b'\n_START_ARTICLE_\nHarald H\xc3\xb8ffding\n_START_SECTION_\nPsykologiske sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\n1882 var hans "Psykologi i Omrids paa Grundlag af Erfaring" udkommet (9. forkortede udgave udkom 1920). Det er en velafvejet fremstilling, der f\xc3\xa5r sin fasthed ved at hvile p\xc3\xa5 n\xc3\xb8je gennemt\xc3\xa6nkte filosofiske grundanskuelser. Idet disse stadig bringes i forbindelse med de psykologiske sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l, f\xc3\xa5r bogen en videre horisont, end en rent faglig oversigt ville have, og bliver en indledning til filosofien. "Det er for saa vidt en\xc2\xa0\xc2\xbbPsykologi uden Sj\xc3\xa6l\xc2\xab, som den intet udsiger om Sj\xc3\xa6lelivets absolutte V\xc3\xa6sen, eller om der i det hele gives et saadant absolut V\xc3\xa6sen".\n_START_SECTION_\nBevidsthedens natur\n_START_PARAGRAPH_\nBevidsthedens grundbestemmelse er for H\xc3\xb8ffding sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om en sammenfattende virken, syntesen. Ved denne kraft, der er viljens mest fundamentale form, holdes de mangfoldige bevidsthedselementer sammen og forenes til at v\xc3\xa6re en og samme bevidstheds indhold. Som alt liv best\xc3\xa5r under en stadig kamp med mods\xc3\xa6tninger, best\xc3\xa5r sj\xc3\xa6lelivet under en stadig str\xc3\xa6ben efter at harmonisere de stridende elementer. Fra sanseanskuelsen til det h\xc3\xb8jeste personlighedsliv forf\xc3\xb8lger H\xc3\xb8ffding denne sammenfattende virken. Man kan formode, at det er hans splittede og uudholdeligt oprevne sindstilstand under bruddet med teologien, samt hans trang til personligt at forene det ydre og det indre liv, der var kommet til at st\xc3\xa5 som mods\xc3\xa6tninger for ham, der har sk\xc3\xa6rpet hans blik for den stadigt k\xc3\xa6mpende sammenfattende virken. Desuden er der her en betydningsfuld overensstemmelse med Kant og med Kierkegaard; med sidstn\xc3\xa6vnte navnlig, hvor syntesen vurderes efter m\xc3\xa6ngden af og mods\xc3\xa6tningen mellem de elementer, den form\xc3\xa5r at sammenfatte._NEWLINE_I n\xc3\xb8je forbindelse med syntesen st\xc3\xa5r for H\xc3\xb8ffding forholdsloven, der siger, at bevidsthedslivet ikke kan opl\xc3\xb8ses i en r\xc3\xa6kke enkelte, indbyrdes uafh\xc3\xa6ngige dannelser, idet hver bevidsthedsdannelse er bestemt ved sammenh\xc3\xa6ngen og forholdet til andre. S\xc3\xa6tningen medf\xc3\xb8rer, at det for vor erkendelse er en ul\xc3\xb8selig opgave at omfatte absolutte genstande, der ikke st\xc3\xa5r i forhold til noget fra dem forskelligt, s\xc3\xa5 som verden som helhed eller Gud som absolut \xc3\xa5rsag.\n_START_SECTION_\nForholdet mellem det \xc3\xa5ndelige og det materielle\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8ffdings opfattelse af forholdet mellem det \xc3\xa5ndelige og det materielle, som han giver navn af identitetshypotesen, og som er besl\xc3\xa6gtet med Spinozas, g\xc3\xa5r ud p\xc3\xa5, at det drejer sig om to i erfaringen givne udtryk for et og samme v\xc3\xa6sen, s\xc3\xa5ledes at det er det samme, der i den ydre verden tr\xc3\xa6der frem som en bestemt hjerneproces, der i den indre verden tr\xc3\xa6der frem som en bestemt