b'\n_START_ARTICLE_\nNices historie\n_START_PARAGRAPH_\nNices historie er pr\xc3\xa6get af is\xc3\xa6r to forhold. F\xc3\xb8rst og fremmest har Nice altid v\xc3\xa6ret en gr\xc3\xa6nseby, og den har derfor gennem historien v\xc3\xa6ret underlagt forskellige stater; siden middelalderen har den skiftevis v\xc3\xa6ret proven\xc3\xa7alsk, savoyardisk, italiensk og fransk. I det seneste \xc3\xa5rhundrede har byen dertil oplevet en omfattende udvikling, der hovedsageligt er baseret p\xc3\xa5 turisme. Disse to forhold har stadig stor betydning for byens sociale, politiske, \xc3\xb8konomiske, kulturelle strukturer og dens byplan._NEWLINE_De f\xc3\xb8rste spor af noget der ligner menneskelig tilstedev\xc3\xa6relse i det omr\xc3\xa5de, der i dag omfatter Nice, er fra for 400.000 \xc3\xa5r siden, hvor man har fundet spor efter beboelse af Homo Heidelbergensis, som var en af forf\xc3\xa6drene til Homo Sapiens. Den f\xc3\xb8rste reelle menneskelig tilstedev\xc3\xa6relse skal man imidlertid frem til omkring \xc3\xa5r 1.000 f.Kr. for at finde, da dels stammer fra Ligurien i det nuv\xc3\xa6rende norditalien og keltiske stammer fra nord ankommer til omr\xc3\xa5det. De bliver efterfulgt af gr\xc3\xa6kere omkring \xc3\xa5r 550 f.Kr. og romere i 154 f.Kr. Romerne blev siddende i omkring 400 \xc3\xa5r i den provins de kaldte Alpes Maritimae. Romerne forlod omr\xc3\xa5det cirka p\xc3\xa5 samme tid, da kristendommen blev indf\xc3\xb8rt i slutningen af det 3 \xc3\xa5rhundrede._NEWLINE_Igennem det meste af middelalderen blev Nice gentagne gange plyndret af r\xc3\xb8verbander der dels kom fra Norditalien og dels kom sejlende fra Mellem\xc3\xb8sten. Til at forsvare sig mod dette bad indbyggerne om hj\xc3\xa6lp fra greven af Provence og efterh\xc3\xa5nden lykkedes det at skabe fred i omr\xc3\xa5det og Nice begyndte at udvikle en egen kulturel identitet. Grevskabet Provence var imidlertid d\xc3\xa5rligt ledet, hvilket medf\xc3\xb8rte at indbyggerne i Nice fik det ordnet s\xc3\xa5dan at det i stedet var hertugen af Savoyen, der stod for beskyttelsen. Dette skete ved en traktat der blev underskrevet 27. september 1388 ved klosteret Saint Pons og gjorde Nice til en del af Grevskabet Savoyen._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r var Nices historie atter pr\xc3\xa6get af ufred, idet byen nu var Savoyens \xc3\xb8stlige forpost mod Frankrig, som havde territoriale ambitioner i Italien og desv\xc3\xa6rre ligger Nice p\xc3\xa5 en af bedste adgangsveje dertil. Savoyarderne erkendte dette forhold og udbyggede bef\xc3\xa6stningerne i og omkring Nice, dette gjorde at flere franske fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at overtage byen mislykkedes. Desv\xc3\xa6rre led indbyggeerne voldsomt under disse belejringer. Nice var flere gange besat af franske tropper, men det lykkedes f\xc3\xb8rst Frankrig at indlemme Nice fuldst\xc3\xa6ndigt senere._NEWLINE_Ved den anden parisertraktat i 1815 blev det besluttet at l\xc3\xa6gge republikken Genova ind under Konged\xc3\xb8mmet Sardinien, som Savoyen nu var blevet en del af. Dette bet\xc3\xb8d at Nice ikke l\xc3\xa6ngere var den eneste havneby i kongeriget og i 1853 mistede havnen endvidere sin status som frihavn, hvilket tvang \xc3\xb8konomien i omr\xc3\xa5det i kn\xc3\xa6. En ting der gjorde, at der dog var en vis aktivitet i byen, var at rige engl\xc3\xa6ndere havde f\xc3\xa5et \xc3\xb8jnene op for Nices kvaliteter som feriested og at Rusland havde lejet den n\xc3\xa6rliggende Villefranche bugt som fl\xc3\xa5dehavn. Nogen rig by var Nice dog ikke p\xc3\xa5 dette tidspunkt._NEWLINE_I 1860 kom Nice tilbage til Frankrig efter en handel mellem Napoleon 3. og den piemontesiske premierminister grev Cavou. Det mest synlige resultat af dette blev anl\xc3\xa6ggelsen af en jernbane langs kysten fra den italienske gr\xc3\xa6nse og hele vejen til Paris. Dette medf\xc3\xb8rte at de engelske turister, der var begyndt at komme til omr\xc3\xa5det i 1850\'erne, ligesom andre nu havde nemmere ved at komme dertil. Og man begyndte herefter at opf\xc3\xb8re hoteller og restauranter, der kunne servicere disse turister._NEWLINE_Efter indlemmelsen i Frankrig har byen fors\xc3\xb8gt at overleve som en handels- og turistby, dette har budt p\xc3\xa5 s\xc3\xa5vel op- som nedture, bl.a. var de to verdenskrige h\xc3\xa5rde for turisterhvervene, men i dag blomstrer Nice som en turistby, der bl.a. huser den tredje meste travle lufthavn og det n\xc3\xa6sth\xc3\xb8jeste antal hotelsenge i Frankrig.