b'\n_START_ARTICLE_\nFilmmusik\n_START_PARAGRAPH_\nFilmmusik er den musik, der anvendes i film (dokumentarfilm) eller tv (reality programmer) til at st\xc3\xb8tte filmens forl\xc3\xb8b. Musikken er en integreret del af filmens lydside, der i \xc3\xb8vrigt omfatter reallyd (lyd fra den scene, der optages, herunder personers tale) og lydeffekter (efterf\xc3\xb8lgende tilsat lyd, herunder eventuelle speakeres tale).\n_START_SECTION_\nFilmmusikteori\n_START_PARAGRAPH_\nTil at beskrive filmmusik kan man bruge en r\xc3\xa6kke begreber._NEWLINE_For det f\xc3\xb8rste skelner man mellem, om musikken er pr\xc3\xa6komponeret (dvs. skrevet uafh\xc3\xa6ngig af filmen) og original (dvs. skrevet direkte til filmen). Meget ofte forekommer der i spillefilm i det mindste lidt supplerende original musik, ogs\xc3\xa5 selv om der i \xc3\xb8vrigt anvendes pr\xc3\xa6komponeret musik._NEWLINE_For det andet skelner man mellem diegetisk og ikke-diegetisk musik. Diegetisk musik vil sige musik, der forekommer som en del af filmens reallyd, mens ikke-diegetisk musik i stedet svarer til tilsatte lydeffekter. Diegetisk musik kan for eksempel forekomme, hvis der i filmens handling naturligt indg\xc3\xa5r musikere, der spiller og synger, eller hvis filmens personer anvender elektroniske medier (f.eks. en pladespiller, som der anvendes flere gange i Nils Malmros\' Kundskabens tr\xc3\xa6). Valget af musikken er her ofte bundet af filmens handling, s\xc3\xa5 musikken tilstr\xc3\xa6bes at v\xc3\xa6re f.eks. tids- og stedtypisk._NEWLINE_Ikke-diegetisk musik giver mulighed for en st\xc3\xb8rre frihed i valget af musik, og man kan f.eks. finde musik, der ikke er s\xc3\xa6rlig tidstypisk til at kommentere f\xc3\xb8lelser og stemninger i filmene. Et ber\xc3\xb8mt eksempel er anvendelsen af Mozarts Klaverkoncert nr. 21 i C-dur i Bo Widerbergs Elvira Madigan fra 1967._NEWLINE_Ikke-diegetisk musik er endvidere meget anvendt i forbindelse med films \xc3\xa5bninger og slutninger, hvor de blandt andet har som funktion at medvirke til at holde p\xc3\xa5 seerne (ikke mindst i tv-produktioner) under f.eks. filmtekster. Ved st\xc3\xb8rre filmproduktioner bruger man af og til kr\xc3\xa6fter p\xc3\xa5 at skabe i\xc3\xb8refaldende melodier, der kan bruges til at identificere filmen \xe2\x80\x93 og omvendt. Velkendte eksempler herp\xc3\xa5 er titelmelodien til Den lyser\xc3\xb8de panter-filmene og James Bond-filmene._NEWLINE_For det tredje taler man om kontrapunktisk og parafraserende musik. Det mest anvendte er her parafraserende musik, der underst\xc3\xb8tter billederne enten i form af stemninger og f\xc3\xb8lelser i scenerne eller meget direkte som understregning af handlingen. Det sidstn\xc3\xa6vnte f\xc3\xa6nomen betegnes, hvis det anvendes s\xc3\xa5ledes at den afspejler hver en bev\xc3\xa6gelse, som man ser det i Walt Disneys tegnefilm. Deraf er kaldenavnet Mickey Mousing efter nogle af de f\xc3\xb8rste Walt Disney Productions animerede film med lyd._NEWLINE_Kontrapunkterende musik vil i mods\xc3\xa6tning hertil sige, at musikken g\xc3\xa5r imod billederne ved f.eks. at v\xc3\xa6re meget lys og glad i en dyster eller skr\xc3\xa6kindjagende scene.