bevidsthedsdannelse. H\xc3\xb8ffding antyder den mulighed som logisk uangribelig, at der ud over de to i erfaringen givne er flere sider ved tilv\xc3\xa6relsen, som ikke fremtr\xc3\xa6der for os, men som indeholder grunden til tvedelingen inden for erfaringen. I det hele antyder han, at ul\xc3\xb8seligheden af vore dybeste problemer kan have sin grund i, at kun brudstykker af tilv\xc3\xa6relsen er os tilg\xc3\xa6ngelige. Det er muligt, at det \xc3\xa5ndelige st\xc3\xa5r tilv\xc3\xa6relsens inderste v\xc3\xa6sen n\xc3\xa6rmere end det materielle. For H\xc3\xb8ffding er det \xc3\xa5ndelige og det materielle ikke selvst\xc3\xa6ndige mods\xc3\xa6tninger, men hele tilv\xc3\xa6relsen udg\xc3\xb8r en enhed og delagtigg\xc3\xb8res derved i den v\xc3\xa6rdi, der tilkommer den \xc3\xa5ndelige verden._NEWLINE_I "Psykologiske Unders\xc3\xb8gelser", trykt i Videnskabernes Selskabs Skrifter 1889 (af selskabet blev han medlem 1884) samt i "Zur Theorie des Wiedererkennens", trykt i "Wundt\'s Studien", Bd VIII, har H\xc3\xb8ffding behandlet genkendelsen og s\xc3\xa6rlig fremdraget den umiddelbare genkendelse.\n_START_SECTION_\nEtik\n_START_PARAGRAPH_\n1887 udkom "Etik. En Fremstilling af de etiske Principper og deres Anvendelser paa de vigtigste Livsforhold" (4. udgave 1913). I 1891 fulgte "Etiske Unders\xc3\xb8gelser", hvor navnlig betonedes, at den etiske lovs fordringer ikke kan v\xc3\xa6re ens for alle, men \xe2\x80\x94 for at v\xc3\xa6re retf\xc3\xa6rdig \xe2\x80\x94 m\xc3\xa5 individualiseres, s\xc3\xa5ledes at enhver kommer til at yde i forhold til sine evner. H\xc3\xb8ffdings opfattelse er, at de etiske principper \xe2\x80\x94 grundlaget for alle domme om godt og ondt \xe2\x80\x94 har deres udspring i selve menneskets natur og vilk\xc3\xa5r, og er uafh\xc3\xa6ngig af alle autoriteter. H\xc3\xb8ffding h\xc3\xa5bede, at der i hans fremstilling ikke fandtes noget fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 begrundelse, der ikke st\xc3\xb8tter sig til biologi, psykologi eller sociologi. Hensynet til den st\xc3\xb8rste og mest omfattende velf\xc3\xa6rd bliver for H\xc3\xb8ffding princippet for al etisk begrundelse. H\xc3\xb8ffding h\xc3\xa6vder, at selve velf\xc3\xa6rdsprincippet ikke kan begrundes rent logisk fornuftm\xc3\xa6ssigt, hvilket blandt andet fremg\xc3\xa5r af, at der er flere grundm\xc3\xa5lestokke, som er logisk lige uangribelige. Hvilken m\xc3\xa5lestok, der kommer til anvendelse, afh\xc3\xa6nger af bestemte psykologisk-historiske foruds\xc3\xa6tninger, is\xc3\xa6r g\xc3\xa6lder, at den, der skal anerkende og for alvor anvende velf\xc3\xa6rdsprincippet, ikke m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re egoist eller individualist, fanatisk patriot eller sekterer, men m\xc3\xa5 form\xc3\xa5 at f\xc3\xb8lge de menneskelige handlinger med uinteresseret og universel sympati. Denne f\xc3\xb8lelsesbeskaffenhed er for H\xc3\xb8ffding velf\xc3\xa6rdsprincippets subjektive foruds\xc3\xa6tning, uden hvilken det kun er intellektuel kuriositet, n\xc3\xa5r man anvender princippet. H\xc3\xb8ffdings opfattelse munder s\xc3\xa5ledes ud i en fordring om, at vurderingsprincippet skal v\xc3\xa6re udtryk for personlighedens