b'\n_START_ARTICLE_\nKongeriget Italien\n_START_SECTION_\nDen historiske baggrund\n_START_PARAGRAPH_\nDa det langobardiske konged\xc3\xb8mme endte i 772, blev dets territorier sammen med tidligere byzantinske ejendomme i Norditalien til Konged\xc3\xb8mmet Italien. Det hed ogs\xc3\xa5 Regnum Italicum eller p\xc3\xa5 italiensk Regno og omfattede en af delene af Det tysk-romerske rige. Regnum Italicum fortsatte med at eksistere, i hvert fald i teorien,  til imperiets fald i 1806 (eller til omorganiseringen af imperiet i 1803). \xc3\x86rkebiskoppen af K\xc3\xb6ln havde \xc3\xa6restitlen "\xc3\xa6rkekansler af Italien". De imperiske herskere af Italien mistede imidlertid det meste af deres magt efter Huset Hohenstaufens fald midt i 1200-tallet, og rigets reelle betydning oph\xc3\xb8rte ved Freden i Westfalen i 1648. Regnum Italicum bestod oprindelig af hele Italien fra de pavelige ejendomme i nord, men til sidst blev Kirkestatens og Republikken Venezias fastlandsterritorier anset som ekskluderede._NEWLINE_I 1805 blev Napoleons italienske republik omformet til Konged\xc3\xb8mmet Italien igen med Napoleon som konge. Hans steds\xc3\xb8n, Eug\xc3\xa8ne de Beauharnais, havde rollen som vicekonge frem til Napoleons fald i 1814. Konged\xc3\xb8mmet skulle egentlig g\xc3\xa5 til en af Napoleons yngre s\xc3\xb8nner, n\xc3\xa5r Eug\xc3\xa8ne skulle efterf\xc3\xb8lges.\n_START_SECTION_\nItaliens samling\n_START_PARAGRAPH_\nItaliens samling (italiensk: "Risorgimento" eller "Unit\xc3\xa0 d\'Italia") var den politiske og sociale proces, som f\xc3\xb8rte til at de mange stater p\xc3\xa5 den italienske halv\xc3\xb8 blev forenede til et konged\xc3\xb8mme i det 19. \xc3\xa5rhundrede og begyndelsen af det 20. \xc3\xa5rhundrede._NEWLINE_De n\xc3\xb8jagtige datoer for Italias samling er uklare. Men der er bred enighed om, at processen begyndte ved afslutningen p\xc3\xa5 Napoleons herred\xc3\xb8mme og Wienerkongressen i 1815, mens Den fransk-preussiske krig i 1871 antages som afslutningen. Samlingen var komplet ved traktaten i Saint-Germain efter 1. verdenskrig, da de sidste stater kom med i konged\xc3\xb8mmet._NEWLINE_I 1861 blev kongen af Konged\xc3\xb8mmet Sardinien proklameret som konge af Konged\xc3\xb8mmet Italien: et samlet Italien. Samlingen blev gennemf\xc3\xb8rt med udgangspunkt i Konged\xc3\xb8mmet Sardinien og dets konge Victor Emanuel fra Huset Savoia. 5. marts 1860 havde Parma, Toscana, Modena og Romagna ved folkeafstemninger bestemt, at de ville g\xc3\xa5 sammen med Sardinien. Samme \xc3\xa5r indledte Giuseppe Garibaldi en milit\xc3\xa6raktion i Sardiniens navn for at erobre Syditalien. Han erobrede konged\xc3\xb8mmet De to sicilier og drog til Gaeta, hvor han traf kong Victor Emanuel._NEWLINE_Den 17. marts 1861 blev konged\xc3\xb8mmet Italien proklameret, og det endte Sardiniens separate konged\xc3\xb8mme. Sardinien (og is\xc3\xa6r Piemonte) blev de mest dominerende og velst\xc3\xa5ende regioner i Italien.