b'\n_START_ARTICLE_\nAlbaniens historie\n_START_PARAGRAPH_\nAlbaniens historie begyndte for mere end totusind \xc3\xa5r siden, da folkeslag af usikker etnisk oprindelse beboede det omr\xc3\xa5de, der udg\xc3\xb8r den moderne stat Albanien. Efter f\xc3\xb8rst at have v\xc3\xa6ret en del af Romerriget og det Byzantinske rige, og siden Osmannerriget blev Albanien en selvst\xc3\xa6ndig stat i 1912. Landet har for nylig gennemg\xc3\xa5et en politisk transformation, hvor et kommunistisk styre er blevet afl\xc3\xb8st af et liberalt-kapitalistisk. Det forventes at Albanien indtr\xc3\xa6der som fuldbyrdigt medlem af NATO i 2009. Landet er ogs\xc3\xa5 ans\xc3\xb8gerland til medlemskab af EU.\n_START_SECTION_\nAlbanernes etniske oprindelse\n_START_PARAGRAPH_\nNogen forskere antager, at albanerne er efterkommere af den forhistoriske folkegruppe illyrere, m\xc3\xa5ske ogs\xc3\xa5 navngivet efter en illyrisk stamme kaldet albanoi, som i sin tid var bosat i dens moderne Albanien. Andre forskere har argumenteret imod dette og h\xc3\xa6vder, at sproget albansk er afledt fra en dialekt af de nu udd\xc3\xb8dde trakiske sprog. Nogen forskere mener, at flertallet af illyrere blev overvundne og siden assimilerede i invaderende slaviske folkeslag efter, at Romerriget gik i opl\xc3\xb8sning. Antagelsen, at illyrisk var hovedsproget, er baseret p\xc3\xa5 analyser af messapianske sprog i det sydlige Italien, hvilke antages at v\xc3\xa6re besl\xc3\xa6gtet med illyrisk._NEWLINE_De, som st\xc3\xb8tter teorien om illyrerske-albanske kontinuitet, h\xc3\xa6vder, at alle illyrerske stammer, undtaget albanerne, blev assimilerede eller drevet syd p\xc3\xa5 ind i Albanien og Gr\xc3\xa6kenland i l\xc3\xb8bet af tidlig middelalder efter b\xc3\xb8lger af folkevandringer. Et formidabelt bjerglandskab og et fleksibelt stammesamfund gjorde det muligt for albanerne at overleve ind i moderne tid med deres identitet og sprog i behold. I henhold til disse forskere er navnet Albanien afledt fra navnet til en illyrisk stamme kaldet Arb\xc3\xabr, eller Arb\xc3\xabresh\xc3\xab, og senere Albanoi, som boede i n\xc3\xa6rheden af Durr\xc3\xabs.\n_START_SECTION_\nForhistorie\n_START_PARAGRAPH_\nArk\xc3\xa6ologiske fund fra paleolitisk tid (omkring 10.000 f.Kr.) er gjort i en grotte i n\xc3\xa6rheden af Butrint i det sydlige Albanien. Under neolitisk tid var der nomadiske stammer af j\xc3\xa6gere og samlere i omr\xc3\xa5det. Under 4.000- og 3.000-tallet f.Kr. oprettedes flere bos\xc3\xa6ttelser, som kan f\xc3\xb8lges ind i bronzealderen._NEWLINE_Fra \xc3\xa6ldre bronzealder er der kun blevet avdekket f\xc3\xa5 ark\xc3\xa6ologiske spor, men det er der imod gjort en r\xc3\xa6kke fund fra yngre bronsealder, b\xc3\xa5de bopladser og mange gravpladser (kaldet tuma), som er dateret til omkring 2000 f.Kr. I jernalderen (1000-500 f.Kr.) blev der oprettet flere bopladser med forsvarsanl\xc3\xa6g, flere med kraftige mure._NEWLINE_Illyrere var indoeurop\xc3\xa6iske stammer, som dukkede op i den vestlige del af Balkan en gang omkring 1000 f.Kr., en periode betragtet som afslutningen p\xc3\xa5 bronzealderen og begyndelsen af jernalderen. De bosatte sig i det meste af omr\xc3\xa5det i det n\xc3\xa6ste \xc3\xa5rtusinde. Ark\xc3\xa6ologer knytter illyrere til Hallstattkulturen (navngivet efter fund i Hallstatt i \xc3\x98strig), et jernalderfolk som er kendt for deres produktion af jern, bronzesv\xc3\xa6rd med h\xc3\xa5ndtag formede som vinger, og t\xc3\xa6mning af heste. Illyrere besatte landomr\xc3\xa5der, som strakte sig fra floderne Donau, Sava, og Morava til Adriaterhavet og bjerget \xc5\xa0ar Planina. Ved forskellige tider er grupper af illyrere, som messapianere og iapygere, udvandret til Italien over b\xc3\xa5de land og over havet._NEWLINE_Albanerne var oprindelig en udvidelse af de sydvestlige illyriske folk. I kontrast til andre omr\xc3\xa5der var det kystn\xc3\xa6re indland mellem floderne Neretva og Drilon bosatte af et betydelig antal mindre stammer, hvoraf de fleste havde mistet deres egen identitet i l\xc3\xb8bet af de sidste stadier af den romerske bes\xc3\xa6ttelse. De tyve folkeslag, som blev omtalt af Plinius den \xc3\xa6ldre var kun en br\xc3\xb8kdel af 89 civitates, som blev omtalt af Marcus Terentius Varro et \xc3\xa5rhundrede tidligere ved Narona conventus._NEWLINE_Den syd\xc3\xb8stlige del af Dalmatien var befolket af de "virkelige" illyrere, og bevis fra personnavne giver et ensartet billede med ret lille p\xc3\xa5virkning fra andre dele af omr\xc3\xa5det, dog undtaget en gruppe af keltiske navn i \xc3\xb8vre Neretvadalen omkring Konjic. I det 3. og 2. \xc3\xa5rhundrede f.Kr. var alle disse folk en del af et illyrisk