beskaffenhed, dette er fordringen om personlig sandhed, der i overensstemmelse med S\xc3\xb8ren Kierkegaard\'s t\xc3\xa6nken g\xc3\xa5r som en r\xc3\xb8d tr\xc3\xa5d gennem hele H\xc3\xb8ffdings filosofi._NEWLINE_I samklang hermed bliver for H\xc3\xb8ffding velf\xc3\xa6rdsprincippet n\xc3\xa6sten identisk med den st\xc3\xb8rst mulige hensyntagen til hver enkelt individ, et personligt v\xc3\xa6sen m\xc3\xa5 ikke p\xc3\xa5 noget punkt behandles som blot middel. Det enkelte individ skal h\xc3\xa6vde sig udad til og indad til, for at det \xe2\x80\x94 ved at f\xc3\xa5 lejlighed til at udfolde sig s\xc3\xa5 frit og alsidigt som muligt \xe2\x80\x94 kan komme til at st\xc3\xa5 som et selvst\xc3\xa6ndigt og ejendommeligt led af sl\xc3\xa6gten. Det har noget i sig, som ganske p\xc3\xa5 samme vis ikke kommer igen hos noget andet individ. N\xc3\xa5r H\xc3\xb8ffding meget st\xc3\xa6rkt betoner det sociale synspunkt, drejer det sig her dels om hensynet til alle individer, idet samfundslivets h\xc3\xb8jeste form\xc3\xa5l og bedste middel er den frie udfoldelse af de enkelte individers ejendommelige kr\xc3\xa6fter, dels drejer det sig om hensynet til det enkelte individ, idet det enkelte individ gennem deltagelse i sl\xc3\xa6gtens liv og arbejde udvikler sit eget v\xc3\xa6sen. I en udf\xc3\xb8rlig behandling af sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om viljens frihed slutter H\xc3\xb8ffding sig til deterministerne. Hans egen l\xc3\xa6re f\xc3\xa5r sin ejendommelige tone ved, at han fremh\xc3\xa6ver, at selve den etiske str\xc3\xa6ben er et tegn p\xc3\xa5, at verden ikke er f\xc3\xa6rdig. Der er en del af verdensarbejdet, som kun mennesker kan g\xc3\xb8re. En del af verdensudviklingen foreg\xc3\xa5r gennem selve den menneskelige handlen. Hvilken v\xc3\xa6gt den har i forhold til andre \xc3\xa5rsager, kan kun erfaring l\xc3\xa6re, men den m\xc3\xa5 ikke v\xc3\xa6re nul, hvis en etik skal v\xc3\xa6re mulig. Den udf\xc3\xb8rlige og indholdsrige dr\xc3\xb8ftelse af de vigtigste livsforhold i H\xc3\xb8ffdings etik har v\xc3\xa6ret til orientering for mange. Karakteristisk for H\xc3\xb8ffding er, at den v\xc3\xa6sentlige m\xc3\xa5lestok for den materielle kulturs h\xc3\xb8jde best\xc3\xa5r i, i hvor h\xc3\xb8j grad den f\xc3\xb8rer over til ideel kultur.\n_START_SECTION_\nFejden med Brandes\n_START_PARAGRAPH_\nI 1889\xe2\x80\x941890 f\xc3\xb8rtes i "Tilskueren" en heftig fejde mellem H\xc3\xb8ffding og Georg Brandes i anledning af en artikel af sidstn\xc3\xa6vnte, i hvilken Nietzsche fremdroges for l\xc3\xa6severdenen.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb8ren Kierkegaard som Filosof\n_START_PARAGRAPH_\nI 1892 udkom "S\xc3\xb8ren Kierkegaard som Filosof" (2. udgave 1919).\n_START_SECTION_\nKant\n_START_PARAGRAPH_\nI 1893 udkom "Kontinuiteten i Kant\'s filosofiske Udvikling" i Videnskabernes Selskabs Skrifter, hvorved H\xc3\xb8ffding kom til at indtage en fremragende stilling blandt Kant-forskere. 1920 udn\xc3\xa6vntes han til \xc3\xa6resmedlem af Kant-selskabet.