\n_START_SECTION_\nDen liberale periode 1870 - 1914\n_START_PARAGRAPH_\nEfter den italienske samling gik Italiens politisk i retning af liberalismen. Det kom i k\xc3\xb8lvandet p\xc3\xa5, at Camillo Benso di Cavour i 1848 havde dannet et parlamentarisk gruppe i Konged\xc3\xb8mmet Sardinien med navnet "Det italienske liberale partie (Partito Liberale Italiano). Fra 1860 med Italiens samling og efter Cavours d\xc3\xb8d i 1861 blev det liberale parti delt i to fraktioner og nye partier, Destra Storica p\xc3\xa5 h\xc3\xb8jresiden og Sinistra Storica p\xc3\xa5 venstresiden. F\xc3\xb8rstn\xc3\xa6vnte samlede Cavours st\xc3\xb8tter og sidstn\xc3\xa6vnte st\xc3\xb8tterne for Giuseppe Garibaldi og tidligere Mazzinians. Begge bestod af loyale monarkister, mens de mest radikale samlede sig i "Det radikale parti" og republikanerne i Italiens republikanske parti. Det liberalkonservative Destra storica blev delt regionalt, men dominerede i \xc3\xa5rene 1860 til 1876. _NEWLINE_Agostino Depretis indledte sin periode som statsminister med at frems\xc3\xa6tte sin eksperimentelle politiske ide, kaldet Trasformismo ("transformisme"). Denne gik ud p\xc3\xa5, at regeringen skulle i sine udn\xc3\xa6vnelser l\xc3\xa6gge v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 stor variation og v\xc3\xa6lge moderate og kompetente politikere uden at tage hensyn til politisk tilknytning. I praksis viste det sig at blive et autorit\xc3\xa6rt og korrupt system, da Depretis pressede distrikterne til at stemme for sine kandidater, dersom de skulle f\xc3\xa5 fordelagtige positioner, n\xc3\xa5r han kom til magten. Valgresultaterne fra 1876 gav blot fire representanter fra h\xc3\xb8jresiden, og dette \xc3\xa5bnede for at styret skulle blive domineret af Depretis. Ved hj\xc3\xa6lp af despotisk og korrupt styre form\xc3\xa5ede Depretis at sikre sig st\xc3\xb8tte i det sydlige Italien. Blandt andet blev det forbudt at afholde offentlige m\xc3\xb8der, s\xc3\xa5kaldte "farlige elementer" blev sat i indre eksil eller sendt til fjernt liggende straffe\xc3\xb8er. Depretis indf\xc3\xb8rte kontroversielle love, s\xc3\xa5ledes om oph\xc3\xa6velse af g\xc3\xa6ldsfengsel, og gratis og obligatorisk grundskole._NEWLINE_I 1887 blev Francesco Crispi statsminister og fokuserede mere p\xc3\xa5 udenrigspolitik. Crispi arbejdede for at opbygge Italien som en stormagt og for\xc3\xb8gede milit\xc3\xa6rudgifterne, forsvarede ekspansionisme og pr\xc3\xb8vede at vinde Det tyske kejserd\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 sin side. Italien sluttede sig til Tripelalliancen, som ogs\xc3\xa5 bestod af Tyskland og \xc3\x98strig-Ungarn i 1882 og som de formelt var en del af frem til 1915. Crispi lagde v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 at udvikle Italien strategisk og videref\xc3\xb8rte trasformismo og stod for en autorit\xc3\xa6r politik, hvor han en gang foreslog at indf\xc3\xb8re undtagelseslove for at forbyde oppositionspartierne. Til trods for disse autorit\xc3\xa6re tr\xc3\xa6k, sto Crispi ogs\xc3\xa5 for liberale tiltag som en offentlige sundhedslov fra 1888 og etablerede tribunaler for at stoppe offentlige overgreb mod befolkningen._NEWLINE_Fra 2. november 1899 til 7. september 1901 deltog Italien i 8-nationsalliancen under Bokseropr\xc3\xb8ret i Kina. P\xc3\xa5 opr\xc3\xb8rets sidste dag blev et omr\xc3\xa5de ved Tianjin overf\xc3\xb8rt til Italien af Qing-dynastiet og administrationen af dette omr\xc3\xa5de blev den 7. juni 1902 overtaget