konged\xc3\xb8mme, men da kong Genti eller Gentius (regerede 180\xe2\x80\x93168 f.Kr.), den sidste konge af Illyrien, blev afsat og d\xc3\xb8de, havde de alle opn\xc3\xa5et en form for uafh\xc3\xa6ngighed, de fleste ved aftaler med Romerriget._NEWLINE_Illyrerne fortsatte med at handle og bekrige sine naboer: gr\xc3\xa6kere, paionere, trakere, og andre folk. \xc3\x98st for Dardania var der et bredt omr\xc3\xa5de, som fremstod som en smeltedigel mellem illyrere og trakere. Dette omr\xc3\xa5de omfattede Donau neden for Beograd og vest over mod Moravadalen til floden Vardar og de nordlige gr\xc3\xa6nser Makedonien. I syd og langs kysten af Adriaterhavet blev illyrerne meget p\xc3\xa5virkede af gr\xc3\xa6kerne, som havde grundlagt handelskolonier der. Mod slutningen af det 7. \xc3\xa5rhundrede havde Korinth-gr\xc3\xa6kere fra \xc3\xb8en Korfu oprettet havne langs kysten af Apollonia (Pojan\xc3\xab, i n\xc3\xa6rheden af nutidens Vlora) i \xc3\xa5r 588 f.Kr. og videre nord mod Lissos (Lezhe) og Epidamnos (nutidens Durr\xc3\xabs) i 623 f.Kr. De illyrere, som levede i Albaniens ukultiverede og kuperede bjergomr\xc3\xa5der, modsatte sig gr\xc3\xa6sk bos\xc3\xa6ttelse: illyrske r\xc3\xb8vere angreb kystbyerne, og illyriske pirater truede gr\xc3\xa6ske handelsskibe i Adriaterhavet._NEWLINE_Illyrerne producerede og handlede med kv\xc3\xa6g, heste, jordbrugsvarer og metaller som kobber og jern. Kampe og krige foregik til stadighed mellem illyriske stammer. R\xc3\xa5d med \xc3\xa6ldre (bulae) valgte h\xc3\xb8vdinge, som styrede deres stammene. Ved ulige tider kunne enkelte h\xc3\xb8vdinge herske over flere stammer og danne kortvarige konged\xc3\xb8mmer. I l\xc3\xb8bet af det 5. \xc3\xa5rhundrede f.Kr. strakte den illyriske befolkning sig s\xc3\xa5 langt nord p\xc3\xa5 som til de \xc3\xb8vre dele af floden Sava i det, som nu er Slovenien. Illyriske friser, som er opdaget i n\xc3\xa6rheden af den slovenske by Ljubljana, viser rituelle ofringer, g\xc3\xa6stebud, slag, idr\xc3\xa6t og andre aktiviteter._NEWLINE_Det illyriske konged\xc3\xb8mme under Bardhyllis blev en betydelig lokal magtfaktor i det 4. \xc3\xa5rhundrede f.Kr. og k\xc3\xa6mpede mod gr\xc3\xa6ske bos\xc3\xa6ttere og is\xc3\xa6r Makedonien, et m\xc3\xa6gtigt konged\xc3\xb8mme i syd\xc3\xb8st. I \xc3\xa5r 358 f.Kr. besejrede Makedoniens konge Filip 2., fader til Aleksander den Store, illyrerne og tog kontrol over deres landomr\xc3\xa5der s\xc3\xa5 langt som til Ohrids\xc3\xb8en. Aleksander selv f\xc3\xb8rte styrkerne for den illyriske h\xc3\xb8vding Clitus i \xc3\xa5r 335 f.Kr., og illyriske stammeledere og soldater fulgte Aleksander p\xc3\xa5 hans erobring af Persien. Efter Aleksanders d\xc3\xb8d i 323 f.Kr. blev nye illyriske konged\xc3\xb8mmer oprettede. I \xc3\xa5r 312 f.Kr. forviste kong Glaukias alle gr\xc3\xa6kere fra Durras. Ved slutningen av det 3. \xc3\xa5rhundrede f.Kr. havde den illyriske konge Agron forenet mange af de tidligere uafh\xc3\xa6ngige byer og udvidet det illyriske omr\xc3\xa5de. Agron gjorde Shkod\xc3\xabr til sin hovedstad og holdt en h\xc3\xa6r og marine for at beskytte sine byer og havne. Hans konged\xc3\xb8mme, som strakte sig fra Dalmatien i nord og til floden Vijos\xc3\xab i syd, kontrollerede dele af det nordlige Albanien, Montenegro, og Hercegovina. Efter Agrons d\xc3\xb8d i 231 f.Kr. gik kontrollen over Illyrien over til hans enke, Teuta. Dronningen beordrede flere angreb p\xc3\xa5 nabolandene, men hendes pirater, som angreb handelsskibe i Adriaterhavet, gjorde hennes rige til en fjende af Romerriget. Romerske tropper besejrede hendes h\xc3\xa6r og erobrede havnen Epidamnos, som romerne omd\xc3\xb8bte til Durrachium.\n_START_SECTION_\nDen romerske periode\n_START_PARAGRAPH_\nUnder de illyriske krige i 229 og 219 f.Kr. erobrede romerne illyriske bos\xc3\xa6ttelser i Neretva-dalen. Romerne gjorde nye erobringer i 168 f.Kr., da romerske styrker tog Illyriens konge Gentius til fange ved Shkod\xc3\xabr (som romerne omd\xc3\xb8bte til Scodra) og tog ham med til Rom i 165 f.Kr. Et \xc3\xa5rhundrede senere udk\xc3\xa6mpede Julius C\xc3\xa6sar og hans rival Pompeius deres afg\xc3\xb8rende slag i n\xc3\xa6rheden af Durras (Dyrrachium). Romerriget undertrykte de sidste genstridige illyriske stammer p\xc3\xa5 det vestlige Balkan under kejser Tiberius regeringstid i \xc3\xa5r 9 e.Kr. Romerne delte landomr\xc3\xa5det, som omfatter nutidens Albanien, i de romerske provinser Makedonien, Dalmatien og Epirus._NEWLINE_I omtrent fire \xc3\xa5rhundreder styrede romerne de illyrisk befolkede lande og fremmede \xc3\xb8konomisk og kulturel udvikling samt afsluttede de fleste af de stadige kampe mellem de lokale stammer. Illyriske