\n_START_SECTION_\nDen nyere Filosofis Historie\n_START_PARAGRAPH_\n1894\xe2\x80\x9495 udkom i hefter "Den nyere Filosofis Historie". V\xc3\xa6rket er med sin i forhold til emnet beundringsv\xc3\xa6rdigt letforst\xc3\xa5elige fremstilling langt den bedste behandling af dette emne, der foreligger. H\xc3\xb8ffding lagde megen v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 karakteristikken af filosoffernes personlighed, da denne har stor indflydelse p\xc3\xa5 problemernes behandling, endvidere fremdrog han forbindelsen med tidsforholdene og den hele \xc3\xa5ndelige situation, men navnlig med naturvidenskaberne, idet den nyere filosofis afg\xc3\xb8rende problemer bestemmes ved selve det faktum, at den moderne naturvidenskab blev til. Det er ingenlunde en ren historisk interesse, dette v\xc3\xa6rk skylder sin oprindelse. Det g\xc3\xa6lder i almindelighed for H\xc3\xb8ffding, at hans egne anskuelser kom frem og klarg\xc3\xb8res derved, at han s\xc3\xb8gte forst\xc3\xa5ende at tage stilling til de anskuelser og benytte sig af de erfaringer, som er blevet fremdraget ikke alene af filosofiens, men i det hele af menneskehedens store m\xc3\xa6nd og store bev\xc3\xa6gelser p\xc3\xa5 alle omr\xc3\xa5der og fra alle tider. Den verden, han s\xc3\xa5ledes gennem sin overm\xc3\xa5de omfattende l\xc3\xa6sning stod i levende samkvem med, bidrog til det pr\xc3\xa6g af stilf\xc3\xa6rdig \xc3\xa5ndsfornemhed, der karakteriserede ham.\n_START_SECTION_\nRousseau\n_START_PARAGRAPH_\nI 1896 udkom "Jean-Jacques Rousseau og hans Filosofi" (2. udgave 1912).\n_START_SECTION_\nReligionsfilosofi\n_START_PARAGRAPH_\n1901 udkom H\xc3\xb8ffdings "Religionsfilosofi", hvor han benytter sig af sine erfaringer vundne ved at have levet i en modsat lejr, og s\xc3\xb8ger at finde en dybere liggende sammenh\xc3\xa6ng bag den st\xc3\xa6rke mods\xc3\xa6tning.\n_START_SECTION_\nBest\xc3\xa5ende v\xc3\xa6rdier\n_START_PARAGRAPH_\nFor H\xc3\xb8ffding er religionssp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let et sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l om best\xc3\xa5ende v\xc3\xa6rdier til trods for, at religionens betydning kan siges at blive sv\xc3\xa6kket ved udspaltning af videnskab og etik: "I religionens klassiske tider st\xc3\xa5r den som den ene, koncentrerede form, i hvilken alle \xc3\xa5ndslivets forn\xc3\xb8denheder tilfredsstilles; religionen er som s\xc3\xa5dan ikke blot hj\xc3\xa6lp og tr\xc3\xb8st, men er poesi moral og videnskab, eller den form\xc3\xa5r i hvert tilf\xc3\xa6lde at optage disse omr\xc3\xa5der i sig p\xc3\xa5 en organisk m\xc3\xa5de. Efterat disse forskellige omr\xc3\xa5der have emanciperet sig, og hvert for sig udvikler sig efter sine egne love, bliver der sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l hvorvidt \xc3\xa5ndslivet - hvad v\xc3\xa6rdi ang\xc3\xa5r - har bevaret om, sin kontinuitet under denne overgang fra koncentration til differentiation", eller udtrykt anderledes: sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let er, om der efter, at de videnskabelige og etiske omr\xc3\xa5der er blevet udskilte fra religionen, er g\xc3\xa5et umistelige v\xc3\xa6rdier tabt, eller om der er opst\xc3\xa5et andre v\xc3\xa6rdier, der modsvarer de religi\xc3\xb8se. Arbejdsdelingen, der p\xc3\xa5 den materielle kulturs omr\xc3\xa5de er \xc3\xa5rsagen til det sociale problem, er p\xc3\xa5 det \xc3\xa5ndelige livs omr\xc3\xa5de \xc3\xa5rsagen til det religi\xc3\xb8se problem. Det er langt fra, at H\xc3\xb8ffding n\xc3\xa6gter, at der er g\xc3\xa5der, men han s\xc3\xb8ger at vise, at over for de g\xc3\xa5der, som den selvst\xc3\xa6ndiggjorte videnskab ikke kan l\xc3\xb8se, kan de religi\xc3\xb8se forestillinger i ingen henseende hj\xc3\xa6lpe til forst\xc3\xa5else, tv\xc3\xa6rt imod kommer g\xc3\xa5derne igen i forst\xc3\xb8rret m\xc3\xa5lestok inden for religionen. I sit inderste v\xc3\xa6sen har religionen ikke med forst\xc3\xa5else, men med vurderingen af tilv\xc3\xa6relsen at g\xc3\xb8re. Religi\xc3\xb8s erfaring vedr\xc3\xb8rer forholdet mellem v\xc3\xa6rdi og virkelighed. Religi\xc3\xb8s f\xc3\xb8lelse fremkommer, n\xc3\xa5r der er en str\xc3\xa6ben efter at h\xc3\xa6vde v\xc3\xa6rdierne trods den for viljen uovervindelige modstand, som virkeligheden frembyder._NEWLINE_H\xc3\xb8ffding mener, at troen er en fastholdelse af overbevisningen om v\xc3\xa6rdiens best\xc3\xa5en, at der uanset tilv\xc3\xa6relsens omskiftelser bevares en mulighed for, at livsv\xc3\xa6rdierne ikke forringes, selv om de optr\xc3\xa6der i vidt forskellige former beroende p\xc3\xa5 de skiftende tiders behov. Inderst inde bag alle religi\xc3\xb8se forestillinger er denne tro kernen, de er faktisk billedlige, symbolske udtryk for denne tro, hvor meget end den troende selv kan mene, at de udsiger objektive sandheder. De er tydninger af de oplevelser, der inden for trangen til at h\xc3\xa6vde v\xc3\xa6rdiernes best\xc3\xa5en fremkommer ved m\xc3\xb8det mellem v\xc3\xa6rdi og virkelighed. H\xc3\xb8ffding mener, at berettigelsen af troen p\xc3\xa5 v\xc3\xa6rdiens best\xc3\xa5en vel ikke kan godtg\xc3\xb8res videnskabeligt, men at en s\xc3\xa5dan tro er forenelig med den videnskabelige forsken._NEWLINE_Et vigtigt problem for troen p\xc3\xa5 v\xc3\xa6rdiens best\xc3\xa5en, der ogs\xc3\xa5 uafh\xc3\xa6ngig heraf er meget betydningsfuldt, vedr\xc3\xb8rer, om der er mulighed for nye former for harmonisk koncentration svarende til dem, religionen i sin klassiske tid har frembudt, s\xc3\xa5ledes at de v\xc3\xa6rdier bevares, der ellers ville forsvinde med de hidtidige religi\xc3\xb8se former. H\xc3\xb8ffding mener, at vi forel\xc3\xb8big lever i kritikkens og analysens tid, men at de \xc3\xa5ndelige livsvilk\xc3\xa5r dog muligg\xc3\xb8r en fremskridende udvikling af et religi\xc3\xb8st standpunkt uden myte, dogme og kultus, en frugt af personlig erfaring, der skaffer sig udtryk i en livspoesi, som former sig forskelligt efter den enkeltes ejendommelighed; udviklingen vil fremskyndes, n\xc3\xa5r eftervirkningen af den dogmatiske sn\xc3\xa6verhed og den kritiske blaserthed er forsvundne.