b'\n_START_ARTICLE_\nWaldemar Christopher Br\xc3\xb8gger (geolog)\n_START_SECTION_\n\xc3\x85r i Sverige\n_START_PARAGRAPH_\nI 1881 kaldtes Br\xc3\xb8gger til professor ved Stockholms nyoprettede universitet (h\xc3\xb6gskola), en stilling, som han tiltr\xc3\xa5dte \xc3\xa5ret efter og beholdt i 8 \xc3\xa5r. I l\xc3\xb8bet af kort tid skabte han her et midtpunkt for mineralogisk og geologisk videnskab: fortrinlige samlinger skaffedes til veje, lige s\xc3\xa5 et stort fagbibliotek, og der indrettedes, hvad man indtil da havde savnet i Skandinavien, et institut, hvor krystallografiske, mineralogiske og petrografiske arbejder kunne udf\xc3\xb8res efter videnskabens krav. Br\xc3\xb8ggers ualmindelige evner som l\xc3\xa6rer for vordende videnskabsm\xc3\xa6nd kom her til deres ret, elever samlede sig om ham fra alle skandinaviske lande, og talrige videnskabelige arbejder udgik fra Stockholms mineralogiske institut._NEWLINE_Efter Kjerulf\xe2\x80\x99s d\xc3\xb8d kaldtes Br\xc3\xb8gger tilbage til Norge og overtog 1890 professoratet i mineralogi og geologi ved Kristianias universitet.\n_START_SECTION_\nVidenskabelig forskning\n_START_PARAGRAPH_\nBr\xc3\xb8ggers videnskabelige arbejder strakte sig som n\xc3\xa6vnt over et for sin tid ganske s\xc3\xa6rlig stort omr\xc3\xa5de: hans f\xc3\xb8rste store hovedv\xc3\xa6rk var: "Die silurischen Etagen 2 und 3 im Christianiagebiet und auf Eker" fra 1882, et arbejde, som indeholdt en fylde af ny og vigtige iagttagelser, fremstillede i klar og alsidig belysning. Der efter kom "Die Mineralien der Syenitpegmatitg\xc3\xa4nge der s\xc3\xbcdnorwegischen Augit- und Nephelinsyenite" (1890), et stort mineralogisk v\xc3\xa6rk, som bragte v\xc3\xa6sentlige fremskridt p\xc3\xa5 n\xc3\xa6sten alle punkter inden for denne videnskab, som det omfattende tema gav anledning til at behandle. Hans n\xc3\xa6ste st\xc3\xb8rre arbejder var tre petrografiske monografier med f\xc3\xa6llestitlen "Die Eruptivgesteine des Christianiagebietes" henholdsvis fra 1894, 1895 og 1898, hvor han gav disse ejendommelige bjergarter en s\xc3\xa6rdeles udt\xc3\xb8mmende behandling og anvendte en m\xc3\xa6ngde den gang for petrografien nye betragtningsm\xc3\xa5der. Der efter kastede Br\xc3\xb8gger sig over kvart\xc3\xa6rgeologien, hvilket resulterede i det m\xc3\xa6gtige v\xc3\xa6rk, "Om de senglaciale og postglaciale Niv\xc3\xa5forandringer i Kristianiafeltet" fra 1900-1901, og her igennem kom han ind p\xc3\xa5 gr\xc3\xa6nseomr\xc3\xa5det mod ark\xc3\xa6ologien med v\xc3\xa6rket "Strandliniens Beliggenhed under Stenalderen i det syd\xc3\xb8stlige Norge" fra 1905. Siden slog Br\xc3\xb8gger igen ind p\xc3\xa5 mineralogiske studier, hans sidste st\xc3\xb8rre v\xc3\xa6rk var "Die Mineralien der s\xc3\xbcdnorwegischen Granitpegmatitg\xc3\xa4nge" fra 1906.\n_START_SECTION_\nAnerkendelse\n_START_PARAGRAPH_\nBr\xc3\xb8ggers videnskabelige virksomhed skaffede ham en meget stor m\xc3\xa6ngde anerkendelsesbeviser, idet han for eksempel blev medlem af talrige videnskabsselskaber. Han modtog Murchisonmedaljen 1891 og Wollastonmedaljen 1911. Br\xc3\xb8gger var Kristiania-universitetets f\xc3\xb8rste rektor 1907-1909, lige som han ogs\xc3\xa5 blev udn\xc3\xa6vnt til rektor i 1914 for at repr\xc3\xa6sentere universitetet ved landets hundred\xc3\xa5rsfest. I 1906 blev han medlem af Stortinget, hvilken virksomhed han dog siden igen opgav. Desuden m\xc3\xa5 n\xc3\xa6vnes den store andel, han havde i stiftelsen af Nansenfondet.'