af en italiensk konsul._NEWLINE_Giovanni Giolitti dannede sin anden regering i 1903, efter et kortvarig fors\xc3\xb8g i 1892, og ledede landet frem til 1914. Giolitti havde tidligere arbejdet som offentlig tjenestemand men blev udn\xc3\xa6vnt til positioner i Crispis regeringer. Giolitti blev en af de l\xc3\xa6ngst siddende statsministere i Italien, fordi han mestrede mekanismerne bag trasformismo gennem manipuleringer, tvang, overtalelser og bestikkelser for at f\xc3\xa5 st\xc3\xb8tte. I valgene under hans periode var det ikke us\xc3\xa6dvanligt med valgfusk, og Giolitti favoriserte omr\xc3\xa5der, som stemte for ham._NEWLINE_I 1911 erkl\xc3\xa6rede Italien under Giolitti krig mod Det osmanniske rige i det som er kaldt Den italiensk-tyrkiske krig, og invaderede Tripolitania, Fezzan og Kyrenaika (provinser i det senere Libyen). Krigen varede i et \xc3\xa5r og endte med, at Italien okkuperede omr\xc3\xa5det og gav st\xc3\xb8tte til de politiske kr\xc3\xa6fter i Italien, som argumenterede for, at Italien skulle dominere Middelhavet ved ogs\xc3\xa5 at okkupere Kongeriget Hellas og Dalmatien langt kysten af Adriaterhavet._NEWLINE_Krigen radikaliserede det italienske socialistparti, og krigsmodstanderne under ledelse af Benito Mussolini opfordrede til vold for at f\xc3\xa5 afsat regeringen._NEWLINE_Valgene i 1913 og 1919 gav fremgang for socialisterne, katolikkerne og nationalistiske partier p\xc3\xa5 bekostning af de traditionelle liberale og konservative partier, hvilket medf\xc3\xb8rte, at det politiske system i stadig st\xc3\xb8rre grad blev opdelt og sv\xc3\xa6kket.\n_START_SECTION_\n1. verdenskrig\n_START_PARAGRAPH_\nVed udbruddet af 1. verdenskrig p\xc3\xa5ber\xc3\xa5bte Italien sig neutralitet og h\xc3\xa6vdede, at Tripelalliancen fra 1882 udelukkende var en forsvarsalliance og ikke kunne iv\xc3\xa6rks\xc3\xa6ttes ved offensive tiltag, og at denne krig var igangsat af \xc3\x98strig-Ungarn. Imidlertid fors\xc3\xb8gte b\xc3\xa5de Centralmagterne og Tripelententen og f\xc3\xa5 Italien over p\xc3\xa5 sin side, og i april 1915 gik den italienske regering med p\xc3\xa5 at erkl\xc3\xa6re \xc3\x98strig-Ungarn krig mod, at de skulle f\xc3\xa5 territorielle gevinster efter krigen. Dette var Trentino-Alto Adige/S\xc3\xbcdtirol, Provinsen Trieste, Istria og Dalmatien). _NEWLINE_I oktober 1917 havde tyskerne samlet 15 divisioner og iv\xc3\xa6rksatte den 24. oktober den s\xc3\xa5kalte Caporetto-offensiven under ledelse af Otto von Below. 10. november faldt den italienske byen Belluno i provinsen med samme navn, og dette var det sidste italienske tab. Den 8. november blev Armando Diaz udn\xc3\xa6vnt til ny leder for generalstaben efter den egenr\xc3\xa5dige Luigi Cadorna. Italienerne trak sig imidlertid yderligere tilbage fra det nord\xc3\xb8stlige hj\xc3\xb8rne af landet og helt til Piave-floden, ikke langt fra Venezia, i alt trak de sig 96 kilometer tilbage til en forsvarslinje, som i henhold til planer fra 1916 var den sidste forsvarslinje i en krisesituation._NEWLINE_Efter yderligere et \xc3\xa5r med skyttegravskrig og en vellykket italiensk offensiv i sensommeren 1918 faldt de \xc3\xb8strig-ungarske styrker sammen og startede fredsforhandlinger under slaget om