b'\n_START_ARTICLE_\nGr\xc3\xadmur J\xc3\xb3nsson Thorkelin\n_START_SECTION_\nOpdragelse og uddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nThorkelin blev f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 B\xc3\xa6r ved Hrutafjord i det nordlige Island, og var s\xc3\xb8n af sysselmandsdatteren Elin Magnusdatter og en mand ved navn J\xc3\xb3n Teitsson, der nogle \xc3\xa5r senere d\xc3\xb8de som gardist i K\xc3\xb8benhavn. Sit tilnavn dannede Thorkelin efter navnet p\xc3\xa5 sin oldefader, sysselmanden \xc3\x85re Thorkelsson. Han blev opdraget hos nogle barnl\xc3\xb8se sl\xc3\xa6gtninge, som lod ham undervise, s\xc3\xa5 at han 1765 kunne optages i Latinskolen p\xc3\xa5 Skalholt, hvor han, efter eget sigende, led meget ondt som f\xc3\xb8lge af skolens slette \xc3\xb8konomi. Som s\xc3\xa6rlig begavet discipel nedsendtes han 1770 til K\xc3\xb8benhavn, for at han i den herv\xc3\xa6rende latinskole kunne f\xc3\xa5 sin videre uddannelse. Efter 1773 at v\xc3\xa6re dimitteret til K\xc3\xb8benhavns Universitet studerede han jura og blev 1776 juridisk kandidat, men havde ved siden heraf syslet med de nordiske oldskrifter, hvortil han fra mange sider opmuntredes og st\xc3\xb8ttedes. Allerede 1775 havde han udgivet den \xc3\xa6ldre islandske kirkeret, som 1777 efterfulgtes af den yngre eller biskop Arnes Kirkeret, begge (ligesom Thorkelins \xc3\xb8vrige udgaver) med latinsk overs\xc3\xa6ttelse, og 1786 udkom i 2 bind et Diplomatarium Arnamagn\xc3\xa6anum, omfattende oldbreve fra den Arnamagn\xc3\xa6anske Samling, henholdsvis for Danmark og Norge, v\xc3\xa6rker, som for sin tid m\xc3\xa5 kaldes fortjenstfulde, og hvoraf navnlig det sidste, trods forskellige mangler, l\xc3\xa6nge bevarede sin betydning._NEWLINE_Ved disse og flere mindre arbejder havde han henledet opm\xc3\xa6rksomheden p\xc3\xa5 sig s\xc3\xa5ledes, at han 1777 var bleven antaget som den Arnamagn\xc3\xa6anske Kommissions sekret\xc3\xa6r, 1780 ansattes som medhj\xc3\xa6lper i Gehejmearkivet, fra 1784 med l\xc3\xb8fte om gehejmearkivarpladsen, n\xc3\xa5r denne blev ledig, og 1783 udn\xc3\xa6vntes til extraordin\xc3\xa6r professor.\n_START_SECTION_\nUdlandsrejse\n_START_PARAGRAPH_\n1785 tilstod regeringen Thorkelin underst\xc3\xb8ttelse til en 2-\xc3\xa5rig rejse i Storbritannien og Irland for at opspore minderne om Danmarks og Norges tidligere ber\xc3\xb8ringer med disse lande; denne underst\xc3\xb8ttelse blev senere forl\xc3\xa6nget, s\xc3\xa5 at Thorkelin, som afrejste 1786, i alt opholdt sig 5 \xc3\xa5r udenlands._NEWLINE_Thorkelin, som fra sin tidligste ungdom havde en bem\xc3\xa6rkelsesv\xc3\xa6rdig evne til at vinde velyndere, fik i England udm\xc3\xa6rkede forbindelser, s\xc3\xa5 at han ikke blot havde let adgang til de offentlige samlinger, men i det fordelagtigste selskab kunne berejse England og Skotland, ligesom han ogs\xc3\xa5 bes\xc3\xb8gte Dublin. Han blev hurtig fortrolig med sproget og omtales som l\xc3\xa6rd og livlig. Foruden at afskrive aktstykker og g\xc3\xb8re uddrag af historiske kildeskrifter havde han ogs\xc3\xa5 sin opm\xc3\xa6rksomhed henvendt p\xc3\xa5 den antikvariske topografi og n\xc3\xa6ringsvejene, og i dagspressen offentliggjorde han forskelligt til oplysning om danske nutidsforhold. En r\xc3\xa6kke