b'\n_START_ARTICLE_\nKings Bay\n_START_SECTION_\nSelskabet\n_START_PARAGRAPH_\nKings Bay A/S ejer jorden og de fleste af bygningerne i Ny-\xc3\x85lesund p\xc3\xa5 Svalbard. Virksomheden er ansvarlig for infrastruktur, herunder beskyttelse af milj\xc3\xb8 og kulturarv. Driften af infrastruktur omfatter beredskab, s\xc3\xb8- og lufttransport, ingeni\xc3\xb8rvirksomhed, logi, mad, vand og elektricitet. Virksomheden er ansvarlig for planl\xc3\xa6gning af arealanvendelse i Ny-\xc3\x85lesund. Selskabet har forpagtet nogle af sine anl\xc3\xa6g og bygninger til en r\xc3\xa6kke norske og udenlandske forskningsinstitutioner, som er i gang med omfattende aktiviteter i omr\xc3\xa5det. Omkring 20 lande har forskning i omr\xc3\xa5det omkring Ny-\xc3\x85lesund. Virksomheden leverer ogs\xc3\xa5 tjenesteydelser til turisme, herunder is\xc3\xa6r ved daganl\xc3\xb8b af st\xc3\xb8rre turist- og krydstogtskibe i sommers\xc3\xa6sonen._NEWLINE_Ny-\xc3\x85lesund Flyveplads, Hamnerabben er ejet og drevet af Kings Bay.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1906 var der kuldrift i Longyearbyen, og der var fundet kulforekomster ogs\xc3\xa5 l\xc3\xa6ngere mod nord. Til geng\xc3\xa6ld b\xc3\xb8d minedriften d\xc3\xa9r p\xc3\xa5 st\xc3\xb8rre problemer end i Longyearbyen, men _NEWLINE_i 1916 lykkedes man alligevel med at starte kuldrift i Ny-\xc3\x85lesund. S\xc3\xa6lfangstrederen Peter S. Brandal k\xc3\xb8bte et stort omr\xc3\xa5de i Kongsfjorden med kuldrift for \xc3\xb8je, og sammen med to andre startede han selskabet Kings Bay Kull Company, som dog blev nedlagt efter en ulykke i 1929, hvor to personer omkom. Samme \xc3\xa5r kom Wall Street-krakket, og Brandal gik snart konkurs. Minerne l\xc3\xa5 derefter forladt i mange \xc3\xa5r, men var stadig af v\xc3\xa6rdi. Brandal d\xc3\xb8de i marts 1933, og i december samme \xc3\xa5r overtog den norske stat selskabets aktier med tanke p\xc3\xa5 genopstart af minerne i Ny-\xc3\x85lesund. _NEWLINE_Mens kullagene i Longyearbyen l\xc3\xa5 horisontalt, var bjergmassiverne i Ny-\xc3\x85lesund udsat for m\xc3\xa6gtige kr\xc3\xa6fter. Kullagene faldt omkring 15 grader nedad i bjerget, nogle steder i 15 meters tykkelse; andre steder kun som smalle striber. Forkastningerne var \xc3\xa5rsag til, at kullagene delte sig i flere adskilte forekomster, kaldt "Ester" og "Sofie". Ansamlinger af metangas var dog hovedproblemet for arbejdernes sikkerhed. Blev koncentrationen h\xc3\xb8j nok, kunne gassen ant\xc3\xa6ndes, fx af en gnist fra et elektrisk anl\xc3\xa6g eller en anden kilde. Gaseksplosionen kunne igen ant\xc3\xa6nde kulst\xc3\xb8vet. Var ulykken ude, ville tryk- og varmeb\xc3\xb8lger tage livet af alle de tilstedev\xc3\xa6rende. Kv\xc3\xa6lning, fordi en mineeksplosion t\xc3\xb8mmer luften for ilt i de sn\xc3\xa6vre minegange, var en annen risiko.\n_START_SECTION_\nKings Bay-ulykkerne\n_START_PARAGRAPH_\nI l\xc3\xb8bet af f\xc3\xa5 \xc3\xa5r var produktionen kommet op i 60.000 tons,  men prisen i menneskeliv blev for h\xc3\xb8j. Efter krigen var der fire store ulykker i Kings Bay-minerne. I 1948 omkom 15 minearbejdere her; i 1952 omkom 9; i 1953 omkom 19; i 1962 omkom 21; og indimellem disse ulykkene m\xc3\xa5tte 11 minearbejdere b\xc3\xb8de med livet nede i Ester af andre \xc3\xa5rsager.