b'\n_START_ARTICLE_\nMartin H\xc3\xbcbner\n_START_SECTION_\nUddannelse og udlandsrejser\n_START_PARAGRAPH_\nMartin H\xc3\xbcbner blev f\xc3\xb8dt i Hannover, men kom tidlig til Danmark, hvor han blev opdraget. 1741 blev han student fra Frederiksborg Skole, noget efter informator for grev Christian Frederik Holstein af Ledreborg og 1751 professor designatus ved K\xc3\xb8benhavns Universitet._NEWLINE_Da han var den 5. i r\xc3\xa6kken af designerede professorer, besluttede han at benytte tiden til studier i udlandet, og 1752 rejste han udenlands med det Lassenske Stipendium for 3 \xc3\xa5r. Han ville studere statsl\xc3\xa6re, handel og industri. Rejsen, p\xc3\xa5 hvilken han bes\xc3\xb8gte Tyskland, Schweitz, Holland, England og Frankrig, kom imidlertid til at vare ikke som planlagt 3, men hele 7 \xc3\xa5r og belyses udf\xc3\xb8rligt i en r\xc3\xa6kke breve fra ham til statsminister Johan Ludvig Holstein, der senere er blevet opbevaret i Ledreborgs manuskriptsamling._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne i \xc3\xb8konomisk henseende ofte vanskelige rejse udviklede han sig som folkeretlig forfatter. I Paris omgikkes han fortroligt med tidens betydeligste l\xc3\xa6rde, s\xc3\xa5som Georges-Louis Leclerc Buffon, d\'Alembert, Bernard le Bovier de Fontenelle og andre, og Frankrigs udenrigsminister s\xc3\xb8gte at f\xc3\xa5 ham til at rejse til England for at indlede forhandlinger om en separatfred i Den Preussiske Syv\xc3\xa5rskrig._NEWLINE_1759 blev han kaldt hjem af J.H.E. Bernstorff, der \xc3\xb8nskede, at han skulle bist\xc3\xa5 den danske gesandt i London i varetagelsen af de danske s\xc3\xb8farendes interesser i sagerne ang\xc3\xa5ende de af England kaprede skibe. Det varede dog til marts 1761 f\xc3\xb8erend han kom af sted, men efter et kort bes\xc3\xb8g i Paris opholdt han sig i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r i London til 1764, hvor han til gavn for danske interesser blandt andet forfattede skriftet The present state of Denmark.\n_START_SECTION_\nUniversitetsvirksomhed\n_START_PARAGRAPH_\nVed universitetet blev han p\xc3\xa5 denne tid virkelig professor, men sk\xc3\xb8nt han 2 gange holdt taler ved dets Reformationsfest (1760 og 1769), var rector magnificus i 1772 og var ivrig for bevarelsen af det Lilliendalske Legat ved det, fik det ikke meget gl\xc3\xa6de af ham. Han var professor i omkring 30 \xc3\xa5r og anmeldte stadig i dem forel\xc3\xa6sninger over kameralvidenskaberne, men skal aldrig have holdt en forel\xc3\xa6sning. Studenterne "br\xc3\xa6ndte af L\xc3\xa6ngsel" efter at h\xc3\xb8re ham, men hans helbredstilstand n\xc3\xa6vntes stadig som hindring._NEWLINE_Uvirksom synes han dog heller ikke at have v\xc3\xa6ret. Imellem Sor\xc3\xb8 Akademis manuskripter findes bet\xc3\xa6nkninger fra ham til kronprins Frederik ang\xc3\xa5ende politilove for K\xc3\xb8benhavn, kornmagasiner m.m., og en af ham 1768 udgiven afhandling om statens indt\xc3\xa6gter viser, at han har v\xc3\xa6ret en fordomsfri og frisindet t\xc3\xa6nker, der dog i henhold til rosende omtale i samtiden ikke skilte "Statens og F\xc3\xa6drelandets Interesser fra Fyrstens". _NEWLINE_Allerede 1761 havde han fra London tilskrevet Bernstorff om det der eksisterende Royal Society for the encouragement of Arts, Manufactures & Commerce som en god st\xc3\xb8tte for det \xc3\xb8konomiske liv, og 1765 s\xc3\xa5 det ud, som om han skulle f\xc3\xa5 dannet et lignende selskab i Danmark, hvad dog Frederik 5.s d\xc3\xb8d bragte til at strande.