b'\n_START_ARTICLE_\nHov (helligsted)\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nSprogligt har ordene "hov" og "hof" samme rod som det tyske Hof  med betydningen "fyrstehus" og "g\xc3\xa5rd". Ordet optr\xc3\xa6der i mange islandske og norske stednavne, mens det i Danmark er mindre udbredt.\n_START_SECTION_\nHov omtalt i kilder\n_START_PARAGRAPH_\nHovbygninger omtales i flere islandske tekster. H\xc3\xa5kon jarl havde et hov p\xc3\xa5 Lade ved Trondheim. Fra hovets d\xc3\xb8r fjernede Olav Tryggvason en stor guldring, han sendte som forlovelsesgave til Sigrid Storr\xc3\xa5de. Ved rygtet om, at den var falsk, lod hun den kn\xc3\xa6kke, og fandt ud af, at den var af kobber indeni. Hun blev vred og sagde, at Olav nok ville snyde hende ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 andre m\xc3\xa5der.  I Nj\xc3\xa5ls saga fort\xc3\xa6lles, at H\xc3\xa5kon jarl ogs\xc3\xa5 delte et hov med Dale-Gudbrand p\xc3\xa5 Hundorp i Gudbrandsdalen.  Derinde stod tre statuer: Af H\xc3\xa5kons stammor Torgerd H\xc3\xb8lgabrud eller Horgabrud, af hendes s\xc3\xb8ster Irpa og af Tor. Odin, som ellers beskrives som "den h\xc3\xb8jeste", var slet ikke repr\xc3\xa6senteret. Det var i \xc3\xb8vrigt sin stammor Torgerd H\xc3\xb8lgabrud, H\xc3\xa5kon jarl p\xc3\xa5kaldte til hj\xc3\xa6lp under slaget ved Hj\xc3\xb8rungav\xc3\xa5g.  Sandsynligvis regnede jarlen Torgerd som et fylgje (en slags skyts\xc3\xa5nd) for sin \xc3\xa6t, og et s\xc3\xa5 fremskudt \xc3\xa6ttefylgje  fik naturligt en fremskudt plads i hans hov. Det beskrives s\xc3\xa5dan i Nj\xc3\xa5ls saga, da H\xc3\xa5kon jarl var p\xc3\xa5 bes\xc3\xb8g hos Gudbrand, og brandstifteren Viga-Rapp sneg sig til hovet om natten: _NEWLINE_"Han s\xc3\xa5 Torgerd H\xc3\xb8lgabrud sidde der, stor som en fuldvoksen mand. Hun havde en stor guldring om armen og hovedkl\xc3\xa6de. Han f\xc3\xb8jsede hovedkl\xc3\xa6det af, og og tog hendes guldring. S\xc3\xa5 fik han \xc3\xb8je p\xc3\xa5 Tors vogn, og trak en anden guldring af ham. En tredje ring trak han af Irpa, og sl\xc3\xa6bte s\xc3\xa5 dem alle udenfor og rev deres t\xc3\xb8j af. S\xc3\xa5 ant\xc3\xa6ndte han hovet og br\xc3\xa6ndte det ned." Det gryede allerede af dag, s\xc3\xa5 han stak af. "Tidlig samme morgen gik H\xc3\xa5kon jarl og Gudbrand til hovet, og fandt det nedbr\xc3\xa6ndt, og de tre guder udenfor med al pragten fjernet. Gudbrand sagde, at de har stor magt, vore guder, n\xc3\xa5r de selv kan g\xc3\xa5 ud af ilden. Jarlen svarede, at det her ikke var gudernes gerning, men at en mand havde ant\xc3\xa6ndt hovet og b\xc3\xa5ret guderne udenfor: "Guderne h\xc3\xa6vner ikke alt med det samme; men den mand, der har gjort det her, bliver jaget fra Valhal og kommer aldrig derind." _NEWLINE_I 1021 blev Dale-Gudbrands hov igen angrebet, denne gang af Olav den hellige.  