\n_START_SECTION_\nDe f\xc3\xb8rste bos\xc3\xa6ttere\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste tegn p\xc3\xa5 beboelse ved Nice daterer sig til cirka 400.000 \xc3\xa5r siden, hvor man p\xc3\xa5 fundstedet Terra Amata, har fundet et af de f\xc3\xb8rste sikre spor efter brug af ild og konstruktion af "huse" i form af grenhytter. P\xc3\xa5 det tidspunkt var havniveauet 26 meter h\xc3\xb8jere, end det er i dag, og disse fortidige j\xc3\xa6gere har her indrettet sig p\xc3\xa5 en beskyttet sydvendt strand, ved udmundingen af en flod, en flod som vi i dag kender under navnet Paillon._NEWLINE_Disse levn henregnes til fortidsmennesket Homo heidelbergensis, og i Nice er der indrettet et museum hvor stenredskaber er udstillet og en grenhytte er rekonstrueret._NEWLINE_I Lazarettegrotten har man endvidere fundet spor efter mennesker, der har boet her for ca. 160.000 \xc3\xa5r siden.\n_START_SECTION_\nDen n\xc3\xa6ste indvandring\n_START_PARAGRAPH_\nOmkring \xc3\xa5r 1000 f.Kr.. begynder en indvandring fra \xc3\xb8st af sm\xc3\xa5 grupper af liguriske stammer, et par hundrede \xc3\xa5r senere kommer kelterne fra nord gennem Rhone-dalen til omr\xc3\xa5det. Disse grupperinger anlagde sm\xc3\xa5 bef\xc3\xa6stninger, s\xc3\xa5 de kunne forsvare sig mod s\xc3\xa5vel s\xc3\xb8- som landbaserede r\xc3\xb8verbander. En af disse bef\xc3\xa6stninger blev anlagt p\xc3\xa5 det sted, der senere blev det romerske Cemenelum, en anden blev anlagt p\xc3\xa5 den h\xc3\xb8j, hvor senere Nice borg blev bygget._NEWLINE_Mellem 565 f.Kr. og 540 f.Kr. ankom gr\xc3\xa6kerne fra Marseille, som var deres f\xc3\xb8rste bos\xc3\xa6ttelse p\xc3\xa5 kysten og anlagde en handelsstation p\xc3\xa5 borgh\xc3\xb8jen i Nice.\n_START_SECTION_\nRomerne\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 grund af de stadige problemer med r\xc3\xb8verbander bad gr\xc3\xa6kerne i 154 f.Kr. romerne om hj\xc3\xa6lp. En hj\xc3\xa6lp, som romerne gerne gav, da de godt kunne se en interesse i at v\xc3\xa6re mere permanent tilstede i et omr\xc3\xa5de, der forbandt Rom med den Iberiske halv\xc3\xb8. Sm\xc3\xa5 tre hundrede \xc3\xa5r senere, havde romerne fuldst\xc3\xa6ndigt fortr\xc3\xa6ngt gr\xc3\xa6kerne fra omr\xc3\xa5det og havde etableret deres milit\xc3\xa6re og administrative hovedkvarter p\xc3\xa5 en h\xc3\xb8j beliggende ca. 3 km nord for Nice p\xc3\xa5 et sted, der i dag kendes som Cimiez (en bydel i Nice), men som romerne kaldte Cemenelum. Stedet blev et vigtigt punkt p\xc3\xa5 romervejen Via Julia Augusta, som forbandt Rom med dets vestlige provinser, til dels p\xc3\xa5 grund af en st\xc3\xa6rk garnison: 1. liguriske kohorte._NEWLINE_I slutningen af det 1. \xc3\xa5rhundrede blev Cemenelum hovedby i hele den romerske provins, Alpes Maritimae, styret af en prokurator, der ogs\xc3\xa5 styrede byerne Vence, Senez og Castellane. Handelsstationen udviklede sig efterh\xc3\xa5nden til en rigtig by med s\xc3\xa5vel et borgerskab, der stod for handlen, som et pr\xc3\xa6steskab, der stod for det stedlige Apollon-tempel, samt en arena og en terme(romersk bad).\n_START_SECTION_\nTilbagegang for romerne\n_START_PARAGRAPH_\nCemenelums storhedstid varede indtil slutningen af det 3. \xc3\xa5rhundrede, da guvern\xc3\xb8ren for provinsen flyttede sit hovedkvarter til Embrun. Herefter steg Nices betydning, bl.a. fordi k\xc3\xb8bm\xc3\xa6ndene i stigende grad foretrak at transportere deres varer ad s\xc3\xb8vejen, da dette var sikrere. Nedgangen for Cemenelum faldt i store tr\xc3\xa6k sammen med kristendommens indtog i omr\xc3\xa5det. I 381 var der en biskop i Nice, men Cemenelum havde stadig en vis position i omr\xc3\xa5det, hvilket bl.a. kom til udtryk i 465, da pave Hillarius i 462 afgjorde, at der skulle v\xc3\xa6re en biskop i Cemenelum, men ingen i Nice. Denne f\xc3\xb8rste (og s\xc3\xa5 vidt vides eneste) biskop, Valerian, udbredte legenden om den kristne martyr Sankt Pons, som skulle komme fra Cemenelum og efterf\xc3\xb8lgende ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re begravet her. Legenden brugte han som argument for, at bispes\xc3\xa6det h\xc3\xb8rte til i Cemenelum. I 780 opf\xc3\xb8rtes et kloster p\xc3\xa5 stedet.