b'\n_START_ARTICLE_\nNorges grundlov\n_START_PARAGRAPH_\nNorges grundlov, i sin oprindelige udgave ogs\xc3\xa5 kaldet Eidsvoll-forfatningen, stammer fra den norske selvst\xc3\xa6ndighed i 1814. Den har navn efter Eidsvoll (dansk: Eidsvold) nord for Oslo, som var hjemsted for det gamle lagting, Eidsivatinget, der eksisterede indtil 1749.\n_START_SECTION_\n\xc3\x86ndringer\n_START_PARAGRAPH_\nGrundlovs\xc3\xa6ndringer finder sted efter \xc2\xa7 112. Der kr\xc3\xa6ves to tredjedeles flertal i Stortinget, og det skal vedtages to gange, f\xc3\xb8r og efter et valg. Der kr\xc3\xa6ves ikke folkeafstemning. Grundlovs\xc3\xa6ndringen skal i mods\xc3\xa6tning til almindelige love ikke underskrives af kongen og en minister, men kun af Stortingets pr\xc3\xa6sident og sekret\xc3\xa6r. \xc3\x86ndringer m\xc3\xa5 ikke stride mod grundlovens \xc3\xa5nd, hvilket ikke er n\xc3\xa6rmere defineret.'