Vittorio Veneto._NEWLINE_Den \xc3\xb8strig-italienske v\xc3\xa5benhvile i Villa Giusti blev underskrevet 3. november 1918 og blev iv\xc3\xa6rksat dagen efter. De italienske styrker benyttede anledningen til at bes\xc3\xa6tte Tirol og tog 300.000 \xc3\xb8strig-ungarske krigsfanger. Saint-Germain-traktaten byggede p\xc3\xa5 aftalen i London fra 1915, og slog fast, at omr\xc3\xa5derne Sydtyrol, Welschtyrol og Kanaldalen blev overf\xc3\xb8rt til Italien, og at Istria ogs\xc3\xa5 blev en del af landet. Imidlertid blev Dalmatien ikke en del af Italien men i stedet en del af det nyoprettede kongerige Jugoslavien.\n_START_SECTION_\nDen liberale stats sammenbrud 1918 - 1922\n_START_PARAGRAPH_\nVersaillestraktaten skabte stor misforn\xc3\xb8jelse i Italien. 1. verdenskrig var den f\xc3\xb8rste krig, som Italien k\xc3\xa6mpede som selvst\xc3\xa6ndig nation og som involverede alle italienere fra nord til syd. Aftalerne betragtede ikke Italien som ligev\xc3\xa6rdig med de andre allierede. S\xc3\xa6rlig den amerikanske pr\xc3\xa6sident Woodrow Wilsons holdninger f\xc3\xb8rte til, at den italienske delegation m\xc3\xa5tte forlade aftalens udformning. I k\xc3\xb8lvandet p\xc3\xa5 misforn\xc3\xb8jelsen og som ekko af den russiske revolution med en social og politisk uro blev mellemkrigs\xc3\xa5rene pr\xc3\xa6gede af strejker, opr\xc3\xb8r og angst for revolution._NEWLINE_Udbruddet af 1. verdenskrig havde medf\xc3\xb8rt, at den udvikling, som havde v\xc3\xa6ret i retning af demokratiske strukturer, stoppede op, og tiden lige efter krigsafslutningen var vanskelig. Samtidig fremvoksede politiske kr\xc3\xa6fter, som mente, at Italien var blevet snydt i krigsopg\xc3\xb8ret. I 1922 udnyttede Benito Mussolini misforn\xc3\xb8jelsen og uroen efter 1. verdenskrig til at tage magten med sin fascistiske bev\xc3\xa6gelse.\n_START_SECTION_\nDet fascistiske Italien 1922 - 1943\n_START_PARAGRAPH_\nKongen udn\xc3\xa6vnte Mussolini til ny statsminister 23. oktober 1922, og Mussolini udviklede en ny type autorit\xc3\xa6r stat, og forfulgte hensynsl\xc3\xb8st oppositionelle. Mussolini dannede en alliance med andre nationalister, liberale og populister, Imidlertid pressede Mussolini en ny valglov igennem i 1923, som sikrede, at det parti eller de valgsamarbejder, som fik mere end 25% af stemmerne, fik 2/3 af pladserne i parlamentet. Efter, at fascistpartiet brugte vold og trusler til at n\xc3\xa5 25%-gr\xc3\xa6nsen ved valgene i 1924, blev partiet ener\xc3\xa5dende og det styrende politiske parti i Italien._NEWLINE_Kort efter valget i 1924 forsvandt oppositionslederen Giacomo Matteotti pludselig den 10. juni 1924 og blev fundet dr\xc3\xa6bt nogen dage senere. Dette f\xc3\xb8rte til at begynde med til en parlamentarisk krise, og Mussolini m\xc3\xa5tte tage afstand fra mordet. Men samtidig blev antifascistiske demonstrationer sl\xc3\xa5et ned. Tre m\xc3\xa6nd blev arresterede for mordet, men kun den ene blev d\xc3\xb8mt og kun til en kortvarig f\xc3\xa6ngselsstraf. Den 3. januar 1925 tog s\xc3\xa5 Mussolini "alt politisk, moralsk og historisk" ansvar for mordet i en tale i parlamentet. _NEWLINE_Trods mordet p\xc3\xa5 Matteotti blev Mussolini fortsat st\xc3\xb8ttet af den etablerede elite i landet, blandt