\n_START_SECTION_\nMiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nMiddelalderen var pr\xc3\xa6get af talrige plyndringer af omr\xc3\xa5det og sparsomme kilder. I 537 raserede saksere, der var blevet drevet ud af Norditalien af lombarderne, byen. I det meste af middelalderen var det saracenerne, der regerede p\xc3\xa5 havene, hvilket f\xc3\xb8rte til en generel uorden i omr\xc3\xa5det. De skrevne kilder for Nice er i denne periode n\xc3\xa6rmest ikke-eksisterende; det eneste navn, der dukker op er en biskop Abraham, der virkede i byen omkring \xc3\xa5r 663._NEWLINE_Truslen fra disse r\xc3\xb8vere af forskellig oprindelse blev der f\xc3\xb8rst for alvor taget h\xc3\xa5nd om i 983, da greven af Provence Vilhelm besluttede at drive r\xc3\xb8verne ud af omr\xc3\xa5det. De sidste r\xc3\xb8vere fra Nordafrika fik man dog f\xc3\xb8rst bugt med hen imod 1197.\n_START_SECTION_\nEn ny identitet\n_START_PARAGRAPH_\nEfterh\xc3\xa5nden dukker Nice ud af historiens t\xc3\xa5ger. I 1144 udn\xc3\xa6vntes for f\xc3\xb8rste gang en konsul, der i tiden n\xc3\xa6rmest modsvarer en nutidig borgmester, en vis Guillaume Badat. I denne periode havde Nice status af kommune, hvilket gjorde det muligt for byen at h\xc3\xa6vde sin uafh\xc3\xa6ngighed over for greverne af Provence. Mens Cemenelums betydning blev stadigt mindre, steg Nices tilsvarende som geografisk og administrativt centrum i omr\xc3\xa5det. Samtidig hermed blev den hoveds\xc3\xa6de for et bisped\xc3\xb8mme, der fors\xc3\xb8gte at fastholde sine territoriale besiddelser. Igennem flere nye sogne udviklede Nice for f\xc3\xb8rste gang en egen kulturel identitet, og i slutningen af det 12. \xc3\xa5rhundrede begyndte man at tale om en s\xc3\xa6rlig nicoisk enhed._NEWLINE_P\xc3\xa5 trods af at Nice fors\xc3\xb8gte at fastholde en egen identitet, var byen stadig afh\xc3\xa6ngige greverne af Provence for beskyttelse. Dette havde imidlertid ogs\xc3\xa5 den virkning, at perioden var relativt fredelig, hvilket bet\xc3\xb8d, at byen havde fred til at udvikle sig p\xc3\xa5 den venstre bred af Paillon. At byen blev ramt af den sorte d\xc3\xb8d (pest) i 1348 gjorde ikke byen mindre attraktiv; s\xc3\xa5ledes benyttede hertugen af Savoyen, Amadeus, sig af, at grevskabet Provence var d\xc3\xa5rligt styret af grevinde Jeanne, og han udnyttede, at der var en vis modstand i omr\xc3\xa5det \xc3\xb8st for floden Var mod greverne af Anjou, som var udset til at efterf\xc3\xb8lge grevinde Jeanne, da hun d\xc3\xb8de i 1382. At grev Ludvig af Anjou (og Provence) sendte en h\xc3\xa6rstyrke mod Nice for at nedbryde modstanden mod ham, hjalp ikke p\xc3\xa5 forholdene. En lokal adelsmand Jean Grimaldi baron af Beuil, der samtidig stod for byens forsvar, stillede sig i spidsen for en politik, der skulle stille Nice under beskyttelse af hertugen af Savoyen. Den 27. september 1388 underskrev Amadeus 3. derfor en traktat foran klosteret Saint Pons, der reelt bet\xc3\xb8d, at Nice og omliggende land blev indlemmet i Savoyen. En tilstand, der skulle komme til at best\xc3\xa5 i n\xc3\xa6sten 500 \xc3\xa5r, f\xc3\xb8r Nice blev indlemmet i Frankrig i 1860.\n_START_SECTION_\nUnder Savoyardisk styre\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 grund af Nices placering havde byen og omr\xc3\xa5det f\xc3\xb8rt en turbulent tilv\xc3\xa6relse som skueplads for alskens ufred. Dette \xc3\xa6ndrede sig ikke, da Nice kom under savoyardisk styre, snarere tv\xc3\xa6rtimod. Nu var Nice savoyardernes forpost mod Frankrig, og byen blev det administrative og \xc3\xb8konomiske centrum for regionen. Hertugerne af Savoyen besluttede derfor at udbygge bef\xc3\xa6stningen af byen og p\xc3\xa5begyndte bygningen af et citadel p\xc3\xa5 slotsh\xc3\xb8jen. I 1517 flyttede de sidste indbyggere ned til den nye by for foden af h\xc3\xb8jen, og i 1539 flyttede katedralen og r\xc3\xa5dhuset. Endvidere byggede de mindre forter i n\xc3\xa6rheden: Mont Alban i 1560, Saint-Hospice, Villefranche i 1557 og La Turbie. I 1526 fik omr\xc3\xa5det titel af grevskabet Nice._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rhundreder var Nice gentagne gange udsat for krigshandlinger til dels for\xc3\xa5rsaget af rivaliseringen mellem Frans 1. af Frankrig og Karl 5. af Spanien og som blandt andet drejer sig om