b"\n_START_ARTICLE_\nFrederik Christian Kaas (1725-1803)\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8n af kommand\xc3\xb8r Hans Kaas (af Mur-Kaaserne) til Rybjerg og Hastrupg\xc3\xa5rd i Jylland (16. januar 1683 \xe2\x80\x93 21. august 1737) og Agathe Rodsteen f. Banner (15. juli 1697 \xe2\x80\x93 11. april 1733), blev sekondl\xc3\xb8jtnant i Marinen 1743, premierl\xc3\xb8jtnant 1746, kaptajnl\xc3\xb8jtnant 1753, kaptajn 1755, kommand\xc3\xb8rkaptajn 1758, kommand\xc3\xb8r 1766, kontreadmiral 1768, viceadmiral 1772 og virkelig admiral 1775. I \xc3\xa5ret 1750 blev han desuden hofjunker, 1754 kammerjunker, 1760 kammerherre.\n_START_SECTION_\nEkspedition til Nordafrika\n_START_PARAGRAPH_\nSom l\xc3\xb8jtnant deltog han 1751 i kaptajn Simon Hooglants ekspedition til Marokko, hvor der skulle underhandles om traktater. Medens hans chef midlertidigt var rejst til Algier, havde Kaas kommandoen over en del medbragte koffardiskibe, men blev grebet i land og arresteret. F\xc3\xb8rst i maj 1753, da traktatforholdene var ordnet, slap han fri igen. Ved sin hjemkomst erholdt han kongens tilkendegivelse af tilfredshed med hans konduite. Indtil 1760 foretog Kaas flere rejser med orlogsskibe til Middelhavet; efter sin forfremmelse til kommand\xc3\xb8rkaptajn blev han j\xc3\xa6vnligt benyttet som linjeskibschef i de udrustede eskadrer. I denne periode falder hans f\xc3\xb8rste \xc3\xa6gteskab, idet han 1757 blev gift med Susanne Jacoba Fabritius (26. januar 1741 \xe2\x80\x93 5. november 1762), datter af handelsmanden Michael Fabritius. 1764 foretog han for sit helbreds skyld en rejse til Pyrmont; efter hjemkomsten giftede han sig samme \xc3\xa5r p\xc3\xa5 ny, denne gang med Christine Elisabeth Birgitte Juul (22. maj 1742 \xe2\x80\x93 1796), datter af general Ove Juul.\n_START_SECTION_\nMislykket opf\xc3\xb8lgende ekspedition\n_START_PARAGRAPH_\n1766 indtr\xc3\xa5dte Kaas i det kombinerede Admiralitets- og Kommissariatskollegium, hvor han under de hurtig vekslende adskillelser og sammendragninger af forvaltningsgrenene med en kort afbrydelse h\xc3\xa6vdede sin stilling lige indtil 1781, sluttelig (fra 1775) som 1. deputeret og referent for kongen. 1768 fik han l'union parfaite og blev \xc3\xa5ret efter hvid ridder. 1769 besluttede regeringen at sende en st\xc3\xa6rk s\xc3\xb8styrke til Algier for dermed at tvinge denne stat til at overholde sine indg\xc3\xa5ede forpligtelser, og Kaas, der var velkendt med forholdene i Afrika, erholdt overkommandoen over ekspeditionen. I begyndelsen af maj 1770 afsejlede han med 4 linjeskibe, 2 fregatter, 2 bombardergalioter og nogle mindre fart\xc3\xb8jer og n\xc3\xa5ede til bestemmelsesstedet i begyndelsen af juli m\xc3\xa5ned. Da underhandlingerne intet resultat hidf\xc3\xb8rte, ville Kaas herefter begynde fjendtlighederne; men det viste sig snart, at han havde forregnet sig. De medbragte bombarderskibe var d\xc3\xa5rligt udrustede og hans store skibe alt for dybtstikkende. Med uforrettet sag og efter at v\xc3\xa6re blevet afl\xc3\xb8st af schoutbynacht Simon Hooglant vendte Kaas hjem og forlangte straks sit forhold unders\xc3\xb8gt ved krigsret. Denne kom til det resultat, at s\xc3\xa5vel Kaas som Marinens \xc3\xb8verste leder, Christian Conrad Danneskiold-Laurvig, og udenrigsministeren J.H.E. Bernstorff samt Holmens chef alle var mere eller mindre at dadle; for Kaas' vedkommende bebrejdede man ham, at han havde f\xc3\xb8rt et alt for truende sprog i forhold til den magt, han kunne udfolde. Der faldt dog ingen dom, da unders\xc3\xb8gelserne standsedes af regeringen. S\xc3\xa5vel Bernstorff som Danneskiold-Laurvig var imidlertid blevet afskedigede, Kaas havde mistet sit s\xc3\xa6de som deputeret i Admiralitetet og hans f\xc3\xa6tter, kommand\xc3\xb8rkaptajn Wolfgang Kaas sin stilling som Holmens chef.\n_START_SECTION_\nSenere virke\n_START_PARAGRAPH_\nDa Struensee var faldet (1772), genindsattes imidlertid Kaas straks i sit tidligere embede, hvorimod hans f\xc3\xa6tter Wolfgang Kaas f\xc3\xb8rst 4 \xc3\xa5r efter p\xc3\xa5 ny kom i virksomhed som Holmens chef. Det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r (1773) var Kaas chef for en eskadre i \xc3\x98sters\xc3\xb8en, udrustet i anledning af det sp\xc3\xa6ndte forhold til Sverige; da dette imidlertid hurtigt udj\xc3\xa6vnede sig, oplagdes skibene allerede i september, uden at nogen st\xc3\xb8rre begivenhed var indl\xc3\xb8bet. Kaas vedblev herefter at bestyre Admiralitetet, men afl\xc3\xb8stes i 1781, kort efter at en ny forvaltningsm\xc3\xa5de var indf\xc3\xb8rt, hvorved man forg\xc3\xa6ves pr\xc3\xb8vede at bringe orden i Marinens st\xc3\xa6rkt derangerede pengev\xc3\xa6sen._NEWLINE_Sine sidste \xc3\xa5r henlevede han i ro. 1790 dekoreredes han med Elefantordenen. Kaas var ejer af Fraugdeg\xc3\xa5rd p\xc3\xa5 Fyn og d\xc3\xb8de 18. januar 1803 i K\xc3\xb8benhavn. Han er begravet i Fraugde Kirke._NEWLINE_Der findes et maleri af Jens Juel (Frederiksborgmuseet), pasteller af samme (p\xc3\xa5 Ravnholt) og af C. Nobel N\xc3\xb8ragger (Frederiksborgmuseet). Portr\xc3\xa6tteret p\xc3\xa5 Wilhelm von Haffners gruppebilleder fra appartementet p\xc3\xa5 Christiansborg Slot 1781 (Rosenborg Slot) og fra enkedronningens teselskab 1791 (J\xc3\xa6gerspris Slot). Buster p\xc3\xa5 Fraugdeg\xc3\xa5rd og L\xc3\xb8venholm."