\n_START_SECTION_\nPersonlighedsprincippet\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8ffding h\xc3\xa6vder energisk personlighedsprincippet. Man kan ikke have religion p\xc3\xa5 anden h\xc3\xa5nd. Enhver m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re sin egen pr\xc3\xa6st. Religionen m\xc3\xa5 udspringe p\xc3\xa5 ny af det inderste i hver enkelt personlighed. I "Religionsfilosofi" fremdrages en r\xc3\xa6kke ulige religi\xc3\xb8se typer, dette har blandt andet til form\xc3\xa5l at tjene som indl\xc3\xa6g for personlighedsprincippet og mod al dogmatisme ved at g\xc3\xb8re det til et stort sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l, om ulige personligheder kan have\xc2\xa0\xc2\xbbsamme\xc2\xab\xc2\xa0religion._NEWLINE_H\xc3\xa6vdelsen af s\xc3\xa6tningen om v\xc3\xa6rdiens best\xc3\xa5en har en etisk tendens. For det f\xc3\xb8rste fordi den kr\xc3\xa6ver en stadig str\xc3\xa6ben efter at frembringe v\xc3\xa6rdier i virkelighedens verden (for det "hinsidige" har H\xc3\xb8ffding ingen interesse), for det andet fordi de oplevelser, hvori s\xc3\xa6tningen gennem et centralt opg\xc3\xb8r med alle livets sider og retninger f\xc3\xa5r magt over sindet, st\xc3\xa5r for H\xc3\xb8ffding som i h\xc3\xb8j grad v\xc3\xa6rdifulde ved deres rige, koncentrerede liv. Endvidere kr\xc3\xa6ver s\xc3\xa6tningen en stadig str\xc3\xa6ben efter at fremdrage og opdage de v\xc3\xa6rdier, der findes. Dette sidste st\xc3\xa5r i n\xc3\xb8je forbindelse med den side ved H\xc3\xb8ffdings v\xc3\xa6sen, der medf\xc3\xb8rer, at al kritik, der kun er kritik, h\xc3\xa5n, spot og kynisme, er ham imod, idet han s\xc3\xb8ger at leve sit liv i et ganske umiddelbart forhold til en omfattende v\xc3\xa6rdiernes verden.\n_START_SECTION_\nFilosofiske oversigtsv\xc3\xa6rker\n_START_PARAGRAPH_\nBlandt hans skrifter fra de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r kan n\xc3\xa6vnes: universitetsfestskriftet "Filosofiske Problemer" (1902), "Moderne Filosofer" (1904), "Mindre Arbejder", II Rk. (1905), "Danske Filosofer" (1909), "Religion og Videnskab" (1910). Ligeledes i 1910 kom H\xc3\xb8ffdings erkendelsesl\xc3\xa6re: "Den menneskelige Tanke, dens Former og Opgaver", hvori H\xc3\xb8ffding g\xc3\xb8r rede for "de Foruds\xc3\xa6tninger, der for mig er de f\xc3\xb8rste, og de Slutninger, der for mig er de sidste". Bogen behandler tankens psykologi, historie, former eller kategorier, samt dens problemer vedr\xc3\xb8rende selve erkendelsen, verdensanskuelsen og vurderingen. Den livsstemning, der ligger bag, er "et Standpunkt, paa hvilket der gennem Livets Blanding af Tragedie og Komedie, af Sejr og Nederlag er vunden en Grundstemning, som paa en Gang har Karakteren af Alvor \xe2\x80\x94 formedelst det Store, der er oplevet, og den Smerte, det ofte har kostet, \xe2\x80\x94 og af Ironi overfor ethvert Fors\xc3\xb8g paa i Billeder eller i Begreber at ville udtrykke, hvad der i sin Fylde og ved sine Mods\xc3\xa6tninger spr\xc3\xa6nger enhver Form, man fors\xc3\xb8ger at slaa fast. Den Livsanskuelse eller Livsf\xc3\xb8lelse, der saaledes opstaar, fastholder Forvisningen om en stor Enhed i Tilv\xc3\xa6relsen, hvad V\xc3\xa6rdier o. a. Emner og Elementer angaar, og kan derfor vende sig sp\xc3\xb8gende mod Livets Tilskikkelser, fordi de er magtesl\xc3\xb8se over for hin Forvisning, lige saa vel som mod Fors\xc3\xb8gene paa at udsige det uudsigelige. Sp\xc3\xb8gen faar dog Vemodets Karakter, fordi der stadig f\xc3\xb8les en Modsigelse ved, at det Store saa ofte er knyttet til det Ringe, og ved, at det ikke kan lykkes at faa sagt et afsluttende Ord om