bjergstammer opretholdt egne autoritet, men underkastede sig kejseren og anerkendte hans sendebud. Ved en \xc3\xa5rlig festlighed for kejserne sv\xc3\xa6rgede de illyriske stammeh\xc3\xb8vdinge fra bjergene deres loyalitet over for kejseren og styrkede deres politiske rettigheder. En form af denne tradition, kendt som kuvend, har overlevet til moderne tid i det nordlige Albanien._NEWLINE_Romerne etablerede talrige milit\xc3\xa6re lejre og kolonier samt latiniserede fuldst\xc3\xa6ndig kystbyerne. De s\xc3\xb8rgede ogs\xc3\xa5 for bygning af akvedukter og veje, herunder udvidelsen af Via Egnatia, den gamle illyriske vej og senere ber\xc3\xb8mte milit\xc3\xa6re vej og handelsrute, som f\xc3\xb8rte fra Durras gennem dalen med floden Shkumbin og til Makedonien og til Byzans. Kobber, asfalt, og s\xc3\xb8lv blev udvundet i bjergegnene. Hovedeksporten var vin, ost, olie, og fisk fra s\xc3\xb8erne Scutari og Ohrids\xc3\xb8en. Der blev indf\xc3\xb8rt redskaber, metalarbejder, luksusvarer og andre varer. Apollonia blev et kulturelt centrum og Julius C\xc3\xa6sar sendte selv sin nev\xc3\xb8, den senere kejser Augustus, hertil for at studere._NEWLINE_Illyrierne udm\xc3\xa6rkede sig som krigere i romerske legioner og udgjorde en betydelig del af pretorianergarden. Flere romerske kejsere blev f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 Balkan og h\xc3\xa6vdes af albanere at have v\xc3\xa6ret af illyrisk oprindelse, blandt andre Decius, Claudius 2., Aurelian, Probus, Diokletian, og Konstantin den Store.\n_START_SECTION_\nKristendommen\n_START_PARAGRAPH_\nDen kristne tro kom til illyrisk befolkede landomr\xc3\xa5der i det f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rhundre. Apostelen Paulus skrev, at han pr\xc3\xa6dikede i den romerske provins Illyricum, og traditionen vil vide, at han bes\xc3\xb8gte Durras. I \xc3\xa5r 379, under kejser Theodosius den store, som en del af prefekturet Illyricum Orientale, blev den sydlige region delt i tre provinser: Epirus Vetus, med hovedstaden Nicopolis (nu Preveza), Epirus Nova, med hovedstaden Durras, og Pr\xc3\xa6valitania, med hovedstaden Shkod\xc3\xabr. Hver by dannet et eget \xc3\xa6rkebisped\xc3\xb8mme._NEWLINE_Da Romerriget blev delt i en \xc3\xb8stlig og en vestlig del i 395, blev Illyrien \xc3\xb8st for floden Drinus (Drina mellem Bosnien og Serbien), medregnet landomr\xc3\xa5der som nu omfatter Albanien, styret af det \xc3\x98stromerske rige, men var kirkeligt afh\xc3\xa6ngig af Rom. I \xc3\xa5r 732 underkastede den byzantinske kejser Keo 3. fra Isauria omr\xc3\xa5det under patriarken af Konstantinopel. I \xc3\xa5rhundrederne der efter var de albanske landomr\xc3\xa5der valplads for kirkestridigheder mellem Rom og Konstantinopel. Tilbagev\xc3\xa6rende under romersk indflydelse forblev albanere, som levede i bjergene i nord, ved deres romersk-katolske tro, mens de i sydlige og mellemste omr\xc3\xa5der blev gr\xc3\xa6sk-ortodokse i deres tro og dannede n\xc3\xa6re forbindelser med gr\xc3\xa6kere i syd._NEWLINE_Efter dannelsen af det slaviske fyrsted\xc3\xb8mme Dioclia (nu Montenegro) blev \xc3\xa6rkebisped\xc3\xb8mmet oprettet i hovedstaden Bar i 1089, og bisped\xc3\xb8mmer i det nordlige Albanien (Shkod\xc3\xabr, Ulcinj) blev underlagt dette. Fra 1019 blev albanske bisped\xc3\xb8mmer i de byzantiske kirkeskikke underlagt det uafh\xc3\xa6ngige \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6de Ohrid indtil, Durras og Nicopolis (Preveza) blev genoprettede som \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6der. Der efter var det kun bispes\xc3\xa6derne i det indre Albanien (Elbasan, Kruj\xc3\xab), som forblev knyttede til Ohrid. I 1200-tallet, under Venezias bes\xc3\xa6ttelse, blev det latinske \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6de Durras dannet.\n_START_SECTION_\nFolkevandringstiden og tidlig middelalder\n_START_PARAGRAPH_\nRomerrigets sammenbrud og folkevandringstiden f\xc3\xb8rte til store \xc3\xa6ndringer for Balkan og illyrerne. Barbariske stammer oversv\xc3\xb8mmede mange rige romerske byer, \xc3\xb8delagde den eksisterende sociale og \xc3\xb8konomiske orden og efterlod de store romerske akvedukter, colosseumer, templer og veje i ruiner. Illyrere forsvandt gradvis som et eget folk fra Balkan og blev erstattede af bulgarere, serbere, kroatere og bosnere. I senmiddelalderen kom nye b\xc3\xb8lger af angribere som fejede hen over de albansk befolkede omr\xc3\xa5der._NEWLINE_Takket v\xc3\xa6re deres beskyttende bjerge, sammenflettede stammesamfund og ren udholdenhed, udviklede albanerne deres egen s\xc3\xa6rskilte identitet og sprog. Faktisk udviklede Albaniens antikke samfund sig til barske og