b"\n_START_ARTICLE_\nKollektiv sikkerhed\n_START_PARAGRAPH_\nKollektiv sikkerhed bygger i mods\xc3\xa6tning til magtbalanceordningen p\xc3\xa5, at stater har afgivet en del af deres sikkerhedspolitiske suver\xc3\xa6nitet til en international myndighed. Freden skal sikres ved, at staterne handler i f\xc3\xa6llesskab i stedet for individuelt og alene efter egeninteresse._NEWLINE_F\xc3\xa6llesskabet best\xc3\xa5r f\xc3\xb8rst og fremmest i, at retten til at f\xc3\xb8re krig overf\xc3\xb8res til den f\xc3\xa6lles myndighed. Overtr\xc3\xa6delse af denne regel vil medf\xc3\xb8re en form for sanktion fra de \xc3\xb8vrige medlemmer mod aggressoren. Tilh\xc3\xa6ngere af idealismen vil ofte mene, at den kollektive sikkerhed er den mest optimale sikkerhedsordning ift. til at bevare verdensfreden. FN er et eksempel p\xc3\xa5 s\xc3\xa5dan en kollektiv sikkerhedsorganisation._NEWLINE_Sikkerheden best\xc3\xa5r i, at eventuelle internationale krigsrisici neds\xc3\xa6ttes, hvis systemet ellers fungerer. Dog har s\xc3\xa5danne kollektive sikkerhedssystemer aldrig fungeret 100\xc2\xa0% efter hensigten. En af de st\xc3\xb8rste problematikker er, at is\xc3\xa6r stormagter ikke er villige til at overdrage sin fulde suver\xc3\xa6nitet over milit\xc3\xa6re midler. Dette er bl.a. grunden til, at man i FN har et sikkerhedsr\xc3\xa5d, hvor fem af verdens stormagter har vetoret ift. milit\xc3\xa6re beslutninger. Endvidere har man det problem, at det er yderst udfordrende, at opstille en centralt styret milit\xc3\xa6rindsats, der kan s\xc3\xa6tte ind mod eventuelle aggressorer. I forl\xc3\xa6ngelse af dette er sikkerhedssystemet heller ikke egnet til at l\xc3\xb8se konflikter mellem stormagter, og det at sanktionere en stormagt har reel mulighed for at v\xc3\xa6re forel\xc3\xb8ber for udl\xc3\xb8sning af verdenskrig. Her virker FN's sikkerhedsr\xc3\xa5d dog som en forebyggende institution. Hvis sp\xc3\xb8rger en idealist, vil den \xc3\xb8konomiske interdependens mellem stormagter tillige bidrage til, at verdenskrig ikke bliver en realitet mellem stormagterne. Et andet kritiseret punkt af det kollektive sikkerhedssystem er, at det bevarer en status quo i verdenssamfundets magtforhold. Her kan man fx drage henblik p\xc3\xa5, at visse krige er berettiget i den forstand, at de har til form\xc3\xa5l at \xc3\xa6ndre uretf\xc3\xa6rdige tilstande i lande. Dette g\xc3\xa6lder bl.a. frig\xc3\xb8relseskrige i den 3. verden. Hvis den kollektive sikkerhedsordning her bygger p\xc3\xa5, at al milit\xc3\xa6r magt skal v\xc3\xa6re autoriseret centralt, er det sv\xc3\xa6rt at \xc3\xa6ndre p\xc3\xa5 disse uretf\xc3\xa6rdige forhold."