herred\xc3\xb8mmet over den italienske halv\xc3\xb8. Konflikten mellem de to f\xc3\xb8rte til en r\xc3\xa6kke krige, de s\xc3\xa5kaldte "italienske krige". I 1536 under den 8. italienske krig besatte Frans Spanien, mens Karl besatte Provence. Den efterf\xc3\xb8lgende fredshandling fandt sted i Nice med pave Paul 3. som m\xc3\xa6gler og blev underskrevet i 18. juni 1538. Freden varede imidlertid kun kort. Allerede i 1543 gik den 9. italienske krig i gang. Denne gang var Frans allieret med pashaen af Tyrkiet, S\xc3\xbcleyman. Og i august samme \xc3\xa5r belejrede en fransk-tyrkisk fl\xc3\xa5de, anf\xc3\xb8rt af Khair ed-Din (Barbarossa), Nice. Den nye (nedre) bydel blev bombarderet og \xc3\xb8delagt, men citadellet holdt, og belejringsfl\xc3\xa5den trak sig tilbage. Det var under denne belejring, at legenden om Catherine S\xc3\xa9gurane opstod._NEWLINE_Frans 1. d\xc3\xb8de i 1547, men Frankrig fortsatte sine fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at indlemme Nice. I 1621 fors\xc3\xb8gte den sidste greve af Beuil, Hannibal Grimaldi, at overbevise nicoiserne om, at de skulle underl\xc3\xa6gge sig Ludvig 13. af Frankrig. Fors\xc3\xb8get mislykkedes, da hertug Karl Emanuel 1. af Savoyen henrettede grev Hannibal og nedlagde grevskabet.\n_START_SECTION_\nBesat af Frankrig\n_START_PARAGRAPH_\nEfter at Viktor-Amadeus 2. af Savoyen havde tilsluttet sig Augsburg forbundet, der forenede \xc3\x98strig og Spanien mod Frankrig, gik det igen galt for Nice, idet franske tropper under ledelse af marskal de Catinat overskred Var og gik ind i Nice den 26. marts 1691. Citadellet, der efterh\xc3\xa5nden havde f\xc3\xa5et ry som uindtageligt, modstod dog atter alle angreb. Under et bombardement den 30. april gik det imidlertid galt. En kugle tr\xc3\xa6ngte ind i et krudtlager og ant\xc3\xa6ndte de 700 t\xc3\xb8nder krudt, der var oplagret der. Eksplosionen \xc3\xb8delagde en stor del af citadellet og byen under det og dr\xc3\xa6bte eller s\xc3\xa5rede 700 mennesker. Dagen efter eksploderede endnu et krudtmagasin, hvilket kr\xc3\xa6vede yderligere 300 ofre. Den 4. april nedlagde citadellets kommandant v\xc3\xa5bnene og overgav sig. Efter at franskm\xc3\xa6ndene havde indtaget Sospel den 27. juni, var hele grevskabet Nice p\xc3\xa5 franske h\xc3\xa6nder._NEWLINE_Den franske bes\xc3\xa6ttelse varer dog kun til den 24. juni 1696, da Viktor-Amadeus ved underskrivelsen af Torino-traktaten atter fik Nice under sig. Belejringen og den efterf\xc3\xb8lgende bes\xc3\xa6ttelse havde dog n\xc3\xa6rmest kn\xc3\xa6kket byen, hvor handlen var g\xc3\xa5et helt i st\xc3\xa5._NEWLINE_Arvef\xc3\xb8lgekrigen i Spanien br\xc3\xb8d ud i 1701, og hertugen af Savoyen stod endnu en gang overfor Frankrig, denne gang i skikkelse af Ludvig 14. Den franske milit\xc3\xa6ringeni\xc3\xb8r Vauban anbefalede, at citadellet i Nice helt blev fjernet for at sikre den frie bev\xc3\xa6gelighed for franske tropper. En h\xc3\xa6r, denne gang under kommando af James FitzJames, hertug af Berwick, overskred Var den 4. marts 1705 og besatte Nice. Tre dage senere \xc3\xa5bnede artilleriet ild for atter at bombardere byen. I november overgav byen sig, men citadellet n\xc3\xa6gtede at overgive sig, hvilket f\xc3\xb8rst skete den 4. januar 1706 efter et heftigt bombardement, der ogs\xc3\xa5 satte sine spor i selve byen. Ludvig 14. beordrede derefter fjernelse af bastionerne omkring byen og citadellet revet fuldst\xc3\xa6ndigt ned. I dag er der kun f\xc3\xa5 spor efter det, det mest i\xc3\xb8jnefaldende er Bellanda-t\xc3\xa5rnet, der huser Nices maritime museum. Efter at citadellet og bastionerne i Nice var v\xc3\xa6k, mistede byen sin milit\xc3\xa6re betydning. Hertugen af Savoyen kunne s\xc3\xa5ledes uden problemer genindtage byen i 1707. Nice kom officielt tilbage under savoyardisk styre ved traktaten i Utrecht (underskrevet 11. april 1713). Indbyggerne i Nice hilste resultatet velkomment i h\xc3\xa5b om fredeligere tider. Men h\xc3\xa5bet blev gjort til skamme i forbindelse med arvef\xc3\xb8lgekrigen i \xc3\x98strig, hvor Frankrig og Spanien for \xc3\xa9n gangs skyld var allierede. En fransk-spansk h\xc3\xa6r tr\xc3\xa6ngte gennem grevskabet Nice i 1744, og byen blev denne gang indtaget uden kamp. F\xc3\xb8rst ved konferencen i Aix-la-Chapelle i januar 1748 blev byen givet tilbage til det, der nu var konged\xc3\xb8mmet Piemonte-Sardinien.