s\xc3\xa5danne artikler, om den danske kronprins\' karakter og landets \xc3\xa5ndelige udvikling, som han senere (1791) udgav i bogform, og som oversattes p\xc3\xa5 tysk og dansk, vakte ved sin ukritiske lovprisning allerede hos samtiden anst\xc3\xb8d. Thorkelin fik 1790 tilbud om en bibliotekarplads ved British Museum, men afslog denne og kaldtes kort efter hjem for 1791 at udn\xc3\xa6vnes til gehejmearkivar._NEWLINE_Thorkelins kostbare og langvarige rejse satte ikke de frugter, man kunne vente. \xc3\x85rene gik, uden at han bearbejdede sine samlinger. Hans tid optoges af Gehejmearkivet, hvor han udfoldede en omfattende virksomhed, om end hans styrelse efter sagkyndig udtalelse ikke vidner om nogen overlegen indsigt, og han anlagde sig et v\xc3\xa6rdifuldt bibliotek og andre samlinger, hvilket s\xc3\xa5 godt som alt sammen med egne optegnelser br\xc3\xa6ndte under K\xc3\xb8benhavns bombardement i 1807. Thorkelin har dog fortjenesten af at have fremdraget det m\xc3\xa6rkelige oldengelske heltedigt Beowulf med emner fra olddansk sagnhistorie, som han afskrev efter det eneste bevarede, hensmulrende h\xc3\xa5ndskrift i British Museum og p\xc3\xa5 Johan B\xc3\xbclows bekostning udgav 1815, ledsaget af en latinsk overs\xc3\xa6ttelse._NEWLINE_Udgaven, som fremkom under titlen De Danorum rebus gestis . . . po\xc3\xa9ma etc., foranledigede en polemik med N.F.S. Grundtvig (i Kj\xc3\xb8benhavns Skilderi), som st\xc3\xa6rkt fremh\xc3\xa6vede forskellige misforst\xc3\xa5elser af det vanskelige stof.\n_START_SECTION_\nVidenskabelige selskaber og titler\n_START_PARAGRAPH_\nThorkelin, som under sit ophold i Skotland blandt andre \xc3\xa6resbevisninger havde f\xc3\xa5et graden som dr. juris ved University of St Andrews, og som 1791 valgtes til medlem af det danske Videnskabernes Selskab, udn\xc3\xa6vntes efterh\xc3\xa5nden til justitsr\xc3\xa5d (1794), etatsr\xc3\xa5d (1810), Ridder af Dannebrog (28. januar 1811) og konferensr\xc3\xa5d (1828). Han var medlem af en til omordning af det islandske skole- og retsv\xc3\xa6sen 1799 nedsat kommission, og fra den tid stammede et uvenskab med hans landsmand Magn\xc3\xbas Stephensen, hvorom en polemik i Kj\xc3\xb8benhavns Skilderie 1808 b\xc3\xa6rer vidne. 28. marts 1800 blev han medlem af Det kongelige danske Selskab for F\xc3\xa6drelandets Historie. Som Arnamagn\xc3\xa6ansk sekret\xc3\xa6r, hvilken stilling Thorkelin indehavede til sin d\xc3\xb8d, bes\xc3\xb8rgede han i det v\xc3\xa6sentlige den 1817 under titlen Gulathingslaug med latinsk og dansk overs\xc3\xa6ttelse udgivne norske landslov, hans yngre \xc3\xa5r (1787) tilh\xc3\xb8rer den af Peter Frederik Suhm bekostede Eyrbyggja saga med latinsk overs\xc3\xa6ttelse._NEWLINE_Thorkelin havde 1792 \xc3\xa6gtet en velst\xc3\xa5ende bryggerenke, Gunnild Cecilie Hvidsteen, f\xc3\xb8dt Dybe, men m\xc3\xa6rkelig nok omtaler Magn\xc3\xbas Stephensen i sin selvbiografi ham allerede 1783 som "\xc3\x98lbrygger". Han d\xc3\xb8de i 1829 og skal de sidste \xc3\xa5r ved et fald have mistet sin f\xc3\xb8rlighed. Hans fra England medbragte historiske samlinger er indlemmede i Det Kongelige Bibliotek, hans brevveksling og privatoptegnelser derimod i Rigsarkivet._NEWLINE_Han er begravet p\xc3\xa5 Assistens Kirkeg\xc3\xa5rd.'