b'\n_START_ARTICLE_\nKurfyrstend\xc3\xb8mmet Hessen\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nVed Landgrev Frederik 2. af Hessen-Kassels d\xc3\xb8d i 1785, blev han efterfulgt af hans s\xc3\xb8n landgrev Vilhelm 9., der k\xc3\xa6mpede mod Frankrig i revolutionskrigene og 1795 tiltr\xc3\xa5dte Freden i Basel; til geng\xc3\xa6ld for de 1801 p\xc3\xa5 venstre Rhin-bred afst\xc3\xa5ede landstr\xc3\xa6kninger fik han 1803 rigsstaden Gelnhausen og enklaverne Fritzlar, Holzhausen og Amoneburg samt kurv\xc3\xa6rdigheden, som han i maj 1803 antog under navn af Vilhelm 1. I 1806 sluttede han overenskomst med Napoleon til opretholdelse af kurfyrstend\xc3\xb8mmets neutralitet, men undgik dog ikke, da Napoleon ikke stolede p\xc3\xa5 ham, at landet samme \xc3\xa5r blev besat af franske soldater og ved Freden i Tilsit blev indlemmet i det nyoprettede kongerige Westfalen.\n_START_SECTION_\n1815-1848\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 Wienerkongressen 1815 fik han sine lande tilbage og beholdt titel af kurfyrste; en titel der var betydningsl\xc3\xb8s efter det tysk-romerske riges opl\xc3\xb8sning , idet kongressen afslog at give ham kongev\xc3\xa6rdigheden. De under det franske herred\xc3\xb8mme indf\xc3\xb8rte reformer afskaffedes, og den af kurfyrsten 1817 udstedte hus- og statslov tog s\xc3\xa5 godt som intet hensyn til folkets rettigheder; for at undg\xc3\xa5 st\xc3\xa6ndernes protest undlod han at sammenkalde dem._NEWLINE_Han efterfulgtes 1821 af sin s\xc3\xb8n Vilhelm 2., under hvem der 1830 udbr\xc3\xb8d uroligheder. I september 1830 indvilgede Vilhelm 2. i indkaldelsen af st\xc3\xa6nderforsamlingen og undertegnede i januar 1831 den af denne vedtagne ny grundlov. Det anst\xc3\xb8d, han vakte ved sit forhold til den af ham til grevinde af Reichenberg oph\xc3\xb8jede Emilie Ortlopp, foranledigede ham til at forl\xc3\xa6gge residensen til Hanau og i september 1831 at antage sin s\xc3\xb8n, kurprins Frederik Vilhelm, til medregent. Ved Vilhelm 2.s d\xc3\xb8d 1847 fulgte Frederik Vilhelm 1., der allerede som medregent med alle midler havde bek\xc3\xa6mpet landdagen og forfatningen.\n_START_SECTION_\n1848-1866\n_START_PARAGRAPH_\nFebruarrevolutionen i 1848 fremkaldte st\xc3\xa6rk bev\xc3\xa6gelse i befolkningen, og kurfyrsten blev tvunget til at afskedige sit reaktion\xc3\xa6re ministerium og g\xc3\xa5 med til en m\xc3\xa6ngde liberale reformer som fx religionsfrihed og pressefrihed. Efter at den nationale rigsdag i Frankfurt var opl\xc3\xb8st, sluttede Hessen sig til det preussiske forbund. Men da \xc3\x98strig atter kom til kr\xc3\xa6fter, indtr\xc3\xa5dte i Hessen, som overalt i Tyskland, en reaktion, og februar 1850 udn\xc3\xa6vnte kurfyrsten Hassenpflug til f\xc3\xb8rsteminister, der med iver kastede sig ind i en kamp mod den liberale forfatning og mod unionen med Preussen. Da landdagen n\xc3\xa6gtede opkr\xc3\xa6velse af skatter, blev forsamlingen opl\xc3\xb8st, og ved forordningen af 4. September blev der taget bestemmelse om indkr\xc3\xa6vning af samtlige skatter. Embedsstanden og befolkningen gjorde indsigelser, men kurfyrsten erkl\xc3\xa6rede landet i belejringstilstand, forlagde residensen til Wilhelmsbad og anr\xc3\xa5bte forbundsdagen i Frankfurt om hj\xc3\xa6lp. Denne lod i november et bayersk-\xc3\xb8strisk arm\xc3\xa9korps overskride den kurhessiske gr\xc3\xa6nse og bes\xc3\xa6tte Hanau. Herimod protesterede preusserne og besatte Kassel og Fulda. Preussen var dog ikke i stand til at tage kampen op og m\xc3\xa5tte derfor ved konferencen i Olmutz overlade Hessen til forbundsdagen, der i marts 1852 oph\xc3\xa6vede forfatningen af 1831 med tilf\xc3\xb8jelserne 1848 og 1849 og i april gav landet en ny forfatning. If\xc3\xb8lge denne havde landdagen meget ringe indflydelse og kunne ikke hindre kurfyrsten i at \xc3\xb8ge sin formue af landets midler og hemme den \xc3\xb8konomiske udvikling ved forbud mod anl\xc3\xa6g af jernbaner og fabrikker._NEWLINE_Efter Hassenpflugs fald 1855 fortsattes den reaktion\xc3\xa6re politik, og f\xc3\xb8rst i juni 1862 blev efter preussernes indblanding forfatningen af 1831 atter proklameret. Stridighederne fortsattes dog stadig mellem regeringen og landdagen. Da kurfyrsten 1866 stillede sig p\xc3\xa5 \xc3\x98strigs side, rykkede preusserne ind den 16. juni, og den 20. september blev Hessen indlemmet i det preussiske monarki. Kurfyrsten, der var f\xc3\xb8rt som krigsfange til Stettin, begav sig til sine godser i B\xc3\xb6hmen. 1875 d\xc3\xb8de kurfyrst Frederik Vilhelm barnl\xc3\xb8s; den \xc3\xa6ldre hovedlinje af det hessiske hus repr\xc3\xa6senteredes derefter af landgrev Alexander Frederik (f\xc3\xb8dt 1863).'