b'\n_START_ARTICLE_\nAnglo-egyptisk Sudan\n_START_PARAGRAPH_\nAnglo-egyptisk Sudan (arabisk: \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xb3\xd9\x88\xd8\xaf\xd8\xa7\xd9\x86 \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xa3\xd9\x86\xd8\xac\xd9\x84\xd9\x88 \xd9\x85\xd8\xb5\xd8\xb1\xd8\xb1) var navnet p\xc3\xa5 Sudan mellem 1899 og 1956, da det var et kondominat styret af Storbritannien og Egypten._NEWLINE_Det var beliggede i Nordafrika lige syd for Egypten. Det gr\xc3\xa6nsede op til det italienske \xc3\xb8stafrika og Det R\xc3\xb8de Hav mod \xc3\xb8st, Fransk \xc3\x86kvatorialafrika mod vest og de nordlige gr\xc3\xa6nser af Kenya, Uganda og Belgisk Congo mod syd._NEWLINE_Sudan var kontrolleret af Egypten, som var et britiskt protektorat med en osmannisk vicekonge. I 1882 gjorde mahdisterne opr\xc3\xb8r i Sudan og tog magten samt udr\xc3\xa5bte en egen stat. Egypten og Storbritannien gik i f\xc3\xa6llesskab til angreb p\xc3\xa5 mahdistregimet og genvandt kontrollen over landet. If\xc3\xb8lge en konvention af den 19. juni 1899 dannedes det nye kondominat Anglo-egypytisk Sudan._NEWLINE_Landet blev ledet af en generalguvern\xc3\xb8r, som blev indsat af egypterne efter briternes samtykke, men det blev i virkeligheden styrdet som en britisk koloni med hovedstad i Khartoum. Frem til selvst\xc3\xa6ndigheden i 1956 blev Sudan af briterne administreret som to separate enheder, det islamiske nordlige og det kristne sydlige territorium. P\xc3\xa5 den tid anvendte landet b\xc3\xa5de det egyptiske og det britiske flag._NEWLINE_De vigtigste produkter i kolonien var gummi arabicum og bomuld. Indbyggertallet var over 6 mio. mennisker, og omr\xc3\xa5det omfattede omkring 2.512.288 km\xc2\xb2.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede Muhammed Ali erobrede Nubien i 1822 og anlagde Khartoum, og hans s\xc3\xb8n Ibrahim pascha flyttede Egyptens gr\xc3\xa6nser frem til n\xc3\xa6rheden af Victorias\xc3\xb8en. Omr\xc3\xa5det gik dog tabt ved mahdi Muhammed Ahmeds opr\xc3\xb8r i 1882, men hans nye statsdannelse styrtedes i 1898, hvor efter if\xc3\xb8lge en konvention af 19 januar 1899 forvaltningen af landet syd for 22\xc2\xb0 n. br. til Uganda og Belgisk Congo overtoges af Egypten og Storbritannien i f\xc3\xa6llesskab. Egypten skulle udpege en generalguvern\xc3\xb8r, men denne skulle godkendes af Storbritannien; begge landes flag skulle anvendes i f\xc3\xa6llesskab, love gennemf\xc3\xb8res af generalguvern\xc3\xb8ren i det i 1910 dannede generalguvern\xc3\xb8rr\xc3\xa5d, slavehandel blev forbudt, varer fra Egypten var toldfrie, for s\xc3\xa5danne fra andre lande via Det R\xc3\xb8de hav m\xc3\xa5tte toldsatserne ikke v\xc3\xa6re lavere end i Egypten.\n_START_SECTION_\nAdministrative forhold\n_START_PARAGRAPH_\nLandet var inddelt i 15 provinser: Khartoum, Bl\xc3\xa5 Nil, Dongola, Berber, Kassala, Sennar, Kordofan, Dar-Fur, Hvide Nil, Bahr el-Gasal, Wadi Halfa, Det R\xc3\xb8de hav, Mongalla, Nuba og \xc3\x98vre Nil. Omr\xc3\xa5det Lado, som tidligere var i kong Leopold 2. af Belgiens besiddelse, genforenedes efter dennes d\xc3\xb8d i 1910 med Mongalla. Darfur vest for Kordofan l\xc3\xb8d under en arvelig sultan, men betalte skat til Anglo-egyptisk Sudan.\n_START_SECTION_\nAreal\n_START_PARAGRAPH_\nHele omr\xc3\xa5det beregnedes til 2.54 mio. km\xc2\xb2 i 1918.\n_START_SECTION_\nBefolkningsforhold\n_START_PARAGRAPH_\nAnglo-egyptisk Sudan havde omkring 3 mio. indbyggere, hvoraf 3.000 europ\xc3\xa6ere.\n_START_SECTION_\nByer\n_START_PARAGRAPH_\nHovedstad var Kartoum (23.083 indbyggere i 1916). Andre vigtige byer var Omdurman (59.429 indbyggere i 1915), Halfa, El-Obeid, Kassala, Suakin og Port Sudan.\n_START_SECTION_\nGeografi\n_START_PARAGRAPH_\nMellemste Sudan bestod af de tidligere selvst\xc3\xa6ndige riger Wadai, Bagirmi, Bornu og Kanem. Det vigtigste befolkningselement var kanuri-negrer, men folkeblandningen mellem flere negerstammer, mellem negrer og hamiter eller semiter var her ret stor. Omr\xc3\xa5det nord og \xc3\xb8st for Tchad til \xc3\x98stsudans gr\xc3\xa6nse regnedes under den franske interessesf\xc3\xa6re, syd for Tchad l\xc3\xa5 det tyske Kamerun, vest for Tchad britisk Nigeria. Det m\xc3\xa6gtigste Sudanrige var i samtiden Wadai.\n_START_SECTION_\nHandel\n_START_PARAGRAPH_\nSudan var hovedsagelig et landbrugsomr\xc3\xa5de, men af dets produkter kom ikke mange ud i verdenshandelen, egentlig blot kautsjuk og kopra samt mindre partier hirse, kolan\xc3\xb8dder med mere, som eksporteredes over havnene ved Guineakysten samt ved Det R\xc3\xb8de Hav. Efterh\xc3\xa5nden blev ogs\xc3\xa5 bomuld en udf\xc3\xb8rselsvare. Mellem Sudan og andre dele af Afrika foregik en livlig byttehandel med salt, som fandtes i mange s\xc3\xb8er. En vigtig handelsvare var ogs\xc3\xa5 elfenben. Guld forekom flere steder og eksporteredes mest over havnene i vest. Slavehandel var tidligere meget omfattende og forekom endnu i en vis udstr\xc3\xa6kning indtil 1. verdenskrig, mest mod nord eller \xc3\xb8st, det vil sige til islamiske omr\xc3\xa5der.\n_START_SECTION_\nSamf\xc3\xa6rdsel\n_START_PARAGRAPH_\nI det indre af Sudan blev drevet handel med karavaner._NEWLINE_Af jernbaner fandtes i det \xc3\xb8stlige Sudan linjerne Wadi Halfa-Khartoum, \xc3\xa5bnet i 1899 og senere i 1912 fortsat til Sennar og El-Obeid samt Suakim til Port Sudan og Suakim\xe2\x80\x93Berber, \xc3\xa5bnet i 1906. Dette jernbanenet i det anglo-egyptiske Sudan havde en udstr\xc3\xa6kning af omkring 2,400 km.'