b'\n_START_ARTICLE_\nParaguays historie\n_START_PARAGRAPH_\nParaguays historie kan groft deles i fire faser: tiden inden den spanske etablering i 1537, tiden hvor omr\xc3\xa5det for nutidens Paraguay var en koloni under Spanien, den nyere tid fra 1811 hvor landet var blevet uafh\xc3\xa6ngigt og til slut den nyeste tid fra slutningen af milit\xc3\xa6rdiktaturet til nutiden.\n_START_SECTION_\nTidlig historie\n_START_PARAGRAPH_\nI det omr\xc3\xa5de der nu kaldes Paraguay levede oprindeligt forskellige stammer, der talte guaran\xc3\xad og andre besl\xc3\xa6gtede sprog. De levede i samfund best\xc3\xa5ende af mindre landsbyer. De f\xc3\xb8rste europ\xc3\xa6ere kom til stedet fra cirka 1516 efter at have sejlet ind af Rio de la Plata-mundingen ved Sydamerikas \xc3\xb8stkyst og opad floderne Paran\xc3\xa1 og Rio Paraguay. Spanierne st\xc3\xb8ttede de lokale stammer i deres stridigheder med andre stammer og blev g\xc3\xa6stfrit modtaget.\n_START_SECTION_\nKolonitiden\n_START_PARAGRAPH_\nConquistadorer (kolonister) fra det spanske imperium grundlagde den f\xc3\xb8rste by Asunci\xc3\xb3n i 1537. Byen var centrum i Rio de la Plata-provinsen (der ogs\xc3\xa5 omfattede det nuv\xc3\xa6rende Argentina, Uruguay, det meste af Chile og store dele af Brasilien og Bolivia) og blev en del af vicekonged\xc3\xb8mmet i Peru, men med selvudn\xc3\xa6vnte guvern\xc3\xb8rer. Det nye samfund bestod i f\xc3\xb8rste omgang af 350 kolonister (mest m\xc3\xa6nd) fra det nuv\xc3\xa6rende Spanien, Frankrig, England, Tyskland, Italien og Portugal. En af de f\xc3\xb8rste guvern\xc3\xb8rer, Irala (f\xc3\xb8dt ca. 1509), tilskyndede kolonisterne til at gifte sig med lokale kvinder, hvorved samfundet blev domineret af mestizer. Der dannedes dog ogs\xc3\xa5 en hvid elite gennem den fortsatte indvandring fra Europa. I de f\xc3\xb8rste 20 \xc3\xa5r steg befolkningen til cirka 1500, og Asunci\xc3\xb3n blev et knudepunkt i forbindelse med trafikken af s\xc3\xb8lv fra Peru til Europa. I sidste halvdel af 1500-tallet ankom romersk-katolske pr\xc3\xa6ster for at missionere, og fra ca. 1610 og halvandet hundrede \xc3\xa5r frem dominerede jeuitterne, der bl.a. lagde v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 at tilpasse sig de lokale forhold, hvorfor de oprettede samfund hvor de lokale indianere var beskyttet mod at blive udnyttet som slaver. Kolonisterne var i konflikt med jesuitterne, blandt andet fordi de havde brug for arbejdskraften fra den lokale befolkning, og jesuitterne blev forvist fra provinsen af Karl III i 1767._NEWLINE_I 1776 blev vicekonged\xc3\xb8mmet R\xc3\xado de la Plata adskilt fra vicekonged\xc3\xb8mmet i Peru. Det nye vicekonged\xc3\xb8mme, der foruden Paraguay ogs\xc3\xa5 omfattede de nuv\xc3\xa6rende stater Bolivia, Uruguay og Argentina, fik hovedstad i Buenos Aires, hvilket bet\xc3\xb8d at Paraguay fik mindre betydning.\n_START_SECTION_\nNogle historiske tal\n_START_PARAGRAPH_\nFra slutningen af 1800-tallet var indbyggertallet fra 264.000 i 1886. Det steg til 656.000 i 1899, til dels ved en ikke ubetydelig indvandring, navnlig fra Argentina og Italien._NEWLINE_I 1908 beregnedes kreaturbestanden til 5,5 mio., hestebestanden til 182.700, f\xc3\xa5rebestanden til 214.060, gedebestanden til 32.334 og svinebestanden til 23.900 dyr; desuden var der 7.626 \xc3\xa6sler. Dog eksporteredes levende dyr meget lidt. I stedet ydnyttedes de i industrien (huder, k\xc3\xb8d, corned beef, k\xc3\xb8dekstrakt m.v.). Jordbruget producerede majs, maniok samt tobak, bomuld, ris, sukkerr\xc3\xb8r, sydfrugter af flere slags, jordn\xc3\xb8dder, gr\xc3\xb8ntsager m. m. Det v\xc3\xa6rdifuldeste produkt var mate, hvoraf 4-5.000 ton \xc3\xa5rligt eksporteredes. Ogs\xc3\xa5 tobak var en vigtig eksportvare (mest til Hamborg og Bremen). 