eller ved HF/DF-observation. Hvor de regul\xc3\xa6re eskorteskibe havde m\xc3\xa5ttet vende tilbage til deres konvoj, kunne st\xc3\xb8ttegrupperne forts\xc3\xa6tte med at jage en ub\xc3\xa5d i mange timer. En fremgangsm\xc3\xa5de, som kommand\xc3\xb8r Walker benyttede, var at l\xc3\xa6gge sig over ub\xc3\xa5den og afvente, at den l\xc3\xb8b t\xc3\xb8r for luft og dermed blev tvunget til at dykke ud.\n_START_SECTION_\nPindsvin\n_START_PARAGRAPH_\nI slutningen af 1942 havde briterne udviklet en morter til ub\xc3\xa5dsbek\xc3\xa6mpelse, som blev navngivet Pindsvin (p\xc3\xa5 engelsk: Hedgehog), og som krigsskibene blev udstyret med. Den affyrede 24 bomber, som udl\xc3\xb8stes ved kontakt, i retningen fremad i forhold til det angribende skib. Til forskel fra dybdebomber, som eksploderede i en forudindstillet dybde bag det angribende krigsskib, og som gav forstyrrelser i vandet, der vanskeliggjorde den videre kontakt med m\xc3\xa5let, eksploderede pindsvineladningerne kun, hvis de ramte en ub\xc3\xa5d. Denne kunne derved fortsat spores, forf\xc3\xb8lges og angribes, til den blev s\xc3\xa6nket. Pindsvinet viste sig at v\xc3\xa6re et s\xc3\xa6rligt effektivt v\xc3\xa5ben, som \xc3\xb8gede succesraten for angreb fra 7% af fors\xc3\xb8gene til i n\xc3\xa6rheden af 25%. Eksplosionen af en pindsvineladning udl\xc3\xb8ste spr\xc3\xa6ngning af de \xc3\xb8vrige, hvilket yderligere \xc3\xb8gede v\xc3\xa5bnets effektivitet.\n_START_SECTION_\nLeighlampe\n_START_PARAGRAPH_\nRisikoen for opdagelse fra et radarudstyret fly kunne begr\xc3\xa6nse ub\xc3\xa5denes aktivitet over et stort havomr\xc3\xa5de, men angreb fra et fly kunne kun lykkes ved god sigtbarhed. Ub\xc3\xa5de var derfor ret beskyttet mod angreb fra fly om natten, eftersom opsendelse af lysbomber gav dem tilstr\xc3\xa6kkeligt varsel om et kommende angreb. Briternes introduktion af den s\xc3\xa5kaldte Leighlampe i juni 1942 blev en betydende faktor i den Nordatlantiske kamp. Lampen var et kraftigt s\xc3\xb8gelys, som automatisk rettede sig ind efter den luftb\xc3\xa5rne radar, og som pludselig oplyste m\xc3\xa5let i den allersidste fase af et angreb. Dermed kunne britiske fly angribe ub\xc3\xa5de, mens de genopladede deres batterier p\xc3\xa5 overfladen om natten, hvilket tvang de tyske ub\xc3\xa5dskaptajner til at foretage genopladningen i dagtimerne._NEWLINE_De overlevende ub\xc3\xa5dschefer har rapporteret om en s\xc3\xa6rlig skr\xc3\xa6k for dette v\xc3\xa5bensystem, eftersom lyden af et fly ikke kunne h\xc3\xb8res om natten pga. ub\xc3\xa5dens egen st\xc3\xb8j. Flyet opdagede undervandsb\xc3\xa5den med radar i centimeterb\xc3\xa5ndet, som ikke kunne opdages af det udstyr, den typiske ub\xc3\xa5d havde til r\xc3\xa5dighed, og rettede ind til et angreb. Den metriske radar s\xc3\xa6nkede automatisk sin styrke, jo n\xc3\xa6rmere flyet kom til m\xc3\xa5let, s\xc3\xa5 ub\xc3\xa5den stadig ikke opdagede, at den blev sporet. En kilometer eller halvanden f\xc3\xb8r m\xc3\xa5let t\xc3\xa6ndte flyets s\xc3\xb8gelys automatisk og illuminerede n\xc3\xb8jagtigt og uden varsel m\xc3\xa5let, som kun fik ca. 5 sekunders varsel, f\xc3\xb8r det ramtes af en salve dybdebomber. En del af faldet i De Allieredes tab af tonnage fra 600.000 til 200.000\xc2\xa0tons pr. m\xc3\xa5ned kunne henf\xc3\xb8res til denne opfindsomme l\xc3\xb8sning.