b"\n_START_ARTICLE_\nFingerpicking\n_START_PARAGRAPH_\nFingerpicking er et engelsk l\xc3\xa5neord for spilleteknik p\xc3\xa5 for det meste westernguitar, kan dog ogs\xc3\xa5 anvendes p\xc3\xa5 andre guitartyper, hvor tommelfingeren skifter rytmisk mellem to dybe strenge og en eller flere af de andre fingre spiller melodi eller improviserede musikalske linjer. Den kaldes ogs\xc3\xa5 travis picking, efter countryguitaristen Merle Travis eller piedmont picking efter omr\xc3\xa5det Piedmont i USA. Den startede i den oprindelige akustiske blues i 1920'erne for at efterligne lyden af ragtime p\xc3\xa5 klaver. En variant af formen fra Texas er karakteristisk ved, at tommelfingeren sl\xc3\xa5r l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 en streng i stedet for at skifte mellem to. Men hovedvarianten blev indoptaget af moderne folkesangere, og har opn\xc3\xa5et raffinerede former hos is\xc3\xa6r Bert Jansch, John Renbourn og Ralph McTell._NEWLINE_Grundet den oprindelige ide med at efterligne lyden af ragtimeklaver har man ogs\xc3\xa5 gjort meget i at omarrangere klaverstykker i ragtimegenren for guitar, og man har derfor ofte kunnet h\xc3\xb8re kompositioner af Scott Joplin og andre af hans samtidige fremf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 guitar. Det har i det hele taget dannet grundlag for adskillige moderne guitaristers eksperimenter, ofte kaldet modern fingerpicking. Fremtr\xc3\xa6dende guitarister indenfor denne moderne stil er John Fahey, Leo Kottke, Pierre Bensusan og Martin Simpson."