1910 udf\xc3\xb8rtes 59.424 baller. Mineralforekomsterne var ikke store og kun lidt udnyttet. Stenkul savnedes helt, men jern, kobber, salt, mangan, kaolin og en del v\xc3\xa6rdifulde stenarter forekom. Industrien var ringe udviklet; den fremstillede quebracho-ekstrakt, k\xc3\xb8dartikler og tr\xc3\xa6varer._NEWLINE_I 1926 blev befolkningen ansl\xc3\xa5et til 800.000, hvortil kom ca 30.000 indianere.\n_START_SECTION_\nStroessners diktatur\n_START_PARAGRAPH_\n1954-1989 var Paraguay ledet af general Alfredo Stroessner. Stroessner kom til magten ved et statskup i 1954. Han var st\xc3\xb8ttet af milit\xc3\xa6ret og Coloradopartiet. Stroessner f\xc3\xb8rte en undertrykkende politik overfor oppositionen og genvalgtes hvert femte \xc3\xa5r til pr\xc3\xa6sident. Under Stroessners tid skete en \xc3\xb8konomisk fremgang og der gennemf\xc3\xb8rtes vigtige infrastrukturprojekter: Vejene blev forbedrede, p\xc3\xa5 gr\xc3\xa6nsen til Brasilien byggedes Ciudad del Este, som blev forbundet med en bro, Puente de Amistad (Venskabsbroen) over Paran\xc3\xa1-floden med Foz de Iguaz\xc3\xba i Brasilien. Verdens dengang st\xc3\xb8rste d\xc3\xa6mningsbyggeri, Itaipu, med et vandkraftv\xc3\xa6rk, som for halvdelen var ejet af Paraguay og den anden halvdel af Brasilien var f\xc3\xa6rdig i 1984, hvilket gjorde Paraguay helt selvforsynende med elektricitet og storeksport\xc3\xb8r af elektricitet. Under byggeriet havde en \xc3\xb8konomisk opblomstring r\xc3\xa5det i Paraguay. Stroessner-epoken var tillige pr\xc3\xa6get af korruption. Eksempelvis uddeltes store landejendomme til politiske allierede, hvilket bidrog til en uj\xc3\xa6vn jordfordeling._NEWLINE_Udenrigspolitisk var Stroessner en st\xc3\xa6rk antikommunist og sikrede sig derigennem USAs st\xc3\xb8tte. I 1970\'erne blev Paraguay centrum for den s\xc3\xa5kaldte "Operation Condor", et regionalt milit\xc3\xa6rt samarbejde med henblik p\xc3\xa5 at forf\xc3\xb8lge politisk anderledes t\xc3\xa6nkende.\n_START_SECTION_\nNyere historie\n_START_PARAGRAPH_\nStroessner styrtedes i februar 1989, hvorefter general A. Rodr\xc3\xadguez udr\xc3\xa5btes til pr\xc3\xa6sident. Ved parlamentsvalget 1991 vandt Coloradopartiet. I 1992 fik Paraguay en ny, demokratisk forfatning og ved valget \xc3\xa5ret efter, hvor partierne frit kunne stille op, vandt Coloradopartiet atter, og til pr\xc3\xa6sident udn\xc3\xa6vntes partiets kandidat Wasmosy. Ved parlamentsvalget i 1998 vandt Coloradopartiet igen, og Grau blev pr\xc3\xa6sident. Efter hans tilbagetr\xc3\xa6den \xc3\xa5ret efter blev Gonz\xc3\xa1lez Macchi ny pr\xc3\xa6sident indtil 2003. Herefter var Duarte Frutos fra Coloradopartiet pr\xc3\xa6sident til 2008. Han blev afl\xc3\xb8st af Fernando Lugo, der sad indtil 2012, hvor han blev afl\xc3\xb8st af Federico Franco, der sad indtil \xc3\xa5ret efter. Siden 2013 har Horacio Cartes v\xc3\xa6ret pr\xc3\xa6sident, men afl\xc3\xb8ses fra 15. august 2018 af Mario Abdo Ben\xc3\xadtez.'