\n_START_SECTION_\nVirke i Det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab\n_START_PARAGRAPH_\nPraktisk nytte kom han ogs\xc3\xa5 til at g\xc3\xb8re i det kongelige danske Landhusholdningsselskab. Da Landhusholdningsselskabet stiftedes 1769, blev han vicepr\xc3\xa6sident i det, og denne post bekl\xc3\xa6dte han til 1774. Det virkede dengang fuldt s\xc3\xa5 meget for industrien som for agerbruget.\n_START_SECTION_\nKommitteret i Rentekammeret\n_START_PARAGRAPH_\n1765 udn\xc3\xa6vntes han til kommitteret i Rentekammeret, men denne udn\xc3\xa6vnelse gjaldt kun p\xc3\xa5 papiret. 1762 var han blevet justitsr\xc3\xa5d, 1770 etatsr\xc3\xa5d og 1774 konferensr\xc3\xa5d. Han var medlem af det norske Videnskabernes Selskab, af Videnskabernes Selskab i London og af Acad\xc3\xa9mie des inscriptions et belles lettres i Paris.\n_START_SECTION_\nOm neutraliten til s\xc3\xb8s\n_START_PARAGRAPH_\nMartin H\xc3\xbcbner er den eneste danske forfatter, der har vundet et varigt navn i den folkeretlige litteratur. Endnu citeres han som en betydelig autoritet, og selv hans engelske modstandere erkende, at han har leveret det dygtigste forsvar for den neutrale handels Ret i krigstid. Hans forg\xc3\xa6ngere -- Hugo Grotius, Johann Gottlieb Heineccius og Cornelius van Bynkershoek\xe2\x80\x94havde v\xc3\xa6sentlig holdt sig til consolato del mare, som erkl\xc3\xa6rede neutralt gods i fjendtligt skib for frit, men fjendtligt gods i neutralt skib for god prise._NEWLINE_I s\xc3\xb8krigene mellem England og Frankrig h\xc3\xa6vdede den engelske regering disse regler, som de engelske kapere anvendte med en s\xc3\xa5dan vilk\xc3\xa5rlighed, at den neutrale skibsfart, navnlig i Syv\xc3\xa5rskrigen, n\xc3\xa6sten led lige s\xc3\xa5 meget derunder som den fjendtlige. Allerede i sit f\xc3\xb8rste betydelige arbejde, Essai sur l\'histoire du droit naturel (London 1758), havde H\xc3\xbcbner. kort fremsat sine afvigende anskuelser, og han begrundede dem n\xc3\xa6rmere i sit ber\xc3\xb8mte v\xc3\xa6rk: De la saisie des b\xc3\xa2timents neutres, som udkom i Haag 1759. Hans udgangspunkt er, at krigen ikke ber\xc3\xb8rer de neutrales retsstilling, uden for s\xc3\xa5 vidt de selv ved at erkl\xc3\xa6re sig neutrale have p\xc3\xa5lagt sig den pligt ikke at yde nogen af de krigsf\xc3\xb8rende direkte og umiddelbare midler til krigens f\xc3\xb8relse._NEWLINE_Deraf f\xc3\xb8lger for dem forpligtelsen til ikke at anl\xc3\xb8be en blokeret eller belejret plads og til ikke at f\xc3\xb8re krigskontrabande til noget af de krigsf\xc3\xb8rende lande. Derimod kan neutralt gods i fjendtligt Skib lige s\xc3\xa5 lidt erkl\xc3\xa6res for god prise, som neutralt gods i fjendens land kan konfiskeres, og fjendtligt gods kan lige s\xc3\xa5 lidt borttages i neutralt skib, som nogen krigsf\xc3\xb8rende har ret til at tr\xc3\xa6nge ind p\xc3\xa5 neutralt landterritorium og bem\xc3\xa6gtige sig det derv\xc3\xa6rende fjendtlige gods, thi det neutrale skib er neutralt territorium, s\xc3\xa5 l\xc3\xa6nge det befinder sig p\xc3\xa5 \xc3\xa5ben s\xc3\xb8. De krigsf\xc3\xb8rendes visitationsret omfatter derfor kun ret til ved unders\xc3\xb8gelse af skibspapirerne at forsikre sig om, at skibet virkelig tilh\xc3\xb8rer en neutral stat, og at det ikke f\xc3\xb8rer krigskontrabande._NEWLINE_Endelig h\xc3\xa6vder han i princippet og tv\xc3\xa6rt imod den s\xc3\xa5kaldte Rule of 1756 de neutrales ret til at benytte sig af den frihed, som en af de krigsf\xc3\xb8rende magter