b'\n_START_ARTICLE_\nLa vestale\n_START_PARAGRAPH_\nLa vestale (Vestalinden) er en opera komponeret af Gaspare Spontini til en fransk libretto af Etienne de Jouy. Den blev uropf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 Acad\xc3\xa9mie Royale de Musique i Paris den 15. december 1807._NEWLINE_La vestale er en ber\xc3\xb8mt opera, men opf\xc3\xb8res kun meget sj\xc3\xa6ldent. Der er flere optagelser af den. To af arier, "Tu che invoco" og "O Nume tutelar", er (i italiensk overs\xc3\xa6ttelse) blevet indspillet af hhv. Maria Callas og Rosa Ponselle; disse arier er bedre kendt end v\xc3\xa6rket som helhed.\n_START_SECTION_\nSynopsis\n_START_PARAGRAPH_\nRom, ca 269 f.Kr.\n_START_SECTION_\nAkt I\n_START_PARAGRAPH_\nEfter at v\xc3\xa6re vendt tilbage til Rom efter en r\xc3\xa6kke sejre finder Licinius sin elskede Julia, der er blevet en pr\xc3\xa6stinde for Vesta. Selvom Julia fors\xc3\xb8ger at undg\xc3\xa5 at Licinius\' triumftog, bliver hun sendt af sted for at overr\xc3\xa6kke ham en krans. Han fort\xc3\xa6ller hende, at han agter at kidnappe hende og vinde hende tilbage.\n_START_SECTION_\nAkt II\n_START_PARAGRAPH_\nI Vestas tempel vogter Julia den evige flamme og beder om at blive fri for fristelsen. Licinius ankommer; de er henrykte, og mens de forsones, d\xc3\xb8r flammen ud. Licinius r\xc3\xa5des af Cinna til at flygte. Julia forh\xc3\xb8res af ypperstepr\xc3\xa6st, men n\xc3\xa6gter at angive Licinius. Hun d\xc3\xb8mmes til d\xc3\xb8den for t\xc3\xb8jlesl\xc3\xb8shed.\n_START_SECTION_\nAkt III\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 trods af Licinius\' b\xc3\xb8nner skal Julia begraves levende. Selvom han indr\xc3\xb8mmer sin indtr\xc3\xa6ngen i templet, h\xc3\xa6vder Julia ikke at kende ham. Et tordenvejr opst\xc3\xa5r, hvor et lyn genant\xc3\xa6nder den hellige flamme. Dette fortolkes som et tegn fra guderne, og ypperstepr\xc3\xa6sten og den store vestalinde frigiver Julia, der bliver gift med Licinius.'