Livets Kerne og Livets Kaar. Bag Ironien og Vemodet ligger en stor Resignation"._NEWLINE_P\xc3\xa5 svensk kom 1911 "Personlighetsprincipen i Filosofin", svarende til en r\xc3\xa6kke forel\xc3\xa6sninger holdt ved universitetet i Helsingfors. I det hele har H\xc3\xb8ffding ved g\xc3\xa6steforel\xc3\xa6sninger ved fremmede universiteter og p\xc3\xa5 anden m\xc3\xa5de personlig st\xc3\xa6rkt taget del i det internationale \xc3\xa5ndsliv. Ved en r\xc3\xa6kke universiteter er han \xc3\xa6resdoktor. 1913 udkom "Mindre Arbejder", III Rk., 1914 "Henri Bergsons Filosofi". Samme \xc3\xa5r tildeltes der H\xc3\xb8ffding \xc3\xa6resboligen p\xc3\xa5 Carlsberg. 1915 tog han sin afsked som professor._NEWLINE_I h\xc3\xb8j grad var det lykkedes ham ved forel\xc3\xa6sningernes indhold, ved sin rene og velvillige personlighed, ved sin interesse for de unge, at g\xc3\xb8re "rusforel\xc3\xa6sningerne" til en betydningsfuld og p\xc3\xa5sk\xc3\xb8nnet indledning til studierne. Til brug ved "rusforel\xc3\xa6sningerne" har H\xc3\xb8ffding udgivet en lille "Formel Logik" samt en "Kort Oversigt over den nyere Filosofis Historie", p\xc3\xa5 tysk findes en noget udf\xc3\xb8rligere fremstilling: "Lehrbuch der Geschichte der neueren Philosophie" (1907)._NEWLINE_I Videnskabernes Selskabs Skrifter udkom 1917 "Totalitet som Kategori" og 1918 "Spinoza\'s Ethica. Analyse og Karakteristik", hvori resultaterne freml\xc3\xa6gges af de i ungdoms\xc3\xa5rene p\xc3\xa5begyndte og ofte genoptagne studier af denne af H\xc3\xb8ffding s\xc3\xa5 h\xc3\xb8jt beundrede filosof, Samme \xc3\xa5r udkom "Oplevelse og Tydning. Religionsfilosofiske Studier", 1920 udkom "Ledende Tanker i det nittende Aarhundrede", der karakteriseres som gennemf\xc3\xb8relsens og erfaringsbekr\xc3\xa6ftelsens Tid. Samme \xc3\xa5r kom i Videnskabernes Selskabs Meddelelser\xc2\xa0\xc2\xbbBem\xc3\xa6rkninger om den platoniske Dialog Parmenides\xc2\xab. Som et enkelt eksempel p\xc3\xa5, hvorledes H\xc3\xb8ffding har forst\xc3\xa5et at oms\xc3\xa6tte sin filosofi i praksis, kan anf\xc3\xb8res, at han 1915 blev formand for "Den danske Komit\xc3\xa9 for Bogsamlinger til Krigsfanger", der senere blev en afdeling inden for\xc2\xa0\xc2\xbbR\xc3\xb8de Kors\xc2\xab, hvis formand han blev 1917. Hans deltagelse i store offentlige sager har ved hans uinteresserede retsindighed ofte haft s\xc3\xa6rlig v\xc3\xa6gt.\n_START_SECTION_\nForholdet mellem filosofi og videnskab\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa5r man har betonet, at det for H\xc3\xb8ffding er af v\xc3\xa6sentlig betydning at v\xc3\xa6re i overensstemmelse med videnskabelig forskens metoder og med videnskabens resultater, kan blandt motiverne til hans filosofi en slags selvbekr\xc3\xa6ftelse af hans egen personlighed n\xc3\xa6vnes, og idet han var sig en s\xc3\xa5dan personlig faktor bevidst og reflekterede over den, f\xc3\xb8rte selvbekr\xc3\xa6ftelsen til en almindelig h\xc3\xa6vdelse af den personlige faktors n\xc3\xb8dvendighed, berettigelse og v\xc3\xa6rdi. Da hans personlige erfaringer var et v\xc3\xa6sentlig grundlag for hans filosofi, og da hans egne overbevisninger var vundne gennem tvivl og kamp, f\xc3\xb8rte selvbekr\xc3\xa6ftelsen