b'\n_START_ARTICLE_\nRasmus Vinding\n_START_SECTION_\nOpv\xc3\xa6kst og ungdom\n_START_PARAGRAPH_\nVinding var f\xc3\xb8dt 19. marts 1615 i Vindinge, (nu Fuirendal) i Flakkebjerg Herred, hvor hans fader magister Poul Jensen Kolding da var pr\xc3\xa6st. Da denne fremragende mand 1622 flyttede til Herlufsholm for at overtage forstanderposten der, indsattes s\xc3\xb8nnen i skolen sammesteds. I de 10 \xc3\xa5r, Vinding s\xc3\xb8gte denne skole, havde den ikke mindre end 6_NEWLINE_rektorer, hvad vel n\xc3\xa6ppe var til gavn for undervisningen. Men da de fleste af dem var meget dygtige m\xc3\xa6nd, kom Vinding dog vel forberedt til universitetet 1632. _NEWLINE_Han fik bolig hos professor Hans Hansen Resen, der havde v\xc3\xa6ret den f\xc3\xb8rste af hans rektorer. I 1634 tog han bakkalaurgraden og blev derp\xc3\xa5 af biskop Hans Poulsen Resen sendt til Slangerup for at vikariere i rektoratet. 1635 tog han teologisk attestats og blev straks efter af n\xc3\xa6vnte biskop beskikket til h\xc3\xb8rer ved K\xc3\xb8benhavns Skole. I denne stilling forblev han i 3 \xc3\xa5r._NEWLINE_Da han m\xc3\xa6rkede, at l\xc3\xa6rergerningen ber\xc3\xb8vede ham tiden til egne studier, nedlagde han 1638 embedet og begav sig p\xc3\xa5 en studierejse, f\xc3\xb8rst til Leiden og siden til Paris, hvor han fik gode forbindelser og blev en tid. Her udgav han en mindetale over biskop Jesper Brochmands nys afd\xc3\xb8de, haabefulde, eneste s\xc3\xb8n. _NEWLINE_Derp\xc3\xa5 rejste han til universitetet i Angers og siden til det n\xc3\xa6rliggende store jesuiterkollegium la Fl\xc3\xa9che, hvor han optr\xc3\xa5dte som forfatter af et ret m\xc3\xa6rkeligt politisk skrift De Regno h\xc3\xa6reditario et electivo. I la Fl\xc3\xa8che fik han 1640 brev fra biskop Brochmand, at han skulde komme hjem, da der var en stilling, hvortil biskoppen havde udset ham. Det var rektorembedet i Sor\xc3\xb8. Uden just at ile begav Vinding sig da p\xc3\xa5 hjemvejen. _NEWLINE_Forel\xc3\xb8big blev han dog kun konstitueret som rektor, da han endnu ikke havde erhvervet magistergraden, som kr\xc3\xa6vedes i denne stilling. I juni 1641 tog han imidlertid graden og virkede s\xc3\xa5 til april 1646 med megen anseelse og dygtighed i det n\xc3\xa6vnte embede. Det var dog ikke hans hensigt at blive i den efter hin tids betragtning underordnede skolevirksomhed; men da der forel\xc3\xb8big ikke var noget andet, der tilb\xc3\xb8d sig, trak han sig for en tid tilbage til privatlivet.\n_START_SECTION_\nEmbedskarriere\n_START_PARAGRAPH_\nVinding tilbragte tiden dels hos sin svoger Johan Dideriksen Bartsk\xc3\xa6r, pr\xc3\xa6st p\xc3\xa5 Herlufsholm, dels hos den l\xc3\xa6rde fru Birgitte Thott, indtil han i februar 1648 kaldedes til professor i gr\xc3\xa6sk ved universitetet. I denne stilling gjorde han god fyldest og vandt ikke ringe anseelse, hvortil ogs\xc3\xa5 bidrog, at han var en i mange retninger brugbar mand. Han var s\xc3\xa5ledes Trinitatis Kirkes v\xc3\xa6rge fra 1658 til 1672 og Vor Frue Kirkes fra 1660 til kort f\xc3\xb8r sin d\xc3\xb8d._NEWLINE_Vinding frabad han sig derimod det p\xc3\xa5 ham 1662 faldne valg som universitetets rektor, vistnok fordi han da allerede var st\xc3\xa6rkt optaget af hverv, der l\xc3\xa5 uden for universitetet. Ved sine gifterm\xc3\xa5l var han for \xc3\xb8vrigt n\xc3\xb8je knyttet til det akademiske aristokrati. 