\n_START_SECTION_\nFilmmusikkens historie\n_START_PARAGRAPH_\nI filmkunstens start fra br\xc3\xb8drene Lumieres f\xc3\xb8rste offentlige filmfremvisning i 1895 og til sidst i 1920\'erne var der tale om stumfilm uden indbygget lyd. Ved fremvisningerne anvendte man alligevel musik som ledsagelse til fremvisningen, dels for at underholde tilskuerne, dels for at overd\xc3\xb8ve spektaklet fra filmfremviserne. Man brugte her alt fra en enkelt pianist over sm\xc3\xa5 ensembler til st\xc3\xb8rre orkestre, og disse spillede normalt pr\xc3\xa6komponeret og velkendt musik fra den lettere ende af skalaen (operette, ragtime, salonmusik etc.). Musikerne havde til hj\xc3\xa6lp s\xc3\xa5kaldte "cue sheets" med indikation af, hvad der skete og hvorn\xc3\xa5r, s\xc3\xa5 de kunne v\xc3\xa6lge passende musik til de enkelte scener._NEWLINE_Der blev dog ogs\xc3\xa5 tidligt skabt originalmusik til film, og allerede i 1908 skrev Camille Saint-Sa\xc3\xabns musik direkte til L\'Assassinat du duc de Guise. De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r blev dette efterh\xc3\xa5nden fulgt op, og blandt andet En nations f\xc3\xb8dsel af D.W. Griffith fra 1915 med musik af J.C. Breil i form af blandt andet strygerklange, trompetfanfarer og uddrag fra kendte pr\xc3\xa6komponerede v\xc3\xa6rker._NEWLINE_Med talefilmens introduktion i 1926 (Don Juan af Alan Crosland) fik man mulighed for at integrere musik p\xc3\xa5 en helt anden og direkte m\xc3\xa5de i filmen. I starten var man tvunget til at optage lyd og billede samtidig, s\xc3\xa5 derfor kunne man blive n\xc3\xb8dt til at opstille et helt orkester i studiet sammen med skuespillerne (men normalt uden for billedet), hvilket kunne blive lidt akavet. Fra 1933 blev det teknisk muligt at l\xc3\xa6gge separat optaget lyd p\xc3\xa5 filmene bagefter, hvilket simplificerede processen og gav en helt ny frihed til at bruge musikken kreativt i filmene._NEWLINE_Et eksempel p\xc3\xa5 den kreative anvendelse forekommer i Prins for en dag af Rouben Mamoulian fra 1932, hvor man havde optaget dele af lyden p\xc3\xa5 forh\xc3\xa5nd og afspillede den samtidig med optagelserne. Skuespillerne kunne derfor koreograferes, s\xc3\xa5 de fulgte musikken, hvilket p\xc3\xa5 det tidspunkt var epokeg\xc3\xb8rende._NEWLINE_De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rtier var karakteriseret af omfattende brug af musik i spillefilm, og med udgangspunkt i tegnefilmene er der oftest tale om parafraserende musik, herunder Mickey Mousing (se ovenfor). Der var mange gange tale om klassisk-inspireret orkestermusik af storladen karakter i film som Borte med bl\xc3\xa6sten og Casablanca._NEWLINE_Efterh\xc3\xa5nden kom der en reaktion, og andre musikgenrer kom p\xc3\xa5 banen. Der kom med blandet den fransk ny-b\xc3\xb8lge omkring 1960 fors\xc3\xb8g med film helt uden eller stort set uden musik p\xc3\xa5 den ene side og p\xc3\xa5 den anden side voldsomt outreret musik, som man kender det fra Ennio Morricones musik til Sergio Leones spaghettiwesterns. Efter en periode, hvor originalmusikken til filmene var i h\xc3\xb8js\xc3\xa6det, kom anvendelsen af pr\xc3\xa6komponeret musik igen p\xc3\xa5 banen med f.eks. anvendelsen af musik af Gy\xc3\xb6rgy Ligeti, Johann Strauss (den yngre) og Richard Strauss i Rumrejse \xc3\xa5r 2001 af Stanley Kubrick._NEWLINE_De seneste \xc3\xa5rtier er sv\xc3\xa6re at karakterisere entydigt. Blandt tendenserne er anvendelsen af elektronisk musik af f.eks. Vangelis, folkemusik (f.eks. Enya i Ringenes herre) og udelukkende anvendelse af musik som reallyd (Dogme95-filmene). F\xc3\xa6lles er dog, at alle disse musikformer allerede har v\xc3\xa6ret anvendt tidligere i filmhistorien i et eller andet omfang.'