\n_START_SECTION_\nDen franske revolution\n_START_PARAGRAPH_\nDen franske revolution br\xc3\xb8d ud i 1789. Begivenheden fik ikke umiddelbart anden betydning for Nice, end at de franskm\xc3\xa6nd, der frygtede for, hvad revolutionen kunne udvikle sig til, flygtede hertil i h\xc3\xa5b om, at kongen af Sardinien kunne beskytte dem. Imidlertid skete der det, at preusserne, \xc3\xb8strigerne og spanierne mobiliserede deres h\xc3\xa6re for at komme bourbonerne til unds\xc3\xa6tning. Frankrig stod nu over for at blive angrebet, og man sendte blandt andet en h\xc3\xa6r mod syd\xc3\xb8st, i f\xc3\xb8rste omgang for at beskytte Antibes, men efterf\xc3\xb8lgende for at g\xc3\xa5 ind i Savoyen. Tilstedev\xc3\xa6relsen af denne h\xc3\xa6r udl\xc3\xb8ste panik i civiladministrationen i Nice, og denne flygtede sammen med en stor del af byens \xc3\xb8vrige indbyggere til Saorge. Heller ikke de sardiske tropper, der var stationeret i omr\xc3\xa5det bryder sig om at st\xc3\xa5 over for en st\xc3\xb8rre fransk h\xc3\xa6r, og disse tog derfor ogs\xc3\xa5 flugten. Byen l\xc3\xa5 s\xc3\xa5ledes fuldst\xc3\xa6ndig forsvarsl\xc3\xb8s tilbage, og den 29. september 1792 overdrog Nices biskop byens n\xc3\xb8gler til den franske kommandant, general Anselme. Om eftermiddagen var Nice nok engang p\xc3\xa5 franske h\xc3\xa6nder._NEWLINE_Herefter blev grevskabet Nice lagt sammen med fyrstend\xc3\xb8mmet Monaco til departementet Alpes-Maritimes. Den franske tilstedev\xc3\xa6relse blev af mange opfattet som en bes\xc3\xa6ttelse, hvilket bet\xc3\xb8d, at der opstod en modstandsbev\xc3\xa6gelse blandt omr\xc3\xa5dets almindelige indbyggere, som med v\xc3\xa5ben i h\xc3\xa5nd gjorde deres til at g\xc3\xb8re livet surt for franskm\xc3\xa6ndene. I 1803 udn\xc3\xa6vnte Napoleon grev Dubouchage til pr\xc3\xa6fekt i departementet, og han fors\xc3\xb8gte at udvikle omr\xc3\xa5det, som ellers var i en s\xc3\xb8rgelig forfatning med en \xc3\xb8konomi, som l\xc3\xa5 i ruiner, bl.a. p\xc3\xa5 grund af en koleraepidemi, som var brudt ud i 1800, og som kostede tusindvis af d\xc3\xb8de. Greven fik tilknyttet arrondissementet San Remo til departementet for at s\xc3\xa6tte skub i \xc3\xb8konomien. Han p\xc3\xa5begyndte anl\xc3\xa6ggelsen af "La Grande Corniche", som er en hovedvej langs kysten, og han grundlagde Imperiale gymnasiet p\xc3\xa5 fundamentet af en jesuitter skole i 1808. Den stigende frankoficering af omr\xc3\xa5det udl\xc3\xb8ste en intellektuel modbev\xc3\xa6gelse, som gav sig udslag i, at flere v\xc3\xa6rker blev udgivet p\xc3\xa5 det lokale sprog ni\xc3\xa7ois af blandt andet Joseph Rosalinde Rancher og Joseph Mic\xc3\xa9u. Denne bev\xc3\xa6gelse lever den dag i dag, hvor man stadig h\xc3\xa6ger om Ni\xc3\xa7ois som en del af byens identitet.\n_START_SECTION_\nEn ny udvikling\n_START_PARAGRAPH_\nEfter at Nice p\xc3\xa5 Wienerkongressen i 1815 atter var kommet tilbage til (Piemonte-Sardinien), indtraf der to vigtige begivenheder, som p\xc3\xa5 sin vis trak i hver sin retning. I den anden parisertraktat, underskrevet i 1815, blev det besluttet at nedl\xc3\xa6gge republikken Genova og l\xc3\xa6gge omr\xc3\xa5det ind under Piemonte-Sardinien. Dette fik den betydning for Nice, at byen mistede sit privilegium som Piemonte-Sardiniens eneste havneby, og den gik dermed glip af store indt\xc3\xa6gter fra handel. Beslutningen fik i f\xc3\xb8rste omgang voldsom betydning for byens \xc3\xb8konomi, der n\xc3\xa6rmest gik i st\xc3\xa5 i de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r, men p\xc3\xa5 l\xc3\xa6ngere sigt var det m\xc3\xa5ske grundlaget for byens betydning i dag. P\xc3\xa5 dette tidspunkt begyndte nemlig dele af det engelske aristokrati at bruge omr\xc3\xa5det som vinteropholdssted samtidig med, at Rusland havde lejet den n\xc3\xa6rliggende Villefranche Bugt som fl\xc3\xa5debase til deres Middelhavseskadre. Derved kom pengest\xc3\xa6rke udl\xc3\xa6ndinge til at s\xc3\xa6tte pr\xc3\xa6g p\xc3\xa5 byen. Og der opstod en del serviceerhverv for disse turister, der ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5begyndte byggeri af flere store huse og pal\xc3\xa6er. Den anden store begivenhed, der indtraf, var da kong Karl-Albert af Sardinien den 26. maj 1832 fremlagde en plan ("Consiglio d\'Ornato") for byens udvikling uden for de gamle bymure. Planen fik dog ikke den betydning, som den lagde op til, idet kun f\xc3\xa5 dele af den blev gennemf\xc3\xb8rt, s\xc3\xa5som Place Massena, Place Garibaldi, Pont Neuf og udvidelsen af havnen med Lympia bassinet._NEWLINE_Den spirende turisme kunne dog ikke redde byens \xc3\xb8konomi, der kn\xc3\xa6kkede fuldst\xc3\xa6ndigt i 1853, da byens havn mistede sin status som frihavn, hvilket gjorde omr\xc3\xa5det til et af de fattigste i Vesteuropa Dette faktum lettede m\xc3\xa5ske overgangen til den endelige anneksion af Nice i Frankrig.