uafh\xc3\xa6ngige klaner. Albanien forblev et isoleret sted, hvor jordejerfamilier styrede over store, private ejendomme. Mindre fyrsted\xc3\xb8mmer udviklede sig i n\xc3\xa6rheden af havnebyer og i de frugtbare floddale. I bjergene k\xc3\xa6mpede albanske klaner for territorier og de sparsommelige naturressourcer._NEWLINE_P\xc3\xa5 300-tallet begyndte barbariske stammer presse sig mod Romerriget, og de rige illyriske landomr\xc3\xa5der blev h\xc3\xa6rgede. Germanske gotere og asiatiske hunnere var de f\xc3\xb8rste, som kom i midten af \xc3\xa5rhundredet, asiatiske avarere angreb i 570, og slaviske serbere og kroater str\xc3\xb8mmede ind i begyndelsen af 600-tallet._NEWLINE_For en tid forblev det sydlige Illyricum en vigtig kilde for menneskemateriel for den kejserlige h\xc3\xa6r. Mange af generobringerne i det vestlige Middelhavet blev opn\xc3\xa5ede med tropper fra det sydlige Balkan. Sikkerheden i disses hjemland blev nu baseret p\xc3\xa5 lokale f\xc3\xa6stninger, enten nye eller oprustede. Netv\xc3\xa6rket af sm\xc3\xa5 f\xc3\xa6stninger, hvis konstruktioner var en byrde for de lokale samfund, repr\xc3\xa6senterede et passivt forsvar p\xc3\xa5 grundlag af en begr\xc3\xa6nset kontrol over landomr\xc3\xa5derne. I gamle og nye Epirus blev 50 eksisterende f\xc3\xa6stninger istandsatte, men i henhold til Procopius, en historiker fra det \xc3\x98stromerske rige, i hans v\xc3\xa6rk Hemmelige historie, blev regionen h\xc3\xa6rget n\xc3\xa6sten hvert eneste \xc3\xa5r under kejser Justinian 1. den stores regime af hunnere og slavere og f\xc3\xb8rte til mange romerske d\xc3\xb8de og s\xc3\xa5 store \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelser, at omr\xc3\xa5det blev forladt. F\xc3\xa6stningerne havde vist sig at v\xc3\xa6re utilstr\xc3\xa6kkelige._NEWLINE_Med det endelige sammenbrud for Illyricum forv\xc3\xa6rrede forholdene sig for hele omr\xc3\xa5det. Det synes at have v\xc3\xa6ret et sammenbrud for indlandsbyerne, som var vokset i l\xc3\xb8bet af den hellenistiske periode, mens de mere bef\xc3\xa6stede kystbyer fortsatte en relativ fremgangsrig eksistens. Nogen indlandsbyer var beskyttede af den sidste type af forsvar, blandt annet Scampis (Elbasan) ved Via Egnatia og Vig i n\xc3\xa6rheden af Shkod\xc3\xabr. At vestgotere og \xc3\xb8stgotere passerede gennem omr\xc3\xa5det f\xc3\xb8rte til bygningen af flere nye bjergf\xc3\xa6stninger, som Sarda med udsigt over floden Drin, en gang efter 400-tallet. Befolkningen i dette omr\xc3\xa5de var latinsk talende provinsbeboere, oprindeligt af hovedsagelig illyrisk oprindelse, men mere kosmopolitisk i kystbyerne._NEWLINE_Udbredelsen af slavere i det sydlige Balkan fulgte en ikke heldig belejring af Thessaloniki i 586 og f\xc3\xb8rte til en bes\xc3\xa6ttelse af provinsen Pr\xc3\xa6valitania og regionen syd for Shkumbin, hvilket afspejles i en r\xc3\xa6kke stednavne af slavisk oprindelse. I l\xc3\xb8bet af 600- og 700-tallet forblev Durras og kysten under kejserlig kontrol, men de gamle byer Lezh\xc3\xab og Shkod\xc3\xabr sank sammen til omr\xc3\xa5det inden for deres eget acropolis. Grunden var hovedsagelig tilbagetr\xc3\xa6kningen af byzantinske tropper fra Balkan for at forst\xc3\xa6rke provinserne i Mellem\xc3\xb8sten i 620 og lade Albanien forsvare sig selv._NEWLINE_Et n\xc3\xb8glested for indsigt om befolkningen p\xc3\xa5 denne tid udg\xc3\xb8r Komani-Kruj\xc3\xab-gruppen af kristne gravlunde i Durras. Disse gik af brug tidlig i 800-tallet, da en ny milit\xc3\xa6rkommando kom i brug i 862. De indikerer, at de overlevende af den romaniserede befolkning af illyrisk oprindelse blev fordrevne af slaviske bos\xc3\xa6ttere l\xc3\xa6ngere nord, Romanoi, som blev n\xc3\xa6vnt af Konstantin 7.. Denne tolkning st\xc3\xb8ttes af konsentrationen af latinske stednavn omkring s\xc3\xb8en ved Shkod\xc3\xabr, i dalstr\xc3\xb8gene Drin og Fan, og begr\xc3\xa6nset til syd for Via Egnatia._NEWLINE_En tidlig h\xc3\xb8jgravkultur i syd er antaget at repr\xc3\xa6sentere Alb\xc3\xabri fra 900- og 1000-tallet og som har givet navn til omr\xc3\xa5det Arb\xc3\xabri (Gheg Alb\xc3\xabni), nord for Tirana mellem floderne Mat og Erzen. Et tredje omr\xc3\xa5de antyder bev\xc3\xa6gelse fra h\xc3\xb8jereliggende omr\xc3\xa5der mellem Shkumbin og Mat, koncentreret mellem Elbasan og Kruj\xc3\xab, og ned til Mat-sletten, et sandsynligt sted for Arbanon. Imidlertid kom hovedm\xc3\xa6ngden af bjergfolket fra de nordlige bjergegne i Albanien._NEWLINE_I 700- og 800-tallet erobrede bulgarerne store omr\xc3\xa5der af Balkan og \xc3\xb8gede deres magtomr\xc3\xa5der til lavlandene til det som i dag er det centrale og sydlige Albanien. Den bulgarske zar Simeon 1. besejrede