andre af kong Victor Emmanuel 3., som n\xc3\xa6gtede at afskedige Mussolini som statsminister. I 1927 blev Italien en fascistisk etpartistat._NEWLINE_I 1929 blev Lateranoverenskomsten indg\xc3\xa5tt, og denne sikrede Vatikanet et eget territorium inden for Roms gr\xc3\xa6nser. B\xc3\xa5de i USA og resten af Europa blev Mussolinis regime set som et moderne fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at undg\xc3\xa5 bolsjevisme og for f\xc3\xa5 et land til at fungere. B\xc3\xb8rskrakket i 1929 ber\xc3\xb8rte Italiens \xc3\xb8konomi i ret lille udstr\xc3\xa6kning, og i stedet blev 1930\'erne en storhetstid for fascismen i Italien._NEWLINE_I denne periode blev Italien ofte omtalt som Det italienske rige (italiensk: Impero Italiano) eller "Det nye Romerrige" (italiensk: Nuovo Impero Romano, latin: Novum Imperium Romanum) af fascisterne, men disse blev ikke brugt som officielle betegnelser. Under fascismen var konged\xc3\xb8mmet allieret med det nationalsocialistiske Tyskland under 2. verdenskrig frem til 1943.\n_START_SECTION_\nIndre uro frem mod republikken 1943 - 1946\n_START_PARAGRAPH_\nEfter, at Mussolini blev afsat i 1943, fors\xc3\xb8gte konged\xc3\xb8mmet at opn\xc3\xa5 en fredsaftale med de allierede, og de tyske milit\xc3\xa6re styrker, som stod i landet, blev nu en okkupationsmagt. I denne periode blev fascistpartiet forbudt, men Mussolini etablerede en marionetstat i det til enhver tid tyskkontrollerede omr\xc3\xa5de, under navnet Den italienske socialrepublik._NEWLINE_Monarkiets rolle under fascismen f\xc3\xb8rte til en udbredt modvilje mod dette, og der blev i 1946 afholdt en folkeafstemning om statsformen. I et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at p\xc3\xa5virke stemmeafgivningen, abdicerede kong Viktor Emmanuel 3. den 9. maj 1946. Abdikationen hjalp imidlertid ikke p\xc3\xa5 stemmeafgivningen, da 54% stemte for at indf\xc3\xb8re en republik ved afstemningen den f\xc3\xb8lgende m\xc3\xa5ned. Der var beskyldninger om, at der havde v\xc3\xa6ret uregelm\xc3\xa6ssigheder ved afstemningen, men dette blev aldrig bevist. valgresultaterne viste imidlertid store regionale forskelle i stemmeafgivningen, hvor republikken stod st\xc3\xa6rkest i nord, og tilstr\xc3\xa6kkeligt stort til at sikre flertal for afskaffelse af konged\xc3\xb8mmet._NEWLINE_Huset Savoia blev anmodet om at forlade landet, og konged\xc3\xb8mmet var blevet historie._NEWLINE_Victor Emmanuel flyttede til Egypten, hvor han d\xc3\xb8de i Alexandria \xc3\xa5ret efter. Han er begravet bag alteret i byens katolske kirke i Mansheya, viet til Katharina af Alexandria.\n_START_SECTION_\nApenninerhalv\xc3\xb8en\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 Apenninerhalv\xc3\xb8en og omliggende omr\xc3\xa5der udgjorde konged\xc3\xb8mmet det, som er nutidens Italien. Territoriet udviklede sig under hele samlingsprocessen frem til 1870. F\xc3\xb8rst i 1919 blev imidlertid Trieste og Trentino-Alto Adige/S\xc3\xbcdtiril en del af Italien. Efter Versaillestraktaten og Saint-Germain-traktaten blev ogs\xc3\xa5 Gorizia, Trieste og Istria (sidstn\xc3\xa6vnte senere en del af Kroatien og Slovenien) og sm\xc3\xa5 omr\xc3\xa5der i dagens Kroatien og en del af Dalmatien en del af konged\xc3\xb8mmet. Under 2. verdenskrig blev det midlertidig overf\xc3\xb8rt yderligere territorier fra Slovenien og Dalmatien. Efter krigen blev nutidens gr\xc3\xa6nser fastlagte, og konged\xc3\xb8mmet afstod de tidligere besiddelser.