1649, 15. juli, havde han nemlig \xc3\xa6gtet Margrethe, datter af professor Jacob Fincke, og da hun d\xc3\xb8de 15. august 1650, blev han p\xc3\xa5 ny gift 1653, 17. april, med Ingeborg, datter af biskop Jacob Matthiesen i \xc3\x85rhus. Da hun var en sl\xc3\xa6gtning af Vindings f\xc3\xb8rste kone, m\xc3\xa5tte kongelig bevilling til \xc3\xa6gteskab erhverves._NEWLINE_Efter at have gennemlevet K\xc3\xb8benhavns belejring (1658-1660) blev Vinding en af universitetets deputerede p\xc3\xa5 den store rigsdag 1660 og fik her lejlighed til at arbejde for gennemf\xc3\xb8relsen af de tanker om arvelighed og enev\xc3\xa6lde, som han for 20 \xc3\xa5r siden under sit ophold i Frankrig havde udtalt. Han blev da ogs\xc3\xa5 en af de m\xc3\xa6nd, som den nye enev\xc3\xa6lde i betydelig grad lagde beslag p\xc3\xa5. Allerede 1660 blev han assessor i kancellikollegiet og samtidig eller lidt senere tillige i H\xc3\xb8jesteret. I disse stillinger var han i h\xc3\xb8j grad pligtopfyldende. Ved sin gode hukommelse, sin ordenssans og veltalenhed kom han til at indtage en fremragende plads blandt rettens medlemmer, og da kansler Peder Reedtz 1664 blev sendt til Norge for i kongens navn at forvalte H\xc3\xb8jesteret der, blev Vinding medgivet ham. Fra 1670 var han referendarius i H\xc3\xb8jesteret. _NEWLINE_I 1661 ombyttede han l\xc3\xa6restolen i gr\xc3\xa6sk med det ved Peder Spormands d\xc3\xb8d ledige professorat i historie og geografi. Optaget, som han var, af meget andet, kunde han dog n\xc3\xa6ppe g\xc3\xb8re synderligt derved; dog har han indlagt sig en betydelig fortjeneste af selve universitetets historie ved 1665 at udgive Regia Acad. Hauniensis in Regibus, Conservatoribus, Rectoribus, Professoribus suis repr\xc3\xa6sentata, et meget nyttigt, sk\xc3\xb8nt ikke fejlfrit arbejde, der v\xc3\xa6sentlig er et uddrag af de akademiske Programmata funebria. Da Vindings arbejde i lovkommissionen og andre ham p\xc3\xa5lagte arbejder, s\xc3\xa5som revisionen af skatkammerets regnskaber og deltagelse i forskellige kommissioner, stillede betydelige krav til hans tid, fritoges han for at holde forel\xc3\xa6sninger, uden derfor at opgive sin plads ved universitetet. _NEWLINE_Da det var bekendt, at Vinding havde st\xc3\xa5et i et mange\xc3\xa5rigt venskabsforhold til Peder Griffenfeld \xe2\x80\x93 om end denne i sin h\xc3\xb8jhedsperiode havde trukket sig noget tilbage fra ham \xe2\x80\x93 s\xc3\xa5 undgik Vinding det tunge hverv at sidde til doms over den forhen s\xc3\xa5 m\xc3\xa6gtige statsmand. Hans anseelse var i den f\xc3\xb8lgende tid usv\xc3\xa6kket. Efterh\xc3\xa5nden fik han titel som kancellir\xc3\xa5d (1679), justitsr\xc3\xa5d (1680) og etatsr\xc3\xa5d (1684), og det p\xc3\xa5 en tid, da slige titler havde nyhedens glans og derfor bet\xc3\xb8d mere end i en senere tid. Han d\xc3\xb8de efter nogen tids svagelighed 4. september 1684. Hans anden hustru overlevede ham med s\xc3\xb8nnen Poul og datteren Anna, gift med Peder Hjort, assessor i Kancellikollegiet. En s\xc3\xb8n, Jacob, d\xc3\xb8de under sine studier i Strasburg 1681.\n_START_SECTION_\nDanske Lov\n_START_PARAGRAPH_\nSk\xc3\xb8nt Rasmus Vinding ikke egentlig var jurist, er hans navn dog n\xc3\xb8je knyttet til en af de betydningsfuldeste begivenheder i den danske rets historie, nemlig udarbejdelsen af Danske Lov, der for en meget v\xc3\xa6sentlig del er hans v\xc3\xa6rk. Vinding var ikke medlem af de to f\xc3\xb8rste lovkommissioner. F\xc3\xb8rst 1666, da den tredje kommission nedsattes, kom han med og blev straks en farlig konkurrent for Peder Lassen, som hidtil havde v\xc3\xa6ret sj\xc3\xa6len i lovarbejdet. Dettes videre gang indtil Lassens d\xc3\xb8d (1681) afspejler i alle dets faser en bitter kamp mellem de to m\xc3\xa6nd, der hver is\xc3\xa6r s\xc3\xb8gte at f\xc3\xa5 den afg\xc3\xb8rende indflydelse p\xc3\xa5 lovbogens endelige form. Mods\xc3\xa6tningen mellem dem var vistnok mere af personlig