b'\n_START_ARTICLE_\nBaneplan\n_START_PARAGRAPH_\nHvis to himmellegemer kredser om hinanden, nogenlunde uforstyrret af tyngdep\xc3\xa5virkningen fra andre himmellegemer, vil det ene legemes bane, set af en observat\xc3\xb8r p\xc3\xa5 det andet legemes overflade, synes at ligge i et bestemt, fast plan; dette plan kaldes s\xc3\xa5ledes for det observerede himmellegemes baneplan._NEWLINE_I s\xc3\xa5kaldte tolegemeproblemer; "situationer" hvor man isoleret betragter to himmellegemer og ignorerer alle andre himmellegemers indflydelse, vil de to legemers baner altid f\xc3\xb8lge et baneplan, der ligger helt fast og ubev\xc3\xa6geligt i rummet, uanset om der er tale om lukkede, cirkel- eller ellipse-formede baner, eller \xc3\xa5bne, parabel- eller hyperbel-formede baner (hvor de to legemer kun m\xc3\xb8des \xc3\xa9n gang for derefter at fjerne sig fra hinanden for stedse)._NEWLINE_Men i praksis er der langt flere end to himmellegemer "til stede" alene i vores eget solsystem. Derfor vil indflydelsen fra de omkringliggende himmellegemers gravitation p\xc3\xa5virke hinandens bev\xc3\xa6gelser: Den slags "forstyrrende" virkninger p\xc3\xa5 et himmellegemes bev\xc3\xa6gelser kaldes for perturbering, og konsekvensen af det er, at bl.a. baneplanet for ethvert himmellegeme hele tiden gradvist \xc3\xa6ndrer sin rumlige orientering.'