\n_START_SECTION_\nTilbage til Frankrig\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 et m\xc3\xb8de den 20. juli 1858 i Plombi\xc3\xa8res-les-Bains mellem Napoleon 3. og den piemontesiske premierminister grev Cavour overdrog Piemonte-Sardinien Nice til Frankrig, mod at Frankrig ydede Piemonte-Sardinien milit\xc3\xa6rhj\xc3\xa6lp i dets opg\xc3\xb8r med \xc3\x98strig. Overdragelsen skabte ikke gl\xc3\xa6de i Nice; s\xc3\xa5ledes overrakte indbyggerne i Nice den 15. marts 1860 en anmodning til kong Viktor-Emanuel 2. om enten at forblive en del af Piemonte-Sardinien eller at f\xc3\xa5 lov til at grundl\xc3\xa6gge en neutral stat. Kongen afviste anmodningen, og den 31. marts forlod de piemontesiske tropper byen for dagen efter at blive afl\xc3\xb8st af franske soldater og gendarmer. I et brev til indbyggerne i Nice forklarede kong Viktor-Emmanuel, at det var i Nices interesse at blive en del af Frankrig, og lovede samtidig, at overdragelsen ville blive underkastet en folkeafstemning, der skulle finde sted den 15. april 1860._NEWLINE_Afstemningen skulle vise sig at v\xc3\xa6re spil for galleriet, idet der kun blev udleveret stemmesedler, hvor der stod "JA"; hvis man ville stemme "NEJ", m\xc3\xa5tte man rette det i h\xc3\xa5nden, mens de franske gendarmer holdt \xc3\xb8je. Resultatet blev derfor, at af 25.933 stemmer var de 25.743 ja-stemmer og s\xc3\xb8lle 160 var nej. Ikke desto mindre blev resultatet udlagt som folkets accept af og \xc3\xb8nske om at komme tilbage til Frankrig._NEWLINE_Nu da Nice officielt var blevet en del af Frankrig, skulle omr\xc3\xa5det ogs\xc3\xa5 i praksis tilknyttes resten af landet. Napoleon 3. besluttede derfor at anl\xc3\xa6gge en jernbane, der skulle g\xc3\xa5 helt til den italienske gr\xc3\xa6nse. Arbejdet skred hurtigt frem, og allerede i 1864 kunne det f\xc3\xb8rste tog rulle ind p\xc3\xa5 Nices baneg\xc3\xa5rd. Nu kunne man komme til Paris p\xc3\xa5 bare \xc3\xa9n dag og til London p\xc3\xa5 to. Forbindelsen indledte en ny \xc3\xa6ra for Nice. En \xc3\xa6ra, der kom til at st\xc3\xa5 i turismens tegn.\n_START_SECTION_\nTuristernes indtog\n_START_PARAGRAPH_\nI 1860 var Nice stadig en lille by, der puttede sig mellem Paillon-flodens venstre bred og Mont Boron med enkelte herskabsvillaer mellem bakkerne og kysten vest for byen. Dette skulle hurtigt \xc3\xa6ndre sig med en kraftig udvidelse, s\xc3\xa6rligt mod vest. Imellem 1870 og 1914 blev der opf\xc3\xb8rt 5.000 beboelsesejendomme i Nice. Grunden til denne udvikling var, at byen med jernbanens fremkomst igen var blevet popul\xc3\xa6rt m\xc3\xa5l for dem, der havde muligheden for, at flygte fra den nordeurop\xc3\xa6iske vinter. Denne invasion kr\xc3\xa6vede en masse lokal arbejdskraft til at indlogere, bespise og transportere disse turister. Hotellerne sk\xc3\xb8d op langs kysten. Grand Hotel, Atlantic, Westminster, Ruhl og West End stammer alle fra denne periode, med Hotel Negresco, der blev opf\xc3\xb8rt i 1912 som det ypperste og et vartegn for byen i \xc3\xa5rene fremover._NEWLINE_Til underholdning for turisterne opf\xc3\xb8rte man et kasino ejet af byen i 1884, i 1886 opf\xc3\xb8rtes operaen i Nice og ved Paillons udmunding opf\xc3\xb8rte man i 1895 et kasino p\xc3\xa5 p\xc3\xa6le i vandet._NEWLINE_Den offentlige transport fik et l\xc3\xb8ft i denne periode og fik ved hj\xc3\xa6lp af et gigantisk vejbyggeri forbundet landsbyerne i Nices omegn med byen, s\xc3\xa5ledes at indbyggerne derfra kunne afs\xc3\xa6tte deres varer p\xc3\xa5 markederne i Nice. Fra 1900 grundlagde man sporvognslinjer til Saint-Sylvestre, Saint-Maurice Kvarter (Nice), Cimiez, La Madeleine og La Californie og fik s\xc3\xa5ledes bundet byen bedre sammen. I 1902 lettede den f\xc3\xb8rste flyvemaskine fra et stykke jord ikke langt fra den nuv\xc3\xa6rende lufthavns placering. "La Belle Epoque" blev Nices guldalder, som dog sluttede brat med 1. verdenskrigs udbrud i 1914.