den byzantinske h\xc3\xa6r og etablerede kolonier langs Adriaterhavets kyster. Samuil af Bulgarien erobrede Durras, den tidligere romerske havn Durrachium som fortsat handlede med byerne i Italien og Gr\xc3\xa6kenland. Mange illyrere flygtede fra kystomr\xc3\xa5derne op i bjergene og skiftede fra at v\xc3\xa6re fastboende b\xc3\xb8nder til at blive omrejsende hyrder. Andre illyrene giftede sig ind i erobrerne og blev til sidst assimilerde. Angriberne \xc3\xb8delagde og sv\xc3\xa6kkede de romerske og byzantinske kulturcentre i det landomr\xc3\xa5de, som skulle blive Albanien._NEWLINE_Den byzantinske kejser Basileios 2. med \xc3\xb8genavnet "Bulgarerdr\xc3\xa6beren" gik til modangreb i 1014. Den byzantinske h\xc3\xa6r knuste bulgarerne, erobrede havnene langs Adriaterhavet og erobrede Epirus syd for Albanien. Disse omr\xc3\xa5der l\xc3\xa5 langt fra det \xc3\x98stromerske riges hovedstad Konstantinopel, og den byzantinske autoritet blev sv\xc3\xa6kket over tid. Mens klanerne og jordejerne kontrollerede indlandet, var kystomr\xc3\xa5derne i kamp med det \xc3\x98stromerske rige._NEWLINE_Det var i l\xc3\xb8bet af denne periode med opr\xc3\xb8r og stid, at navnet Albanien dukkede op. Den f\xc3\xb8rste historiske ben\xc3\xa6vnelse af Albanien og albanere skete i 1081 i en redeg\xc3\xb8relse om modstanden af den byzantinske kejser Alexios 1. Komnenos til en af Vatikanet st\xc3\xb8ttet normannisk fl\xc3\xa5de.\n_START_SECTION_\nSenmiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nAlbanien som navn bliver historisk n\xc3\xa6vnt f\xc3\xb8rste gang i 1081, og i samme \xc3\xa5r kom det nordlige Albanien under serbisk kontrol grundet et stadigt mere sv\xc3\xa6kket \xc3\x98stromersk rige. Havnene i Albanien forblev attraktive for flere rivaliserende nationer. Normannerne, som herskede over et konged\xc3\xb8mme i det sydlige Italien, erobrede Durras i 1081. Den byzantinske generobring i 1083 kr\xc3\xa6vede hj\xc3\xa6lp fra Venezia, som snart fik kommercielle s\xc3\xa6rrettigheder i albanske byer som bel\xc3\xb8nning. Den rige handelsby i det nordlige Italien byggede f\xc3\xa6stninger og handelsstationer i Albaniens lavland for at forst\xc3\xa6rke sin magtposition. Normannerne kom tilbage i 1107 og p\xc3\xa5 ny i 1185, men blev hurtigt tr\xc3\xa6ngt ud._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 i senmiddelalderen kom angribere, som h\xc3\xa6rgede illyrisk befolkede omr\xc3\xa5der p\xc3\xa5 Balkan. Fl\xc3\xa5der af normannere, venetianere og \xc3\xb8stromere blev angrebne til s\xc3\xb8s. Bulgarere, serbere og \xc3\xb8stromerske styrker kom over land og holdt regionen i deres greb i \xc3\xa5revis. Sammenst\xc3\xb8d mellem rivaliserende klaner og invasioner fra serbere skabte en undertrykkelse, som fremmede en udvandring fra omr\xc3\xa5det og syd p\xc3\xa5 til Gr\xc3\xa6kenland, herunder Thessalien, Peloponnes og De Eg\xc3\xa6iske \xc3\x98er._NEWLINE_Delt i krigf\xc3\xb8rende klaner var albanerne ikke i stand til at forhindre, at deres land blev besat af fremmede. Serberne besatte dele af det nordlige og \xc3\xb8stlige Albanien i slutningen af 1100-tallet og erobrede Shkod\xc3\xabr p\xc3\xa5 1180-tallet. I 1204, efter at vestlige korsfarere havde h\xc3\xa6rget Konstantinopel, vandt Venezia delvis kontrol over det centrale og sydlige Albanien og Epirus-omr\xc3\xa5det i det nordlige Gr\xc3\xa6kenland og tog Durras i besiddelse. En prins fra den styrtede byzantinske kejserfamilie, Mikael 1. Komnenos Doukas, fik en alliance med de albanske h\xc3\xb8vdinge og drev venetianerne ud af det sydlige Albanien og det nordlige Gr\xc3\xa6kenland, og i 1204 grundlagde han et uafh\xc3\xa6ngigt byzantinsk rige, Despotatet Epirus, med Janina (i dag Ioannina) som hovedstad. Hans efterf\xc3\xb8lger, halvbroderen Teodor Komnenos Doukas, fik et forlig i stand med de albanske h\xc3\xb8vdinge i 1216, slog et angref p\xc3\xa5 Durras i 1217 af vestlige korsfare og venetianske skibe tilbage og vendte sine soldater \xc3\xb8st over f\xc3\xb8r, han blev besejret i 1230 af det genstyrkede bulgarske rige ved Ivan Asen 2._NEWLINE_Et genoprettet byzantinsk rige knuste Bulgarien i 1246 og tr\xc3\xa6ngte ind p\xc3\xa5 den nordlige albanske kyst, mens albanske stammer blev kortvarigt pressede bort fra deres alliance med Despotatet Epirus. Det \xc3\x98stromerske rige vandt Durras i 1256, men tabte det \xc3\xa5ret efter til Manfred, konge af Begge Sicilier, som ogs\xc3\xa5 erobrede Vlor\xc3\xab og Berat i 1268. I 1272 angreb hans efterf\xc3\xb8lger, Karl 1. af Napoli, hersker af Konged\xc3\xb8mmet Napoli og Begge Sicilier, fra sin base i det sydlige Italien. Karl erobrede Durras og det meste af det centrale Albanien, og