Kongen sagde til sin h\xc3\xa5ndgangne mand Kolbein St\xc3\xa6rke, s\xc3\xa5 de fremm\xc3\xb8dte b\xc3\xb8nder ikke h\xc3\xb8rte det: "Hvis det sker under min tale, at de ser v\xc3\xa6k fra deres gud, s\xc3\xa5 hug til ham \xe2\x80\x94 s\xc3\xa5 h\xc3\xa5rdt du kan! \xe2\x80\x94 med din k\xc3\xb8lle." Derp\xc3\xa5 rejste kongen sig og sagde til Gudbrand: "Du pr\xc3\xb8ver at skr\xc3\xa6mme os med din gud, der er blind og d\xc3\xb8v, og hverken kan hj\xc3\xa6lpe sig selv eller andre, og som ikke r\xc3\xb8rer sig af stedet, medmindre han bliver b\xc3\xa5ret. Jeg forventer nu, at han om kort tid kommer til skade, og kig nu op og se mod \xc3\xb8st; d\xc3\xa9r kommer nu vores gud med meget lys!" B\xc3\xb8nderne vendte sig om mod solopgangen. I samme \xc3\xb8jeblik slog Kolbein St\xc3\xa6rke til statuen af Tor, s\xc3\xa5 den gik itu, og ud derfra l\xc3\xb8b mus s\xc3\xa5 store som katte og \xc3\xb8gler og slanger. De skr\xc3\xa6kslagne b\xc3\xb8nder fors\xc3\xb8gte at flygte, men kong Olavs m\xc3\xa6nd havde s\xc3\xa6nket deres skibe og jaget deres heste v\xc3\xa6k. Kongen b\xc3\xb8d dem da enten at tage ved den nye tro, eller k\xc3\xa6mpe mod ham.  Dale-Gudbrand lod sig d\xc3\xb8be og satte en kirke op i dalen,  mens Kolbein St\xc3\xa6rke senere gav navn til et norsk tidsskrift,  en afholdsloge  og en frimurerloge, Kolbein til den opg\xc3\xa5ende Sol. _NEWLINE_Tor\xc3\xb3lfr Mostrarskeggs hov i Island omtales i Eyrbyggjasaga, som beskriver landn\xc3\xa1mstiden og nogle af de f\xc3\xb8rste bos\xc3\xa6ttere. Det fremg\xc3\xa5r, at opf\xc3\xb8relsen af et helligdom var af stor betydning, n\xc3\xa5r man bosatte sig et nyt sted. Sagaen fort\xc3\xa6ller, at Tor\xc3\xb3lfr, der hjemme i Norge var gode og dyrkede Tor, kom i konflikt med kong Harald H\xc3\xa5rfager og derfor havde spurgt guden til r\xc3\xa5ds. Tor havde r\xc3\xa5det ham til at emigrere, og Tor\xc3\xb3lfr samlede sine folk og tog sit hov ned. H\xc3\xb8js\xc3\xa6dest\xc3\xb8tterne tog han med i sit skib. Da han n\xc3\xa6rmede sig land, kastede han dem overbord. Der, hvor de drev i land, slog Tor\xc3\xb3lfr sig ned og byggede et nyt hov. Stedet kaldte han Torsn\xc3\xa9ss. _NEWLINE_Sagaen fort\xc3\xa6ller, at der midt p\xc3\xa5 gulvet stod en s\xc3\xb8jle som et alter, og der l\xc3\xa5 en ring p\xc3\xa5 den. P\xc3\xa5 den blev alle eder aflagt, og pr\xc3\xa6sten bar den p\xc3\xa5 sin arm i forbindelse med alle lovforsamlinger. P\xc3\xa5 s\xc3\xb8jlen stod der ogs\xc3\xa5 en offersk\xc3\xa5l, der ved ofringer blev fyldt med blodet fra offerdyrene; det blev kaldt hlaut. I sk\xc3\xa5len l\xc3\xa5 nogle s\xc3\xa6rlige kviste, der blev brugt til at st\xc3\xa6nke blodet med. Teksten stammer fra 13. \xc3\xa5rhundrede, hvor den f\xc3\xb8r-kristne religion n\xc3\xa6sten var udd\xc3\xb8d i Island. Beskrivelsen af et hedensk helligsted kan derfor v\xc3\xa6re st\xc3\xa6rkt p\xc3\xa5virket af den kristne tro. Men mange af de omtalte elementer, fx medbringelse af h\xc3\xb8js\xc3\xa6dest\xc3\xb8tter og den jord, den havde st\xc3\xa5et i, st\xc3\xb8ttes af andre kilder.\n_START_SECTION_\nKirker bygget ved de gamle hov\n_START_PARAGRAPH_\nI den \xc3\xa6ldre litteratur var opfatningen, at et hov var en tempelbygning udelukkende opf\xc3\xb8rt til religi\xc3\xb8se form\xc3\xa5l. I forl\xc3\xa6ngelse deraf m\xc3\xa5tte de f\xc3\xb8rste kirker i Norden v\xc3\xa6re opf\xc3\xb8rt direkte ovenp\xc3\xa5 et \xc3\xa6ldre hov. I 1966 offentliggjorde den danske ark\xc3\xa6olog Olaf Olsen resultaterne af et omfattende studium af en lang r\xc3\xa6kke af de \xc3\xa6ldste danske kirker, hvor han afviste hedenske kultbygningers eksistens; hov var angiveligt ikke meget mere end en s\xc3\xa6rlig funktion af den private gildeshal i g\xc3\xa5rden,  eller en betegnelse for storg\xc3\xa5rden i landsbyen. _NEWLINE_I virkeligheden findes i Norge ordet "hov" 22 gange som andet led i stednavne, hvor f\xc3\xb8rste led er et gudenavn; disse steder ligger netop p\xc3\xa5 eller n\xc3\xa6r ved gamle kirkesteder.  