\n_START_SECTION_\nMetoxmodtager\n_START_PARAGRAPH_\nFra august 1942 blev undervandsb\xc3\xa5dene udstyret med radardetektorer for at kunne undg\xc3\xa5 de pludselige bagholdsangreb, som et fly eller en korvet med radar kunne foretage. Den f\xc3\xb8rste s\xc3\xa5danne detektor, ben\xc3\xa6vnt Metox efter sin franske opfinder, kunne afsl\xc3\xb8re brugen af en radar i meterb\xc3\xa5ndet, som de tidlige radarer opererede i. Dette hjalp ikke blot ub\xc3\xa5dene til at undg\xc3\xa5 opdagelse fra de canadiske og amerikanske eskorteskibe, som var udstyret med umoderne radarapparater, men tillod dem ogs\xc3\xa5 opspore konvojer, hvor s\xc3\xa5danne apparater var i brug.\n_START_SECTION_\nSlagets h\xc3\xb8jdepunkt (marts 1943 \xe2\x80\x93 maj 1943, "sorte maj")\n_START_PARAGRAPH_\nVintervejret bet\xc3\xb8d en kort pause i kampene i januar og februar 1943, men i for\xc3\xa5ret blussede konvojkampene op igen med samme vildskab. P\xc3\xa5 dette tidspunkt var der s\xc3\xa5 mange undervandsb\xc3\xa5de p\xc3\xa5 patrulje i Nordatlanten, at det var n\xc3\xa6sten umuligt for konvojerne at undg\xc3\xa5 opdagelse, hvilket f\xc3\xb8rte til en r\xc3\xa6kke hensynsl\xc3\xb8se kampe om dem. I marts var tabet af tonnage p\xc3\xa5 260.000 tons, og eskorteskibene blev eftertrykkeligt besejret i slagene om konvojerne SC-122 og HX-229._NEWLINE_Forsyningssituationen i Storbritannien var s\xc3\xa5 alvorlig, at der var tale om at blive ude af stand til at forts\xc3\xa6tte krigsindsatsen, idet is\xc3\xa6r tilf\xc3\xb8rslen af br\xc3\xa6ndstof var kritisk lav. Det s\xc3\xa5 ud til, at D\xc3\xb6nitz var ved at vinde krigen. Alligevel bragte de n\xc3\xa6ste to m\xc3\xa5neder en fuldst\xc3\xa6ndig omv\xc3\xa6ltning i situationen._NEWLINE_Vendepunktet var det slag, som udk\xc3\xa6mpedes om den langsomme konvoj ONS-5 i april/maj 1943. Det var en konvoj p\xc3\xa5 43 handelsskibe, eskorteret af to destroyere, en fregat og korvetter, som blev angrebet af et ulvekobbel p\xc3\xa5 30 undervandsb\xc3\xa5de. Sk\xc3\xb8nt disse s\xc3\xa6nkede 13 handelsskibe, opdagedes ub\xc3\xa5dene ved hj\xc3\xa6lp af HF/DF, og det lykkedes eskorteskibene og fly at s\xc3\xa6nke 6 af dem. Selv om en storm spredte konvojen, lykkedes det de resterende skibe at n\xc3\xa5 frem til det omr\xc3\xa5de, hvor de beskyttedes af landbaserede fly, hvilket fik admiral D\xc3\xb6nitz til at beordre angrebet standset._NEWLINE_I april steg tabet af undervandsb\xc3\xa5de kraftigt, men antallet af deres s\xc3\xa6nkninger faldt dramatisk. I l\xc3\xb8bet af maj opererede ulvekoblerne ikke l\xc3\xa6ngere organiseret, og den m\xc3\xa5ned blev kendt som sorte maj for det tyske ub\xc3\xa5dsv\xc3\xa5ben (U-Boot Waffe).