han kaldte sit nye rige for "Det albanske konged\xc3\xb8mme". Det bestod frem til 1336._NEWLINE_Indre magtkampe fortsatte med at sv\xc3\xa6kke det \xc3\x98stromerske rige i 1300-tallet, og p\xc3\xa5 denne tid havde Serbien, et rige i nord\xc3\xb8st, allerede etableret et dynasti ved Shkod\xc3\xabr for at tage kontrol over det nordlige Albanien. I midten af 1300-tallet havde en m\xc3\xa6gtig serbisk konge, Stefan Du\xc5\xa1an, erobret det meste af det vestlige Balkan, ogs\xc3\xa5 det meste af Albanien, dog undtaget Durr\xc3\xabs. Du\xc5\xa1an gav et lovv\xc3\xa6rk for sit rige og kronede sig selv som "kejser af serbere, gr\xc3\xa6kere, bulgarere, og albanere", men i 1355, mens han anf\xc3\xb8rte et angreb mod Konstantinopel, d\xc3\xb8de han brat. Hans rige br\xc3\xb8d hurtig sammen, og hans landomr\xc3\xa5der blev delt blandt serbiske og albanske adelige. St\xc3\xa6rke familier, is\xc3\xa6r Balshaerne i nord og Thopiaene i mellemste Albanien, mens den sydlige del blev overtaget af en serbisk h\xc3\xb8vding, Tomas Preliubovich, i 1367. Han blev efterfulgt i 1385 af en italiensk adelsmand fra Firenze._NEWLINE_Den stadige krigf\xc3\xb8rsel i Albanien f\xc3\xb8rte til fattigdom og hungersn\xc3\xb8d. I begyndelsen af 1300-tallet havde mange albanere forladt deres vanskeligt stillede f\xc3\xa6dreland og var udvandret syd p\xc3\xa5 til bjergene i Epirus og videre til gr\xc3\xa6ske byer. Albanske landflygtige byggede ogs\xc3\xa5 samfund i det sydlige Italien og p\xc3\xa5 Sicilien.\n_START_SECTION_\nSkanderbeg\n_START_PARAGRAPH_\nForuden Det venetianske Albanien, som var en betegnelse for de omr\xc3\xa5der i det nordlige Albanien, som var under kontrol af Republikken Venezia, blev is\xc3\xa6r det sydlige Albanien udsat for ekspansionsbestr\xc3\xa6belser fra Det osmanniske rige. Dette overherred\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 Balkan begyndte i 1385 med angrebet p\xc3\xa5 Savra, men blev i en periode stoppet i 1400-tallet, da Georg Kastriota, en albansk fyrste kendt som Skanderbeg, samlede de albanske fyrsted\xc3\xb8mmer i Lezhaligaen mod osmannerne og slog disse tilbage i \xc3\xa5rene 1443\xe2\x80\x931478 (sk\xc3\xb8nt Skanderbeg d\xc3\xb8de i 1468). Lezhaligaen er senere blevet anset for at v\xc3\xa6re den f\xc3\xb8rste albanske statsdannelse._NEWLINE_S\xc3\xa6rlig vigtig var den albanske sejr i slaget ved Torviolli 29. juni 1444, da det viste de europ\xc3\xa6iske fyrster, at osmannerne kunne stoppes. Skandebegs vigtigste omr\xc3\xa5der var Kruja, Petrela og Berat._NEWLINE_Den osmanniske ekspansion p\xc3\xa5 Balkan stoppede under modstanden ledet af Skanderbeg, hvor is\xc3\xa6r sejren i slaget ved Albulena 2. september 1457 markerede et h\xc3\xb8jdepunkt i den albanske modstand og f\xc3\xb8rte til, at osmannerne m\xc3\xa5tte bruge langt kraftigere midler i deres ekspansionsfors\xc3\xb8g. Den albanske modstand forsinkede den osmanniske invasion af Vesteuropa og gav de italienske fyrster tid til at forberede forsvaret. Modstanden, han ydede mod osmannerne, gjorde ham ret kendt i det kristne Europa._NEWLINE_Skanderbegs italienske ekspedition blev gennemf\xc3\xb8rt i \xc3\xa5rene 1560 til 1462 og var en st\xc3\xb8tte til hans allierede Ferdinand 1. af Napoli, som var truet af Huset Angevin efter, at han efterfulgte sin far p\xc3\xa5 tronen._NEWLINE_Efter Skanderbegs sejr i slaget ved Albulena fik han st\xc3\xb8rre r\xc3\xa5derum til at forberede modstanden mod osmannerne, og yderligere tid blev vundet, da Skanderbeg og Mehmed undertegnede en v\xc3\xa5benhvile, som varede i tre \xc3\xa5r. Dette gav Skanderbeg anledning til at gennemf\xc3\xb8re sin ekspedition i Italien for at st\xc3\xb8tte sin allierede Ferdinand 1. af Napoli._NEWLINE_Skanderbegs ekspedition gjorde ham ber\xc3\xb8mt i Italien. I sin bog, De Bello Neapolitano, h\xc3\xa6vder Iovianus Pontanus, at den albanske deltagelse var afg\xc3\xb8rende for Ferdinands sejr. Dette skyldtes albanernes mobilitet og hurtige angreb, som satte de italienske krigere ud af spil. Skanderbegs ekspedition form\xc3\xa5ede at h\xc3\xa6ve belejringen af Barletta, erobre Trani ved list, tvinge angevinerne til at \xc3\xa6ndre fra en offensiv til en defensiv strategi. Ved sin fremf\xc3\xa6rd tvang albanerne befolkningen og Giovanni Orsini til at underkaste sig Ferdinand, til og med s\xc3\xa5ledes at han trygt kunne deltage i bryllupet for Antonio Piccolomini, nev\xc3\xb8en til pave Pius 2.. Skanderbegs deltagelse blev s\xc3\xa5ledes instrumentel i sikringen af Napolis tronen for Ferdinand.