\n_START_SECTION_\n20. \xc3\xa5rhundrede\n_START_PARAGRAPH_\nOmr\xc3\xa5det omkring Nice har aldrig v\xc3\xa6ret det store landbrugsland, og industri er der heller ikke meget af. Man har historisk set levet af handel og senere af turisme. S\xc3\xa5 da turisterne ved 1. verdenskrigs udbrud forsvandt, var det et h\xc3\xa5rdt slag for Nices \xc3\xb8konomi._NEWLINE_Imidlertid oplevede Nice under 1. verdenskrig en anden rolle som et sted, hvor man sendte s\xc3\xa5rede fra fronterne i Nordfrankrig hen for at blive plejet og komme sig efter sine s\xc3\xa5r. Det store hotel Atlantic blev et hospital. S\xc3\xa5vel russerne som engl\xc3\xa6nderne indrettede ligeledes hospitaler i byen. I Cimiez blev der indrettet et rekonvalescenshjem for britiske officerer. Derudover kom der en del flygtninge fra s\xc3\xa5vel Nordfrankrig og Belgien som fra Italien. Man kan sige, at det var et held, for byen mistede 3.665 af sine egne s\xc3\xb8nner under krigen, hvorfor det var n\xc3\xb8dvendigt at f\xc3\xa5 tilf\xc3\xb8rt nyt blod. Et andet forhold, der var med til at \xc3\xb8ge byens indbyggertal, var at mange af de omkringliggende landsbyer p\xc3\xa5 grund af krigen n\xc3\xa6rmest var blevet affolket, og at de tilbagev\xc3\xa6rende s\xc3\xb8gte ind til storbyen Nice.\n_START_SECTION_\nKrise og krig\n_START_PARAGRAPH_\nI 1928 overtog Jean M\xc3\xa9decin borgmesterposten i Nice. Han iv\xc3\xa6rksatte straks et antal st\xc3\xb8rre offentlige anl\xc3\xa6gsarbejder for at afb\xc3\xb8de konsekvenserne af den internationale krise, der i disse \xc3\xa5r pr\xc3\xa6gede verden, og som heller ikke Nice gik fri af. Place Mass\xc3\xa9na blev renoveret, Paillon blev overd\xc3\xa6kket l\xc3\xa6ngere nordp\xc3\xa5, han moderniserede hospitalerne Saint-Roch og Pasteur, og han renoverede byens vandforsyning. Disse initiativer kunne dog ikke forhindre, at \xc3\xb8konomien i Nice var t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 at bryde helt sammen. Som om det ikke var nok med den \xc3\xb8konomiske n\xc3\xb8d, trak sorte skyer sammen om Europa med fremkomsten af de totalit\xc3\xa6re diktaturer i Tyskland og Italien. Det fascistiske Italien opsagde i 1935 alle traktater indg\xc3\xa5et med Frankrig._NEWLINE_Den 2. september 1939 erkl\xc3\xa6rede Frankrig Tyskland krig, og den 10. juni 1940 erkl\xc3\xa6rer Italien Frankrig krig. Den 22. juni overgav Frankrig sig. Tyskerne havde i l\xc3\xb8bet af deres lynkrig indtaget Paris, mens italienerne kun havde n\xc3\xa5et at indtage en del af Menton. F\xc3\xb8rst den 11. november 1942 rykkede Italien ind i den den sydlige del af Frankrig og besatte omr\xc3\xa5det hen til Rh\xc3\xb4nes udmunding. Efter pres fra den italienske bes\xc3\xa6ttelsesmagt opgav Jean M\xc3\xa9decin den 17. juli 1943 borgmesterposten i Nice._NEWLINE_Den italienske bes\xc3\xa6ttelse af Nice forl\xc3\xb8b relativt udramatisk; de italienske troppers tilstedev\xc3\xa6relse gav ikke anledning til de store problemer. Idyllen blev dog afbrudt i september 1943, da italienerne blev afl\xc3\xb8st af den tyske Wehrmacht, som var anderledes h\xc3\xa5rdh\xc3\xa6ndet. Gestapo indledte jagten p\xc3\xa5 j\xc3\xb8der og modstandsfolk, og der blev opf\xc3\xb8rt betonbunkere langs kysten. P\xc3\xa5 grund af byens strategiske beliggenhed blev Nice udsat for amerikanske luftbombardementer. Blandt andet blev havnen bombet, og den 26. maj 1944 gik det ud over Saint-Roch stationen med 444 d\xc3\xb8de som resultat._NEWLINE_Den 4. maj 1944 gik de allierede i land i Normandiet og p\xc3\xa5begyndte befrielsen af Frankrig. Amerikanerne gik den 15. august 1944 i land ved Frejus for at \xc3\xa5bne den anden franske front. Den 27. august var de n\xc3\xa5et frem til Saint-Laurent-du-Var p\xc3\xa5 Varflodens h\xc3\xb8jre bred, og det s\xc3\xa5 dermed ud, som om befrielsen af Nice var n\xc3\xa6rt forest\xc3\xa5ende. Imidlertid var det amerikanernes plan at g\xc3\xa5 uden om Nice. Da modstandsbev\xc3\xa6gelsen erfarede dette, iv\xc3\xa6rksatte de en opstand i byen, der startede n\xc3\xa6ste morgen kl. 6:00. Samtidig planlagde de at indtage strategiske punkter i byen, og det kom snart til \xc3\xa5ben kamp med de tyske tropper. P\xc3\xa5 trods af deres relativt lille antal, omkring 350, lykkedes det dem at give tyskerne indtryk af, at der var langt flere, og tyskerne besluttede at tr\xc3\xa6kke sig ud af byen. Nice blev s\xc3\xa5ledes befriet af sin egen modstandsbev\xc3\xa6gelse, som dog m\xc3\xa5tte indkassere et tab p\xc3\xa5 27 d\xc3\xb8de og 280 s\xc3\xa5rede.