m\xc3\xa5tte tilst\xc3\xa5 dem til under krigen at handle p\xc3\xa5 dens kolonier eller drive kystfart, mens s\xc3\xa5dan frihed ikke gaves dem i fredstid._NEWLINE_N\xc3\xa6ppe havde H\xc3\xbcbner opstillet disse klare og rationelle grunds\xc3\xa6tninger, f\xc3\xb8r alle publicister med undtagelse af de engelske sluttede sig dertil. Ogs\xc3\xa5 regeringerne, atter naturligvis med undtagelse af England, antog i almindelighed disse s\xc3\xa6tninger, og de bev\xc3\xa6bnede neutralitetsakter af 1780 og 1800 proklamerede dem._NEWLINE_Men det var dog f\xc3\xb8rst ved Pariser-deklarationen af 16. april 1856, at de to s\xc3\xa6tninger, som H\xc3\xbcbner havde v\xc3\xa6ret den f\xc3\xb8rste til at begrunde, at neutralt skib d\xc3\xa6kker fjendtligt gods, og at neutralt gods er frit p\xc3\xa5 fjendtligt skib, blev positiv folkeret._NEWLINE_I de to n\xc3\xa6vnte v\xc3\xa6rker havde H\xc3\xbcbner vist sig ikke blot som en overordentlig l\xc3\xa6rd og kundskabsrig mand, men ogs\xc3\xa5 som en meget selvst\xc3\xa6ndig og skarpsindig t\xc3\xa6nker. Hans stil er klar, _NEWLINE_hans fremstilling str\xc3\xa6ngt logisk og fri for alt l\xc3\xa6rd pedanteri og lyst til at udkramme unyttig l\xc3\xa6rdom, og han bev\xc3\xa6ger sig i det franske sprog med en indf\xc3\xb8dts lethed.\n_START_SECTION_\nAndre v\xc3\xa6rker\n_START_PARAGRAPH_\nDet er et besynderligt f\xc3\xa6nomen, at H\xc3\xbcbner efter en s\xc3\xa5 glimrende debut i den f\xc3\xb8lgende del af sit liv forholdt sig tavs, og det s\xc3\xa5 meget mere, som han i en r\xc3\xa6kke breve, han fra udlandet skrev til Bernstorff, viser sig lige s\xc3\xa5 selvst\xc3\xa6ndig og kyndig i stats\xc3\xb8konomiske som i folkeretlige sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l. Kun i 1766 ved sin indtr\xc3\xa6delse i Konsistorium udgav han en latinsk dissertation om Statens Indt\xc3\xa6gter, der p\xc3\xa5 hans s\xc3\xa6dvanlige klare m\xc3\xa5de giver en summarisk oversigt over denne del af finans\xc3\xb8konomien. Det synes, at han besk\xc3\xa6ftigede _NEWLINE_sig med at skrive sine politiske erindringer, men de s\xc3\xa5 ikke dagens lys og er desv\xc3\xa6rre vistnok tabte._NEWLINE_Derimod har man tillagt ham forfatterskabet til en overordentlig heftig pamflet mod England og den engelske regering, der under titelen Le politique Danois udkom anonymt i K\xc3\xb8benhavn 1756 og senere oftere er udgivet, s\xc3\xa5ledes ogs\xc3\xa5 i Frankrig under Napoleon 1805 med en noget forandret titel. Han fralagde sig straks i aviserne at v\xc3\xa6re forfatteren, men 1760, da han skulle g\xc3\xa5 til England som kommiss\xc3\xa6r, n\xc3\xa6gtede desuagtet den engelske regering at modtage ham, indtil det lykkedes ham at overtyde den engelske gesandt om sin uskyldighed. Ikke desto mindre anf\xc3\xb8res han endnu i senere tider som forfatter, i det man formodentlig st\xc3\xb8tter sig p\xc3\xa5 en antydning af den lidet p\xc3\xa5lidelige \xc3\x89lie Catherine Fr\xc3\xa9ron. S\xc3\xa5 meget er imidlertid vist, at Bernstorff, hvem H\xc3\xbcbner forelagde sine politiske skrifter, f\xc3\xb8r de kom ud (dette var s\xc3\xa5ledes tilf\xc3\xa6ldet med De la saisie og med et memorandum om Spanien, til hvis udgivelse Bernstorff ikke ville give sit samtykke), ikke antog ham for forfatteren. Men det bedste bevis er skriftets lidenskabelige og overfladiske tone, der er s\xc3\xa5 forskellig fra H\xc3\xbcbners stil, og navnlig dets indhold, som til dels forf\xc3\xa6gter andre principper end dem, H\xc3\xbcbner antog.'