\n_START_SECTION_\nIslamisk styre\n_START_PARAGRAPH_\nDa osmannerne kom tilbage, flygtede et stort antal albanere til Italien, Gr\xc3\xa6kenland og Egypten, men opretholdt deres identitet. Samtidig vandt mange albanere ber\xc3\xb8mmelse og rigdom som soldater, administratorer og handelsm\xc3\xa6nd i fjerne dele af det osmanniske rige. Efterh\xc3\xa5nden, som \xc3\xa5rhundrederne gik, mistede det osmanniske rige sin evne til at sikre loyalitet fra de lokale paschaer, som styrede distriktene p\xc3\xa5 vegne af muslimerne. Osmannerne k\xc3\xa6mpede i 1800-tallet for at beholde deres autoritet i udkanterneaf riget og introducerede reformer, som havde som m\xc3\xa5l at disciplinere uregerlige paschaer og bek\xc3\xa6mpe nationalistiske ideer. Albanien forblev en del af Det osmanniske rige fra 1385 til 1912.\n_START_SECTION_\nNational opv\xc3\xa5gning\n_START_PARAGRAPH_\nI 1870\'erne havde Den h\xc3\xb8je ports (B\xc3\xa2b-i-\xc3\xa2l\xc3\xae) reformer med det form\xc3\xa5l at hindre det Osmanniske Riges nedbrydning fejlet. Billedet af "det tyrkisket \xc3\xa5g" var blevet fikseret i nationalistiske mytologier og ideer blandt befolkningen p\xc3\xa5 Balkan og deres vej mod l\xc3\xb8srivelse styrkedes. Albanerne var, p\xc3\xa5 grund af overmagten fra muslimernes forbindelse med islam og deres indre sociale inddelinger, det sidste af folkeslagene p\xc3\xa5 Balkan, som l\xc3\xb8srev sig fra det Osmanniske Rige, da muslimerne frygtede, at de ville miste de albansk befolkede landomr\xc3\xa5der til fremvoksende balkanske stater som Serbien, Montenegro, Bulgarien og Gr\xc3\xa6kenland._NEWLINE_Albanske ledere dannede Prizrenligaen i 1878 med st\xc3\xb8tte fra sultan Abdulhamid 2., hvor de pressede for selvstyre og at forsvare deres landomr\xc3\xa5der fra angreb fra naboerne. Efter ti \xc3\xa5r med uro eksploderede et betydeligt opr\xc3\xb8r i de albansk befolkede, osmanniske omr\xc3\xa5der i 1912 ved slutningen af den f\xc3\xb8rste Balkankrig. Da Serbien, Montenegro og Gr\xc3\xa6kenland gjorde krav p\xc3\xa5 albansk land i l\xc3\xb8bet af krigen, erkl\xc3\xa6rede albanerne selv fuld uafh\xc3\xa6ngighed._NEWLINE_De europ\xc3\xa6iske storemagter st\xc3\xb8ttede et uafh\xc3\xa6ngigt Albanien i 1913 efter, at den anden Balkankrig efterlod mere end halvdelen af den albanske befolkning uden for Albaniens gr\xc3\xa6nser, og deres land blev fordelt mellem Montenegro, Serbien og Gr\xc3\xa6kenland. De blev st\xc3\xb8ttet af Aubrey Herbert, et britisk parlamentsmedlem som lidenskabeligt fremmede Albaniens sag i London. Som et resultat blev Herbert tilbudt Albaniens kongekrone men blev frar\xc3\xa5det af den britiske statsminister Herbert Asquith mod at tage imod tilbuddet. I stedet blev den tilbudt Wilhelm af Wied, en tysk prins, som accepterede og blev overhoved af det nye kongerige._NEWLINE_Den unge stat kollapsede inidlertid kun nogen uger efter, at 1. verdenskrig br\xc3\xb8d ud. F\xc3\xb8r det skete, havde albanerne gjort opr\xc3\xb8r mod den tyske prins og erkl\xc3\xa6ret uafh\xc3\xa6ngighed i forhold til stormagternes jurisdiksjon og etablerede over hele landet et muslimsk styre under lederskab af en lokal kriger, Haji Qamil. Denne situation varede ikke l\xc3\xa6nge efter, at verdenskrigen br\xc3\xb8d ud og Albanien blev invaderet af Montenegro, Serbien, \xc3\x98strig-Ungarn, Gr\xc3\xa6kenland, Italien og Frankrig. Efter krigen var Albanien fortsat besat af serbiske og italienske styrker. Et opr\xc3\xb8r i befolkningen i det nordlige og s\xc3\xb8rlige Albania pressede serberne og italienerne tilbage bag de anerkendte albanske gr\xc3\xa6nser.\n_START_SECTION_\n2. verdenskrig og kommunismens fremv\xc3\xa6kst\n_START_PARAGRAPH_\nI l\xc3\xb8bet af 2. verdenskrig st\xc3\xb8ttede albanske fascister Italien i sidstn\xc3\xa6vntes invasion af Gr\xc3\xa6kenland i oktober 1940. Nogen albanere deltog i muslimske formationer, som hjalp tyske SS-styrker i undertrykkelsen af Jugoslavien og albanske modstandsfolk. Kommunistiske partisaner bek\xc3\xa6mpede italienske og tyske okkupationsstyrker og desuden nationale albanske partisaner. Kommunistiske partisaner var sejrrige i slutningen af krigen og tog kontrollen over landet. Albanien blev der efter kommunistisk.