Udgravninger har tilsvarende afd\xc3\xa6kket flere bygninger i Norden, der har fungeret som rene kulthuse. Hallen ved Tiss\xc3\xb8 har tilh\xc3\xb8rt aristokratiet, mens Upp\xc3\xa5kra i Sk\xc3\xa5ne har fungeret som et almindeligt samlingssted. De ark\xc3\xa6ologiske fund er sammenlignet med litter\xc3\xa6re skildringer af festsale, og bl.a. skildringen af kong Hrodgars hal, Heorot i Beowulfkvadet, udviser store ligheder med fundene.  Den norske religionshistoriker Gro Steinsland mener, at det har v\xc3\xa6ret et sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l om lokale traditioner og \xc3\xb8konomiske ressourcer, der afgjorde udformningen af hovet. I de rigeste egne er der opf\xc3\xb8rt egentlige templer, mens der i fattige egne blot er benyttet de rum, man havde til disposition.\n_START_SECTION_\nHovet ved Tiss\xc3\xb8\n_START_PARAGRAPH_\nI 1990\'erne har danske ark\xc3\xa6ologer udgravet en stormandsg\xc3\xa5rd ved bredden af Tiss\xc3\xb8 i Vestsj\xc3\xa6lland med rester af en stor hal, der var i brug mellem 6. og 11. \xc3\xa5rhundrede e.Kr. Stolpehullerne viser, at taget blev b\xc3\xa5ret af f\xc3\xa5, men kraftige b\xc3\xa6repiller, og at bygningen var h\xc3\xb8jloftet, muligvis med to etager. Den indeholdt et stort centralt rum, hvor der blev fundet m\xc3\xa6ngder af dyreknogler, glassk\xc3\xa5r fra frankiske drikkeb\xc3\xa6gre og et stykke af et strengeinstrument. Disse fund viser med stor sandsynlighed, at rummet blev brugt til festbanketter. Derudover er der i omr\xc3\xa5det fundet store m\xc3\xa6ngder af ofrede genstande, bl.a. en k\xc3\xa6mpe guldring, dyreknogler og amuletter med mytologiske motiver. Alle disse fund peger p\xc3\xa5, at hele komplekset har v\xc3\xa6ret et vigtigt religi\xc3\xb8st center._NEWLINE_Andre fund af v\xc3\xa5ben og smykker i omr\xc3\xa5det viser, at stedet var knyttet til de h\xc3\xb8jeste cirkler i samfundet, evt. kongesl\xc3\xa6gten. Hele komplekset, der ogs\xc3\xa5 omfattede v\xc3\xa6rksteder og en handelsplads, har muligvis fungeret som hof for kongen, n\xc3\xa5r han med mellemrum rejste rundt i sit land. Unders\xc3\xb8gelser har vist, at komplekset kun har v\xc3\xa6ret i brug i korte perioder ad gangen. Kongen fungerede ogs\xc3\xa5 som religi\xc3\xb8s leder, og hovet var ramme om de fester og religi\xc3\xb8se offerfester, der blev afholdt, n\xc3\xa5r han var til stede. Lignende bygningskomplekser kendes fra andre steder i Sydskandinavien: bl.a. J\xc3\xa4rrestad og Upp\xc3\xa5kra i Sk\xc3\xa5ne, Lisbjerg i Jylland og Tofteg\xc3\xa5rd p\xc3\xa5 Sj\xc3\xa6lland. Disse kongsg\xc3\xa5rde lignede m\xc3\xa5ske de frankiske og tyske kejseres pfalzg\xc3\xa5rde. De indeholdt ogs\xc3\xa5 en kombination af religi\xc3\xb8se bygninger, handelspladser og v\xc3\xa6rksteder, der hovedsageligt var i brug, n\xc3\xa5r kejseren og hans f\xc3\xb8lge var p\xc3\xa5 stedet.'