\n_START_SECTION_\nUlykken i 1948\n_START_PARAGRAPH_\n4. december 1948 blev den 33-\xc3\xa5rige John Otnes fra Sulitjelma m\xc3\xb8dt af et rystende syn, da han i 21-tiden steg ned i minen efter eksplosionen. Sammen med kolleger ledte han efter overlevende. Begge mineskakter, b\xc3\xa5de den gamle og den nye, var fylt af r\xc3\xb8g. I gangene var jorden raset ud. I de to \xc3\xa5r, Otnes hadde v\xc3\xa6ret ansat, var der aldrig afholdt rednings\xc3\xb8velser. Iblandt blev der sl\xc3\xa5et en plakat op med oplysning om, hvor der forekom gas i s\xc3\xa5 h\xc3\xb8je koncentrationer, at den var eksplosionsfarlig. I det senere tid havde Otnes ikke set noget til plakaten. Redningsmandskaberne afhang af iltapparater. I Ester 3-minen var iltapparaterne af tysk fabrikat, mens mange af de ansatte var vant til britiske apparater. Ilten varede ogs\xc3\xa5 kun op til 20 minutter. Derefter var redningsmandskaberne overladt til sig selv i minegange fyldt af giftig r\xc3\xb8g. John Otnes m\xc3\xb8dte to af sine kolleger, der ledte efter skadede og omkomne. Deres iltapparater for l\xc3\xa6ngst t\xc3\xb8mt, de havde smidt dem v\xc3\xa6k, og fors\xc3\xb8gte halvt i svime at tr\xc3\xa6kke hinanden frem til den nye skakt. Otnes hjalp dem op til kompagniets l\xc3\xa6ge, der tog sig af dem. F\xc3\xb8rst flere d\xc3\xb8gn senere var minen s\xc3\xa5 udluftet, at de omkomne - 15 mann - kunne hentes ud. Mange var st\xc3\xa6rkt forbr\xc3\xa6ndte. Arbejderforeningen engagerede sig st\xc3\xa6rkt i sikkerhedssp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let. Granskingen konkluderede med, at gas f\xc3\xb8rst var eksploderet, og dern\xc3\xa6st blev kulst\xc3\xb8vet ant\xc3\xa6ndt. Den samlede effekte var fatal. Minedriften blev f\xc3\xb8rst genoptaget i 1949.\n_START_SECTION_\nUlykken i 1952\n_START_PARAGRAPH_\n7. januar 1952 var 26 mann i minen, hvor stigeren (= formanden) Trygve Kristiansen kl 19:15 h\xc3\xb8rte et sm\xc3\xa6ld. Lige efter kom en arbejder l\xc3\xb8bende med besked om, at pumper og vifter var standset, og at r\xc3\xb8g v\xc3\xa6ltede frem i minegangen, der forbandt skakterne nede i dybet. Stigeren m\xc3\xa5tte opgive at n\xc3\xa5 hen til ulykkesstedet gennem den t\xc3\xa6tte r\xc3\xb8g og kulosen. Udstyret med iltapparater pr\xc3\xb8vede de igen; nu fandt de fem omkomne, de fik b\xc3\xa5ret ud; men blev s\xc3\xa5 tvunget op igen. Da hovedviften var i gang igen, blev luften bedre. En minemaskine kaldt et skrabespil p\xc3\xa5 to tons var kastet ti-femten meter fremover af trykb\xc3\xb8lgen. De sidste omkomne blev b\xc3\xa5ret op ved midnat. Tre overlevende blev bragt til sygehus med chok. Granskningen afsl\xc3\xb8rede intet sikkert om ulykkens \xc3\xa5rsag. Sandsynligvis var der tale om gas ant\xc3\xa6ndt af gnister fra et elektrisk anl\xc3\xa6g ved en kulboremaskine.\n_START_SECTION_\nUlykken i 1953\n_START_PARAGRAPH_\nArne Pettersen var p\xc3\xa5 eftermiddagsskiftet 19. marts 1953, da han h\xc3\xb8rte to skud fra en spr\xc3\xa6ngning, efterfulgt af et h\xc3\xb8jt sm\xc3\xa6ld og derefter fem-seks mindre eksplosioner. Sammen med kolleger skyndte han sig mod udgangen. Ulykken m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re sket i den anden mine, Ester. Udstyret med iltapparater af to timers varighed begav redningsmandskabet sig ned i gangene, hvor r\xc3\xb8gen dog l\xc3\xa5 s\xc3\xa5 t\xc3\xa6t, at de m\xc3\xa5tte vende om. I stedet gik de ned gennem skakten i Sofie. Nede i dybet var de to miner forbundet, og efter en halv time blev de f\xc3\xb8rste omkomne fundet; de sidste f\xc3\xb8rst sent om aftenen. Nitten var d\xc3\xb8de, den ene helt maltrakteret. De, der ikke d\xc3\xb8de af trykb\xc3\xb8lgen, var d\xc3\xb8de af kv\xc3\xa6lning, da ilten forsvandt. Granskningen lod formode, at ulykken var sket, fordi det ble skudt/spr\xc3\xa6ngt med gas til stede, selv om for at det var forbudt. Imidlertid blev det p\xc3\xa5peget, at udluftningen var d\xc3\xa5rlig.