\n_START_SECTION_\nAlbanien som kommunistisk land\n_START_PARAGRAPH_\nEnver Hoxha og Mehmet Shehu dukkede op som de dominerende politiske figurer i Albanien efter fem \xc3\xa5r med politisk strid i k\xc3\xb8lvandet p\xc3\xa5 2. verdenskrig. De koncentrerede sig hovedsagelig om at sikre og opretholde deres magtbase ved at dr\xc3\xa6be og henrette politiske modstandere og der efter at bevare Albaniens uafh\xc3\xa6ngighed og \xc3\xa6ndre landet i henhold til tolkningen af stalinismen for, at magten kunne bevares for altid. Ved sit styre fremmede Hoxha en gennemf\xc3\xb8rt personkult om sig selv som den ufejlbarlige leder. Da han d\xc3\xb8de i 1985, blev grandiose og stortalende nationale s\xc3\xb8rgeceremonier organiseret._NEWLINE_Landet var en satellitstat til Jugoslavien mellem 1944 och 1948, men allierede sig med Stalin efter, at Tito havde brudt med Sovjetunionen 1948. Landet blev medlem af FN i 1955._NEWLINE_I slutningen af 1980\'erne blev en begr\xc3\xa6nset turisme til landet tilladt, hovedsagelig med busser fra Gr\xc3\xa6kenland. Udl\xc3\xa6ndinge blev midlertidig fotfulgt, hvor de gik, af det hemmelige politi for at sikre, at de "opf\xc3\xb8rte sig ordentligt"._NEWLINE_Kort tid efter Hoxhas d\xc3\xb8d dukkede der stemmer op, som kr\xc3\xa6vede \xc3\xa6ndringer i det albanske samfund, og regeringen begyndte at s\xc3\xb8ge t\xc3\xa6ttere kontakt med vesten efter at have holdt sig n\xc3\xa6rmest isoleret som "socialismens fyrt\xc3\xa5rn". Det skete som et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at forbedre landets vanskelige \xc3\xb8konomiske situation, og indledende demokratiske reformer blev gennemf\xc3\xb8rt, blandt andet valg mellem flere politiske partier i 1991. Forud for dette valg havde Albanien \xc3\xa6ndret sin forfatning i 1998 og etableret et demokratisk regeringssystem baseret p\xc3\xa5 lov og garanti om beskyttelse af grundl\xc3\xa6ggende menneskerettigheder.\n_START_SECTION_\nAlbanien efter kommunismen\n_START_PARAGRAPH_\nSiden 1992 har Albanien s\xc3\xb8gt et t\xc3\xa6ttere forhold til vesten. I 1992 tog Albaniens demokratiske parti kontrol over landet ved demokratiske valg. Der blev igangsat politiske programmer for \xc3\xb8konomiske og demokratiske reformer, men albanernes manglende erfaring med kapitalisme f\xc3\xb8rte til svindel som spredning af pyramidespil, som ikke var blevet forbudt grundet korruption i regeringen. Det kaos, som opstod i slutningen af 1996 frem til begynnelsen af 1997 som et resultat af, at pyramidespillene kollapsede, alarmerede verden og f\xc3\xb8rte til international m\xc3\xa6gling._NEWLINE_I 1995 blev Albanien optaget i Europar\xc3\xa5det og s\xc3\xb8gte om medlemskab i NATO. Albanere fortsatte med at emigrere til vestlige lande, is\xc3\xa6r Gr\xc3\xa6kenland og Italien. Uro i mange omr\xc3\xa5der fortsatte, og pr\xc3\xa6sident Sali Berisha beordrede \xc3\xa5bning af statlige v\xc3\xa5benlagre, som mange kriminelle forsynede sig fra. Flere hundrede tusinde h\xc3\xa5ndv\xc3\xa5ben fandt ogs\xc3\xa5 vej over gr\xc3\xa6nsen til Kosovo, hvor de blev anvendt i den jugoslaviske krigf\xc3\xb8ring mod albanerne der._NEWLINE_I 1997 f\xc3\xb8rte politisk uro til, at socialisterne og deres samarbejdspartnere vandt valget. Pr\xc3\xa6sident Sali Berisha gik af, og socialisterne valgte Rexhep Meidani som ny pr\xc3\xa6sident. Formanden for det albanske socialistparti, Fatos Nano, blev valgt som statsminister, en position han holdt frem til oktober 1998, da han gik af grundet den anstrengte tid i landet efter, at Azem Hajdari, et prominent medlem af det demokratiske parti, var blevet myrdet. Samme efter\xc3\xa5r blev der afholdt folkeafstemning og vedtaget en ny grundlov, den blev i praksis skrevet af OSCEs udsending i landet. Grundlovsafstemningen blev boikottet af Sali Berishas parti, men vandt forn\xc3\xb8den tilslutning, og den ny grundlov tr\xc3\xa5dte i kraft i 1999._NEWLINE_Pandeli Majko blev valgt som den nye statsminister og fungerede frem til 1999, da han blev erstattet af Ilir Meta. Albanien vedtog sin forfatning ved en folkeafstemning, som blev holdt i november 1998, men som blev boikottet af oppositionen. De generelle valg i oktober 2000 markerede, at demokraterne mistede kontrol over lokalstyret og en sejr for socialisterne._NEWLINE_Selv om Albanien har gjort fremskridt mod demokratiske reformer og opretholdt retssamfundet, er alvorlige mangler i valgsystemet forblevet ul\xc3\xb8ste, hvilket viste sig i juni 2001 ved parlamentsvalgene. Internationale valgobservat\xc3\xb8rer bed\xc3\xb8mte valgene som acceptable, men Unionen for sejrssamling (Bashkimi p\xc3\xabr Fitoren), en sammenslutning af politiske partier, som fik over 30\xc2\xa0% af stemmerne, bestredt udfaldet og boikottede parlamentet frem til 31. januar 2002. Socialisterne genvalgte Ilir Meta som statsminister i august 2001, en position han holdt frem til februar 2002, da han gik af p\xc3\xa5 grund af en strid i sit parti. Pandeli Majko blev genvalgt som ny statsminister i februar 2002._NEWLINE_Til trods for den vanskelige \xc3\xb8konomiske situation og arbejdsudvandringen er Albaniens \xc3\xb8konomi alligevel vokset med omkring 5\xc2\xa0% i 2007. Den albanske valuta (lek) er styrket fra 143 lek\xc3\xab i forhold til amerikansk dollar i 2000 til 92 lek\xc3\xab i 2007.'