\n_START_SECTION_\nKonvergerende teknologier\n_START_PARAGRAPH_\nSlaget om Atlanten blev vundet af De Allierede p\xc3\xa5 kun to m\xc3\xa5neder. Der var ingen enkelt grund til det, men \xc3\xa6ndringen i krigen skyldtes en pludselig samtidig virkning af forskellige teknologier kombineret med en for\xc3\xb8gelse af de allieredes ressourcer._NEWLINE_Det midt-atlantiske mellemrum, som ikke tidligere havde kunnet d\xc3\xa6kkes af fly, lukkedes af de langtr\xc3\xa6kkende B-24 Liberator fly. Desuden havde briterne i for\xc3\xa5ret 1943 udviklet en effektiv havd\xc3\xa6kkende radar i centimeterb\xc3\xa5ndet, som var lille nok til at kunne medf\xc3\xb8res i patruljefly, der medf\xc3\xb8rte dybdebomber. Denne radar forbedrede afg\xc3\xb8rende afsl\xc3\xb8ringen af undervandsb\xc3\xa5dene og satte det tyske Metox-advarselssystem ud af spillet. Yderligere luftst\xc3\xb8tte opn\xc3\xa5edes ved indf\xc3\xb8relsen af MAC-skibene og senere fra det voksende antal amerikansk-byggede eskortehangarskibe. Disse medf\xc3\xb8rte prim\xc3\xa6rt fly af typen Grumman Wildcat og sejlede med i konvojerne hele vejen over Atlanterhavet, hvor de ydede den h\xc3\xa5rdt tiltr\xc3\xa6ngte luftst\xc3\xb8tte og patruljering._NEWLINE_Antallet af eskorteskibe steg b\xc3\xa5de som f\xc3\xb8lge af de amerikanske skibsbygningsprogrammer og ved frig\xc3\xb8relse af de eskortestyrker, som havde v\xc3\xa6ret bundet til opgaver ved lands\xc3\xa6tningerne i Nordafrika i november og december 1942. Is\xc3\xa6r designedes nye eskortedestroyere (hvor tilsvarende britiske fart\xc3\xb8jer kaldtes fregatter), som kunne bygges mere \xc3\xb8konomisk end de dyre destroyere til fl\xc3\xa5den, og som ogs\xc3\xa5 var mere s\xc3\xb8dygtige end korvetterne. Derved blev der ikke kun et tilstr\xc3\xa6kkeligt antal eskorteskibe til at f\xc3\xb8lge konvojerne, men der kunne ogs\xc3\xa5 organiseres grupper (ofte i tilknytning til eskortehangarskibene) til aggressiv jagt p\xc3\xa5 og tilintetg\xc3\xb8relse af undervandsb\xc3\xa5de._NEWLINE_Den fortsatte adgang til at bryde den tyske Enigmakode gjorde det muligt for De Allieredes konvojer at undg\xc3\xa5 ulvekoblerne og samtidig at iv\xc3\xa6rks\xc3\xa6tte jagt p\xc3\xa5 de ub\xc3\xa5de, hvis position afsl\xc3\xb8redes af Enigma-dekrypteringerne._NEWLINE_En anden afg\xc3\xb8rende faktor var den amerikanske skibsbygningskapacitet, som i bogstavelig forstand kunne bygge handelsskibe hurtigere, end ub\xc3\xa5dene kunne s\xc3\xa6nke dem. Derved vandt de allierede "udmattelseskrigen om tonnage"._NEWLINE_De allierede flystyrker udviklede taktikker og teknologi, som gjorde hovedruten gennem Biscayabugten for de ub\xc3\xa5de, som havde base i Frankrig, meget farlig. Her udnyttedes Leighlampen til pr\xc3\xa6cise angreb p\xc3\xa5 undervandsb\xc3\xa5de, som dykkede ud for at oplade deres batterier om natten. Luftwaffe svarede igen ved at inds\xc3\xa6tte jagerfly som d\xc3\xa6kning, men med st\xc3\xb8tte af efterretninger fra havnepersonel tilh\xc3\xb8rende den franske modstandsbev\xc3\xa6gelse viste de sidste kilometer af str\xc3\xa6kningen til og fra havn sig farlig for mange ub\xc3\xa5de.'