b'\n_START_ARTICLE_\nMausolos\n_START_PARAGRAPH_\nMausolos (eller Mausollos; begge former ses) (377\xe2\x80\x93353 f.Kr.) var fyrste af Karien i Lilleasien. I 377 f.Kr. blev han \xe2\x80\x93 som medlem af det lokale aristokrati \xe2\x80\x93 gjort til persisk satrap over Karien.\n_START_SECTION_\nKariens hersker\n_START_PARAGRAPH_\nGennem flere sl\xc3\xa6gtled havde hans familie i Karien bekl\xc3\xa6dt satrap-posten for perserkongen. Ved den tid, da det persiske rige begyndte at opl\xc3\xb8se sig, og satraperne fra at v\xc3\xa6re kongelige embedsm\xc3\xa6nd gik over til at blive arvelige magthavere, frigjorde ogs\xc3\xa5 Mausollos sig og blev selvst\xc3\xa6ndig dynast 377/6\xe2\x80\x9453 f. Kr. F\xc3\xb8rst havde han s\xc3\xa6de i Mylasa, men erobrede senere med v\xc3\xa5benmagt den gr\xc3\xa6ske koloniby Halikarnassos, og gjorde den til sin residensby. Som statholder gik han i gang med at udsmykke Halikarnassos, som han omkring 375 f.Kr. gjorde til Kariens hovedstad. Byen fik en 7 km lang bymur, fl\xc3\xa5dehavn og en helt ny byplan med snorlige gader, der krydsede hinanden vinkelret. Den pr\xc3\xa6ger stadig den moderne by, Bodrum, som er bygget ovenp\xc3\xa5 den antikke by. P\xc3\xa5 forbjerget ved havnen lod Mausolos opf\xc3\xb8re et palads til sig selv, lige nedenfor Apollons helligdom.  Men det, han i dag huskes for, er gravm\xc3\xa6let, han rejste for sig selv lige midt i den nye hovedstad. _NEWLINE_I det hele var han en klog politiker, der ogs\xc3\xa5 med held greb ind i Gr\xc3\xa6kenlands sager. P\xc3\xa5 \xc3\xb8erne Chios, Kos og Rhodos \xc3\xb8vede han den st\xc3\xb8rste politiske indflydelse. Ligesom det rige, der p\xc3\xa5 Cypern var grundet af Euagoras, havde hans land under hans styrelse et halvhellenistisk pr\xc3\xa6g. Navnlig yndede han Gr\xc3\xa6kenlands kunst, og indkaldte de bedste gr\xc3\xa6ske kunstnere til at bygge og udsmykke et pr\xc3\xa6gtigt gravm\xc3\xa6le, mausoleet i Halikarnassos,  for ham selv og hans dronning, Artemisia 2. (De var bror og s\xc3\xb8ster; deres yngre s\xc3\xb8skende, Idrieus og Ada, giftede sig ogs\xc3\xa5 med hinanden. ) Han oplevede dog ikke at se mausoleet f\xc3\xa6rdigt. Heller ikke Artemisia, der d\xc3\xb8de et par \xc3\xa5r efter ham, fik det fuldf\xc3\xb8rt.\n_START_SECTION_\nEnken Artemisia 2.\n_START_PARAGRAPH_\nDet forl\xc3\xb8d, at Artemisia (omkring 395\xe2\x80\x93351 f.Kr.) s\xc3\xb8rgede over sin bror og \xc3\xa6gtef\xc3\xa6lle i den grad, at hun dagligt r\xc3\xb8rte lidt af hans aske ud i sin drikke. Boccaccio priste i h\xc3\xb8je toner hendes k\xc3\xa6rlighed til sin mand.  Snart protesterede republikken Rhodos mod, at Karien blev regeret af en kvinde, og sendte en fl\xc3\xa5de mod hende. De vidste ikke, at Mausolos havde bygget en hemmelig havn, hvor Artemisia havde sin fl\xc3\xa5de liggende. Hun slap modstandernes nu fl\xc3\xa5de ind i hovedhavnen. De blev modtaget som byens g\xc3\xa6ster; men da de begyndte at g\xc3\xa5 i land, f\xc3\xb8rte Artemisia sine skibe ind i hovedhavnen. Her tog hun beslag i de tomme skibe fra Rhodos, og de, der var g\xc3\xa5et i land, blev henrettet p\xc3\xa5 torvet. Skibene blev s\xc3\xa5 sejlet tilbage til Rhodos, f\xc3\xb8rt af hendes m\xc3\xa6nd, som ved ankomst til Rhodos overtog \xc3\xb8en. Demosthenes spurgte athenerne, om de burde frygte Artemisia 2., som var "en barbar, og ovenik\xc3\xb8bet en kvinde". Dette er det eneste sted i bevaret klassisk gr\xc3\xa6sk litteratur, hvor en politiker udtrykker frygt for en kvinde. _NEWLINE_Plantefamilien artemisia har f\xc3\xa5et navn efter hende. _NEWLINE_Artemisia 2., som drikker sin mands aske, blev et popul\xc3\xa6rt motiv i ren\xc3\xa6ssancens malerkunst, med et h\xc3\xb8jdepunkt under den hollandske guldalder i 1600-tallet, hvor hun ogs\xc3\xa5 blev portr\xc3\xa6tteret af Rembrandt, som han t\xc3\xa6nkte sig hende.'