\n_START_SECTION_\nUlykken i 1962\n_START_PARAGRAPH_\nEfter ulykken i 1953 blev Kings Bay-minerne lukket, men gen\xc3\xa5bnet i 1956, efter at Stortinget havde sat meget strenge vilk\xc3\xa5r knyttet til sikkerheden. Alligevel, kl. 22:45 5. november 1962 eksploderede Ester 1-minen i Kongsfjorden. 21 minearbejdere blev dr\xc3\xa6bt. Det overordnede ansvar l\xc3\xa5 hos industriministeriet, der havde organiseret et eget bjergv\xc3\xa6rkskontor. Granskningsrapporten om ulykken i 1962, T\xc3\xb8nseth-rapporten, blev fremlagt i juni 1963 med st\xc3\xa6rk kritik af en r\xc3\xa6kke involverede, og industriminister Kjell Holler bad straks om sin afgang. Han blev erstattet av tidligere generalsekret\xc3\xa6r i FN, Trygve Lie. Stortinget skulle efter planen opl\xc3\xb8ses 21. juni, men de borgerlige partier talsmand, John Lyng fra partiet H\xc3\xb8yre, foreslog at uds\xc3\xa6tte opl\xc3\xb8sningen til 30. september. 15. juli fremlagde Einar Gerhardsens regering en redeg\xc3\xb8relse om ulykken, og foreslog en afvikling af minedriften i Ny-\xc3\x85lesund. _NEWLINE_Af de 21, der omkom i 1962,  blev kun de ti hentet ud. De \xc3\xb8vrige blev liggende inde i minen. Ti b\xc3\xa5rer, d\xc3\xa6kket af det norske flag, blev k\xc3\xb8rt ned gennem hovedgaden i Harstad i milit\xc3\xa6re biler med \xc3\xa6resvagter p\xc3\xa5 hver side; men flere af de p\xc3\xa5r\xc3\xb8rende h\xc3\xb8rte d\xc3\xb8dsbudskabet p\xc3\xa5 radioen.  If\xc3\xb8lge polarforsker Monica Kristensen Sol\xc3\xa5s d\xc3\xb8de arbejderne, der blev fundet i opholdsrummet, af kv\xc3\xa6lning; mens de, der l\xc3\xa5 begravet i minen, blev ofre for en defekt lampe i gasm\xc3\xa5leren, der ant\xc3\xa6ndte antente metangassen. I s\xc3\xa5 fald var det tragisk nok m\xc3\xa5leapparatet, der skulle advare om gasforekomsterne, der for\xc3\xa5rsagede eksplosionen.  En bautasten er rejst for de omkomne.\n_START_SECTION_\nRegeringskrisen\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xb8nseth-rapporten havde afd\xc3\xa6kket grove brud p\xc3\xa5 sikkerhedsforskrifterne; men Arbeiderpartiets repr\xc3\xa6sentanter afviste enhver kritik, b\xc3\xa5de af de ansvarlige statsr\xc3\xa5der og af regeringen som helhed. Efter fire dages heftig debat, i sin helhed overf\xc3\xb8rt i radio og fjernsyn, blev de borgerliges mistillidsforslag vedtaget med 76 mod 74 stemmer, hvorefter regeringen Gerhardsen m\xc3\xa5tte g\xc3\xa5 af. En regering best\xc3\xa5ende af fire borgerlige partier med John Lyng som statsminister blev udn\xc3\xa6vnt 25. august 1963, som den f\xc3\xb8rste borgerlige regering i Norge efter krigen. Fire uger senere blev den nye Lyng-regering dog f\xc3\xa6ldet, da den ikke fik tilslutning fra Stortinget; og Gerhardsen kom dermed tilbage som statsminister. Det afg\xc3\xb8rende ved begge afstemninger var Sosialistisk Folkepartis to repr\xc3\xa6sentanter. _NEWLINE_Efterforskningen af bureauchef i industriministeriet, Harry Lindstr\xc3\xb8m, savner sidestykke i sin samtid. Lindstr\xc3\xb8m blev i oktober 1963 arresteret, mist\xc3\xa6nkt for \xc3\xb8konomisk utroskab, og blev massivt forh\xc3\xa5ndsd\xc3\xb8mt i norske medier, ogs\xc3\xa5 fordi han i sin stilling havde v\xc3\xa6ret involveret i Kings Bay.'