\n_START_SECTION_\nKolonier\n_START_PARAGRAPH_\nKonged\xc3\xb8mmet havde ogs\xc3\xa5 kolonier, protektorater og klientstater. Mange af disse blev okkuperede under 2. verdenskrig, og kan ses som et krigsbytte, som senere gik tabt som f\xc3\xb8lge af krigens udvikling og af at konged\xc3\xb8mmet skiftede side undervejs. Disse omr\xc3\xa5der er de senere Eritrea, Somalia, Libyen, Etiopien (okkuperet af Italien i 1936, og senere erobret af Storbritannien under 2. verdenskrig), Albanien, Gr\xc3\xa6kenland (okkuperet under 2. verdenskrig), Kroatien (klientstat under 2. verdenskrig), Kosovo (okkuperet under 2. verdenskrig) og Montenegro (okkuperet under 2. verdenskrig), samt et 46 hektar stort omr\xc3\xa5de i Kina i Tianjin.\n_START_SECTION_\nSprog\n_START_PARAGRAPH_\nI Italien har der altid eksisteret en lang r\xc3\xa6kke sprog/dialekter, som har v\xc3\xa6ret ret forskellige. Der har eksisteret et italiensk kunstsprog fra 1600-tallet, som stammer fra og blev benyttet af Dante, Francesco Petrarca, Niccol\xc3\xb2 Machiavelli, Galileo Galilei og senere Giacomo Leopardi. Dette var et sprog, som blev Europas operasprog, men som ret f\xc3\xa5 uden for den intellektuelle elite talte i Italien. Det officielle sprog f\xc3\xb8r samlingen var derfor ved domstolene og i en r\xc3\xa6kke af omr\xc3\xa5derne latin. Ligeledes var latin det litugiske sprog i kirkerne, mens pr\xc3\xa6sterne holdt sine pr\xc3\xa6dikener p\xc3\xa5 den lokale dialekt._NEWLINE_Foruden de regionale dialekter/sprog, som indbyrdes kunne v\xc3\xa6re uforst\xc3\xa5elige og lige s\xc3\xa5 fremmede som fransk, katalansk og spansk, blev der talt fransk og piemontesisk i Piemonte, hvor kongefamilien kom fra, s\xc3\xa5ledes, at i det nye samlede land talte b\xc3\xa5de kongehuset og den f\xc3\xb8rste statsminister, Camillo Benso di Cavour kun fransk og piemontesisk. N\xc3\xa5r disse skulle holde officielle taler p\xc3\xa5 italiensk, var manuskripterne skrevet i lydskrift, og mange af de senere kendte citater fra Cavour blev oprindeligt fremsagt p\xc3\xa5 fransk, men er senere oversat.\n_START_SECTION_\nStyreform\n_START_PARAGRAPH_\nKonged\xc3\xb8mmet Italien var formelt et konstitutionelt monarki. Den ud\xc3\xb8vende magt l\xc3\xa5 hos kongen, og ud\xc3\xb8vet af statsministeren, som var udn\xc3\xa6vnt af kongen. Et to-kammer-parlament begr\xc3\xa6nsede kongens magt og bestod af et udn\xc3\xa6vnt senat og et valgt deputerkammer. Konged\xc3\xb8mmets konstitution byggede p\xc3\xa5 konstitutionen i konged\xc3\xb8mmet Sardinien. I teorien var statsr\xc3\xa5dene bare ansvarlige over for kongen, men i praksis var det umuligt for den italienske regering at styre uden st\xc3\xb8tte i parlamentet._NEWLINE_Medlemmerne af deputerkammeret blev valgte ved flertalsvalg i enkeltmandskredse, hvor en kandidat skulle have mere end halvdelen af stemmerne for at blive valgt. Dersom ikke alle pladserne blev fordelte ved f\xc3\xb8rste valgomgang, blev der holdt en ny runde for de ubesatte pladser.'