end af videnskabelig natur; i hvert fald er det urigtigt, n\xc3\xa5r man i Vinding s\xc3\xa6rlig har villet se fork\xc3\xa6mperen for de nationale synspunkter, i Lassen repr\xc3\xa6sentanten for de romanistiske. _NEWLINE_Vinding var oprindelig sin medbejler underlegen, navnlig i kendskab til den g\xc3\xa6ldende ret, og hans f\xc3\xb8rste udkast (Codex Fredericius 1667), hvis udarbejdelse rigtignok blev st\xc3\xa6rkt fremskyndet, kan n\xc3\xa6ppe st\xc3\xa5 m\xc3\xa5l med Lassens samtidige arbejde. Han havde m\xc3\xa5ske heller ikke sejret, om han ikke 1669 var bleven hjulpet frem af Peder Schumacher, der udvirkede en hemmelig befaling til ham om at udarbejde et nyt udkast, dog efter en anden og mere omfattende plan. Dette udkast (det f\xc3\xb8rste projekt), der endnu samme \xc3\xa5r overleveredes kongen, viser overraskende fremskridt, sammenlignet med udkastet af 1667. Vinding havde \xc3\xb8jensynlig i mellemtiden arbejdet energisk p\xc3\xa5 at s\xc3\xa6tte sig ind i lovstoffet og i den g\xc3\xa6ldende retspraksis, som han i stort omfang tog hensyn til. Udarbejdelsen af f\xc3\xb8rste projekt skaffede ham dog ikke straks sejren._NEWLINE_Den revisionskommission, som nedsattes 1672, og af hvilken vel Lassen, men ikke Vinding var medlem, omarbejdede det p\xc3\xa5 v\xc3\xa6sentlige punkter, og det var f\xc3\xb8rst den anden revisionskommission (1675) som Vinding beherskede, der endelig skaffede ham overtaget. Her f\xc3\xb8rtes udkastet til dels tilbage til dets oprindelige form og fik i det hele den skikkelse (det sidste projekt), som det siden hen bevarede. Vel nedsattes der endnu to revisionskommissioner, af hvilke dog ingen talte Lassen som medlem; men da kunde der ikke l\xc3\xa6ngere v\xc3\xa6re tale om at forlade det givne grundlag, og selv om der vedtoges en m\xc3\xa6ngde \xc3\xa6ndringer, blev det dog i hovedsagen Vindings arbejde, som 1683 oph\xc3\xb8jedes til lov. _NEWLINE_Det skal endnu tilf\xc3\xb8jes, at det n\xc3\xa6ppe er rigtigt, n\xc3\xa5r man (Ludvig Aubert) har antaget, at Vinding foruden de to ovenn\xc3\xa6vnte udkast i tiden mellem 1672 og 1675 har udarbejdet endnu et tredje. Som af V.A. Secher p\xc3\xa5vist er det arbejde, man har anset for det tredje udkast, netop resultatet af den anden revisionskommissions arbejde. Som dommer i H\xc3\xb8jesteret roses Vinding for skarpsindighed og retf\xc3\xa6rdighed, en dom, som bekr\xc3\xa6ftes af de endnu bevarede voteringsprotokoller.\n_START_SECTION_\nFilologiske arbejder\n_START_PARAGRAPH_\nRasmus Vinding var ogs\xc3\xa5 filolog og professor i gr\xc3\xa6sk sprog ved universitetet i tiden 1648-61. Han skrev som s\xc3\xa5dan en r\xc3\xa6kke universitetsafhandlinger over filologiske emner (Commentarii in Euripidis Hecubam 1648, 1656; in Euripidis Medeam 1657; de origine litterarum Gr\xc3\xa6carum 1661; en udgave af Marciani Heracleot\xc3\xa6 (dvs. Scymni Chii) Periegesis med latinsk overs\xc3\xa6ttelse 1662); men hans filologiske hovedv\xc3\xa6rk var Hellen, som f\xc3\xb8rst efter hans d\xc3\xb8d udkom, aftrykt efter hans eget manuskript, i XI. bind af det store samlerv\xc3\xa6rk Gronovii Thesaurus Antiquitatum Gr\xc3\xa6carum, Leiden 1701. Han har deri givet en summarisk oversigt over hver af de forskellige, f\xc3\xb8r Alexander den stores tid eksisterende gr\xc3\xa6ske sm\xc3\xa5staters historie fra deres f\xc3\xb8rste oprindelse. Det er v\xc3\xa6sentlig kun en ganske kritikl\xc3\xb8s sammenhobning af de vigtigste forfattersteder, hvor de behandlede enkeltemner ber\xc3\xb8res, anlagt i smag med de lignende samlerv\xc3\xa6rker af Meursius og andre; nu har det n\xc3\xa6ppe nogen som helst betydning mere.'