til, at filosofiske og religi\xc3\xb8se anskuelser for at have v\xc3\xa6rdi b\xc3\xb8r bero p\xc3\xa5 personlige erfaringer og b\xc3\xb8r v\xc3\xa6re vundne gennem den urolige tvivls sk\xc3\xa6rsild. I mods\xc3\xa6tning hertil st\xc3\xa5r uselvst\xc3\xa6ndig overtagelse af andres meninger (autoritetstro) og fastlagte anskuelser, der fordres antagne (dogmatisme). Mod s\xc3\xa5dant og alt, hvad der st\xc3\xb8tter eller repr\xc3\xa6senterer sligt, f\xc3\xb8rte H\xc3\xb8ffding i en rolig form en st\xc3\xa6rkt f\xc3\xb8lt kamp.\n_START_SECTION_\nVedvarende udfordringer\n_START_PARAGRAPH_\nDen stadigt levende sandhedsstr\xc3\xa6ben h\xc3\xb8rte for H\xc3\xb8ffding til de h\xc3\xb8jeste \xc3\xa5ndelige v\xc3\xa6rdier. Man forst\xc3\xa5r deraf, at det for H\xc3\xb8ffding ikke var mistr\xc3\xb8stigt, hvor han fandt muligheder, der stod mod hinanden, eller fandt ul\xc3\xb8ste og ul\xc3\xb8selige problemer, der stadig m\xc3\xa5 tages op; thi netop det uafsluttelige her er en n\xc3\xb8dvendig betingelse for del, der for H\xc3\xb8ffding h\xc3\xb8rte til de h\xc3\xb8jeste v\xc3\xa6rdier. S\xc3\xa5ledes som han f\xc3\xb8lte sig selv som en vordende, er det interessant at se, hvorledes han over for hele tilv\xc3\xa6relsen fremh\xc3\xa6vede s\xc3\xa5danne forhold, at han i overensstemmelse med Sibbern kunne opfatte den som i stadig vorden._NEWLINE_H\xc3\xb8ffdings kritiske sans afholdt ham fra at indtage "absolutte standpunkter" eller forf\xc3\xa6gte "absolutte sandheder". Han udvikledes sin filosofi efter Lessings ord om, at str\xc3\xa6ben efter sandhed er bedre end besiddelse af den.\n_START_SECTION_\nBetydning\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8ffding fik jorden over en l\xc3\xa6sekreds; hans v\xc3\xa6rker er oversatte til en m\xc3\xa6ngde sprog, hans\xc2\xa0\xc2\xbbPsykologi\xc2\xab\xc2\xa0fx findes udgivet p\xc3\xa5 mindst 10 sprog og er blevet optrykt gentagne gange. Denne store anseelse skyldes blandt andet en vis j\xc3\xa6vn sund sans for hvilke antagelser, det er rimeligt at holde sig til, og hans brede humane livssyn og dybe sympati med alle, der \xe2\x80\x94 optagne af de h\xc3\xb8jeste problemer \xe2\x80\x94 f\xc3\xb8ler uro og tvivl._NEWLINE_Hans begrep om "totalitet" spillede en vigtig rolle for udviklingen af retsbegreber hos den unge Alf Ross._NEWLINE_H\xc3\xb8ffding dannede imidlertid aldrig nogen filosofisk skole og sluttede sig aldrig til nogen anden filosofisk skole. Han opstillede aldrig noget filosofisk system uanset, at der var systematisk sammenh\xc3\xa6ng i hans tanker omfattende psykologi, etik, erkendelsesteori, filosofihistorie, religionsfilosofi og livsfilosofi. Han bevarede en "tro p\xc3\xa5 livsv\xc3\xa6rdiernes best\xc3\xa5en og erfaringens uudt\xc3\xb8mmelighed".\n_START_SECTION_\nGravsted\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8ffding er begravet p\xc3\xa5 Vestre Kirkeg\xc3\xa5rd.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xa6der\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8ffding blev Ridder af Dannebrogordenen 1894, Dannebrogsmand 1901, Kommand\xc3\xb8r af 2. grad 1913 og Kommand\xc3\xb8r af 1. grad samme \xc3\xa5r og modtog Storkorset 1919.'