\n_START_SECTION_\nGenopbygning og ekspansion\n_START_PARAGRAPH_\nEfter en overgangsadministration kunne Jean M\xc3\xa9decin genindtr\xc3\xa6de som borgmester i 1947 og p\xc3\xa5begynde et st\xc3\xb8rre oprydningsarbejde efter krigens \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelser. En af de f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8rre opgaver var genhusning af s\xc3\xa5vel dem, som havde mistet deres hjem p\xc3\xa5 grund af bombardementerne, som af de flygtninge, der nok engang var str\xc3\xb8mmet til Nice. L\xc3\xb8sningen p\xc3\xa5 denne opgave bestod i at udvide byen med to nye kvarterer: Ariane nord for byen og Magnan i den vestlige ende. Desv\xc3\xa6rre var tiden og materialerne ikke til kvalitetsbyggeri, hvilket de to kvarterer b\xc3\xa6rer pr\xc3\xa6g af den dag i dag. Men ellers s\xc3\xa5 fremtiden relativt lys ud. De f\xc3\xb8rste turister var begyndt at komme tilbage, og i 1946 \xc3\xa5bnede man en rigtig lufthavn "Nice-le-Var". Navnet blev \xc3\xa6ndret i 1950, hvor 225.000 passagere gik igennem lufthavnen, til det nuv\xc3\xa6rende Nice C\xc3\xb4te d\'Azur._NEWLINE_I 1962 sluttede Frankrigs involvering i krigen i Algeriet, hvilket gjorde, at de derv\xc3\xa6rende franskm\xc3\xa6nd for en meget stor dels vedkommende vendte tilbage til Frankrig. Flertallet af de omkring 50.000 "Pieds-Noirs", som de kaldtes, bosatte sig i Nice og tilf\xc3\xb8rte dermed byen en ny dynamik. Konsekvensen blev, at et st\xc3\xb8rre byggearbejde gik i gang, dels i form af boliger til disse nye indbyggere, dels i form af mindre virksomheder, som de satte i gang. Dermed \xc3\xa6ndrede bybilledet sig nok engang. En del af byens gr\xc3\xb8nne omr\xc3\xa5der forsvandt til fordel for fabrikker og kontorer. Det lykkedes dog bystyret at opk\xc3\xb8be en del st\xc3\xb8rre \xc3\xa6ldre ejendomme og omdanne dem til skoler og museer og s\xc3\xa5ledes bevare dem for eftertiden. Et eksempel herp\xc3\xa5 er "Villa Garin de Cocconato", som blev omdannet til Matisse-museum._NEWLINE_Til det manuelle arbejde p\xc3\xa5 byggepladserne og i fabrikkerne blev der importeret en del fremmedarbejdere i form af arabere fra Nordafrika. Disse mennesker skulle ogs\xc3\xa5 have et sted at bo med det resultat, at sociale boligbyggerier sk\xc3\xb8d op i Nice._NEWLINE_Jean M\xc3\xa9decin d\xc3\xb8de i 1965 efter sammenlagt 34 \xc3\xa5r i borgmesterstolen og blev afl\xc3\xb8st af sin s\xc3\xb8n, Jaques M\xc3\xa9decin. Han kom til at regere byen p\xc3\xa5 godt og ondt de n\xc3\xa6ste 24 \xc3\xa5r. Byens historie under den nye borgmester kom til at b\xc3\xa6re pr\xc3\xa6g af hans ambitioner om at g\xc3\xb8re Nice til en international metropol, baseret p\xc3\xa5 turisme og h\xc3\xb8jteknologisk industri, og ikke mindst hans st\xc3\xa6dige kamp for at frig\xc3\xb8re byen fra regionens hovedby, Marseilles, kontrol. Han iv\xc3\xa6rksatte flere st\xc3\xb8rre offentlige projekter, der havde til form\xc3\xa5l at tiltr\xc3\xa6kke pengest\xc3\xa6rke udl\xc3\xa6ndinge. S\xc3\xa5ledes opf\xc3\xb8rte han et stort kongrescenter p\xc3\xa5 en del af Paillons overd\xc3\xa6kning. Han initierede opf\xc3\xb8relsen af flere hoteller i international klasse t\xc3\xa6t ved lufthavnen, som han i \xc3\xb8vrigt fik forbundet med byen og kongrescentret ved hj\xc3\xa6lp af en motortrafikvej tv\xc3\xa6rs gennem byen. Museet for moderne og nutidskunst, Matisse-museet og det nye teater var ogs\xc3\xa5 hans fortjeneste._NEWLINE_Al denne aktivitet skete imidlertid for l\xc3\xa5nte penge med det resultat, at byens g\xc3\xa6ld efter hans afgang i 1990 kunne opg\xc3\xb8res til 14.500 franc pr indbygger, en af de h\xc3\xb8jeste i Frankrig. Byens indbyggere kom ikke alene til at betale for hans ambiti\xc3\xb8se projekter, som man dog fik et vist afkast af, de kom ogs\xc3\xa5 til at betale for den korruption, der fulgte i k\xc3\xb8lvandet p\xc3\xa5 hans tid som bykonge, og som han ogs\xc3\xa5 senere blev anklaget og d\xc3\xb8mt for.'