b'\n_START_ARTICLE_\nNicolas Winding Refn\n_START_SECTION_\nTidlige liv\n_START_PARAGRAPH_\nNicolas Winding Refn blev f\xc3\xb8dt den 29. september 1970 i K\xc3\xb8benhavn som s\xc3\xb8n af filmistrukt\xc3\xb8r Anders Refn og fotograf Vibeke Winding. Da han var otte, flyttede han sammen med sin mor og stedfar Jesper S\xc3\xb8rensen til New York, i USA. Som 17-\xc3\xa5rig, flyttede han tilbage til K\xc3\xb8benhavn, for at begynde p\xc3\xa5 en gymnasieuddannelse. Efter sin studentereksamen, rejste han tilbage til New York, for at g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 The American Academy of Dramatic Arts. I 1992 blev han optaget p\xc3\xa5 Den Danske Filmskole i K\xc3\xb8benhavn. Herfra valgte han at droppe ud, for at lave Pusher. En kortfilm, som Nicolas havde instrueret og spillet hovedrollen i, blev vist p\xc3\xa5 en obskur tv-kanal, hvilket f\xc3\xb8rte til en chance for livet; Nicolas fik tilbudt 3,2 millioner kroner til at realisere sin kortfilm som en spillefilm i form af Pusher. I en alder af blot 24 \xc3\xa5r skrev og instruerede Nicolas den ekstremt voldelige og kompromisl\xc3\xb8se Pusher. Filmen solgte 185.000 biografbilletter og blev et kultf\xc3\xa6nomen, som gav Nicolas \xc3\xb8jeblikkelig international kritikerros i 1996._NEWLINE_Efter sin succesfulde debut, skrev, producerede og instruerede han sin n\xc3\xa6ste film, Bleeder (1999). Filmen fokuserede p\xc3\xa5 indadvendte reaktioner p\xc3\xa5 udadvendte situationer. Bleeder havde premiere p\xc3\xa5 Venice International Film Festival i 1999. Nicolas m\xc3\xb8dte Liv Corfixen, i sommeren 1999, i forbindelse med optagelserne til filmen; de blev k\xc3\xa6rester og senere gift. De har to d\xc3\xb8tre sammen. Nicolas\xe2\x80\x99 tredje spillefilm, Fear X (2003), var hans f\xc3\xb8rste engelsksprogede film. Filmen havde John Turturro i hovedrollen og blev medforfattet af kultforfatteren Hubert Selby Jr. Fear X havde verdenspremiere p\xc3\xa5 Sundance Film Festival._NEWLINE_Efter den \xc3\xb8konomisk skuffende modtagelse af sin f\xc3\xb8rste engelsksprogede film Fear X, genrejste Nicolas sig hurtigt ved at skrive, instruere og producere Pusher II (2004) og Pusher III (2005). Forts\xc3\xa6ttelserne var et resultat af debutfilmens voksende kultstatus. Denne turbulente tid i Nicolas\' liv blev skildret af filminstrukt\xc3\xb8ren Phie Ambo i dokumentarfilmen Gambler (2006), som havde premiere p\xc3\xa5 Rotterdam International Film Festival i 2005. I 2005 blev Pusher-trilogiens status som internationalt f\xc3\xa6nomen cementeret, da filmene blev vist p\xc3\xa5 Toronto Film Festival._NEWLINE_I 2008 skrev og instruerede Nicolas den voldelige og surrealistiske film Bronson (2008), som fortalte historien om en af Englands mest notoriske f\xc3\xa6ngselsfanger nogensinde; Michael Peterson, der p\xc3\xa5st\xc3\xa5r, at hans alter ego er Charles Bronson. Filmen havde premiere p\xc3\xa5 Sundance Film Festival i 2009, hvor filmpressen udr\xc3\xa5bte Nicolas som den n\xc3\xa6ste store europ\xc3\xa6iske auteur. Med Bronson etablerede Nicolas ogs\xc3\xa5 den engelske skuespiller Tom Hardy som en af de mest eftertragtede skuespillere i hele filmbranchen. Derefter skrev og instruerede Nicolas det mytologiske film Valhalla Rising (2009), som havde Mads Mikkelsen i hovedrollen som den stumme viking One Eye. Valhalla Rising var inspireret af en historie, som Nicolas\' mor havde l\xc3\xa6st h\xc3\xb8jt for ham, da han var yngre. Filmen havde premiere p\xc3\xa5 Venice Film Festival i 2009, hvilket f\xc3\xb8rte til, at den internationale filmpresse d\xc3\xb8bte Nicolas\' filmiske stil som "Refn-esque"._NEWLINE_Grundet succesen med Bronson og Valhalla Rising, blev Nicolas tilbudt en to-filmsaftale med Wild Bunch og Gaumont, hvilket blev afbrudt af et s\xc3\xa6rt m\xc3\xb8de mellem Nicolas og skuespilleren Ryan Gosling. Dette m\xc3\xb8de f\xc3\xb8rte til, at Nicolas instruerede actionfilmen Drive (2011), som havde premiere p\xc3\xa5 Cannes Film Festival i 2011. Her fik Nicolas overrakt prisen for Best Director af Robert De Niro, som var pr\xc3\xa6sident for juryen i 2011. Drive blev m\xc3\xb8dt med universel ros hos b\xc3\xa5de filmanmeldere og publikum._NEWLINE_Efter succesen med Drive, vendte Nicolas tilbage til samarbejdet med Wild Bunch og Gaumont. Nicolas skrev og instruerede filmen Only God Forgives (2013), som havde ogs\xc3\xa5 havde Ryan Gosling i hovedrollen. Filmen havde premiere p\xc3\xa5 Cannes Film Festival i 2013, hvor den var en kandidat til at vinde Palme d\'Or-prisen. Filmen blev m\xc3\xb8dt med polariserende anmeldelser, hvilket, ironisk nok, f\xc3\xb8rte til filmens succes. Nicolas\' kone Liv Corfixen skildrede deres private og professionelle liv under produktionen af Only God Forgives i dokumentarfilmen My Life Directed by Nicolas Winding Refn (2014), som havde premiere p\xc3\xa5 Fantastic Fest i 2014._NEWLINE_I 2015 skrev, instruerede og producerede Nicolas gyserfilmen The Neon Demon (2016), som er hans anden film i samarbejdet med Wild Bunch og Gaumont. Filmen f\xc3\xa5r verdenspremiere p\xc3\xa5 Cannes Film Festival, hvor den er udtaget til hovedkonkurrencen. Filmen har den amerikanske skuespillerinde Elle Fanning i hovedrollen.\n_START_SECTION_\nPriser\n_START_PARAGRAPH_\nNicolas Winding Refn fik i 2011 prisen som bedste instrukt\xc3\xb8r p\xc3\xa5 Filmfestivalen i Cannes for filmen Drive, som er indspillet i USA .'