b'\n_START_ARTICLE_\nKniaz Pozharski (skib, 1873)\n_START_SECTION_\nDesign\n_START_PARAGRAPH_\nKniaz Pozharski blev bestilt som en "panserkorvet", med navnet Pozharski, men betegnelsen blev \xc3\xa6ndret til "panserfregat" i 1866, og navnet fik tilf\xc3\xb8jet Kniaz ("fyrst"). Panser og artilleri var koncentreret midtskibs i et central batteri (kasemat). Skibet havde v\xc3\xa6dderst\xc3\xa6vn og bes\xc3\xa6tningen var p\xc3\xa5 495 mand. Kniaz Pozharsky blev bygget hos Mitchell i St. Petersborg, p\xc3\xa5 det v\xc3\xa6rft, Charles Mitchel havde oprettet i 1862. Skibet var 93,1 m langt, 14,9 m bredt og havde en dybgang p\xc3\xa5 7,5 m. Det oprindelige design l\xc3\xb8d p\xc3\xa5 et deplacement p\xc3\xa5 4.578 t, men skibet var p\xc3\xa5 5.220 t, da det blev leveret. Kniaz Pozharsky havde dobbeltbund og mens Wright beskriver det som en stabil v\xc3\xa5benplatform og et godt s\xc3\xb8skib, s\xc3\xa5 videregiver Campbell et skudsm\xc3\xa5l, der lyder p\xc3\xa5, at skibet var en d\xc3\xa5rlig sejler.\n_START_SECTION_\nFremdrift\n_START_PARAGRAPH_\nSkibet havde en vandretliggende dampmaskine, der trak direkte p\xc3\xa5 akslen med den tobladede skrue. Dampen blev dannet i otte kedler, og maskineriet kunne pr\xc3\xa6stere 2.835 HK, hvilket gav en fart p\xc3\xa5 11,7 knob. Kniaz Pozharski fulgte det britiske system, hvor skorstenen var teleskopmonteret og kunne s\xc3\xa6nkes for at mindske vindmodstanden og lette man\xc3\xb8vreringen med sejl, og hvor skibsskruen kunne hejses op i en br\xc3\xb8nd i skroget - ligeledes for at give bedre fremdrift under sejl. Der var plads til 610 t kul, hvilket var nok til g\xc3\xa5 3.000 s\xc3\xb8mil for maskinkraft alene. Skibet var fuldrigget, og sejlarealet var p\xc3\xa5 2.508 m\xc2\xb2.\n_START_SECTION_\nBev\xc3\xa6bning\n_START_PARAGRAPH_\nKniaz Pozharski havde otte 22,9\xc2\xa0cm riflede forladekanoner fra Obukhov, fordelt med fire i hver bredside. For at skaffe et vist skudfelt for- og agterud, var der lavet udsk\xc3\xa6ringer i skroget, s\xc3\xa5 forreste og agterste kanon i hver side kunne svinges til en alternativ kanonport. Det gav et st\xc3\xb8rre skudfelt end i den traditionelle bredside, men der var stadig et stort omr\xc3\xa5de ud for begge ender af skibet, som ikke kunne beskydes. Kanonkuglerne vejede 300 pund (136\xc2\xa0kg) og selve kanonerne vejede 6,7 ton stykket. Kuglerne blev sendt afsted med en mundingshastighed p\xc3\xa5 389 m/sekund, og p\xc3\xa5 klos hold kunne de gennembryde 236\xc2\xa0mm smedejernspanser._NEWLINE_Watts og Campbell oplyser, at skibet medf\xc3\xb8rte tre stangtorpedoer og tre sl\xc3\xa6betorpedoer, men hverken Wright eller Silverstone n\xc3\xa6vner dem.\n_START_SECTION_\nPanser\n_START_PARAGRAPH_\nKilederne er ikke helt enige om pansringen p\xc3\xa5 Kniaz Pozharski. De er enige om, at der var smedejernspanser langs hele vandlinjen, med en h\xc3\xb8jde p\xc3\xa5 godt tre meter, hvoraf omkring det halve l\xc3\xa5 under vandlinjen. Pansertykkelsen angives nogle steder som 100\xc2\xa0mm, andre skriver 114\xc2\xa0mm. Kanonerne var beskyttet af et 24,4 m langt sidepanser, der havde en tykkelse p\xc3\xa5 114\xc2\xa0mm. Der er ingen oplysninger om tv\xc3\xa6rg\xc3\xa5ende panser. Panseret var monteret p\xc3\xa5 et beskyttende lag teaktr\xc3\xa6, der angives til en tykkelse p\xc3\xa5 mellem 43 og 46\xc2\xa0cm.\n_START_SECTION_\nTjeneste\n_START_PARAGRAPH_\nKniaz Pozharski blev k\xc3\xb8llagt 30. november 1864 p\xc3\xa5 Mitchells v\xc3\xa6rft i Sankt Petersborg. Navnet var fra begyndelsen blot angvet som Pozharsky, men det blev \xc3\xa6ndret inden skibet l\xc3\xb8b af stabelen, den 12. september 1867. Kilderne er uenige om, hvorn\xc3\xa5r skibet hejste kommando, det angives som enten 1870 eller 1873. I 1873 blev Kniaz Pozharski som det f\xc3\xb8rste russiske pansrede skib sendt til Stillehavet, med base i Vladivostok. I 1875 var det tilbage i \xc3\x98sters\xc3\xb8en, hvor det tilbragte resten af sin tid - kun afbrudt af en ny tur til Stillehavet i 1879-1880. Kniaz Pozharski var flagskib for den del af \xc3\x98sters\xc3\xb8fl\xc3\xa5den, der deltog i fl\xc3\xa5deman\xc3\xb8vrene i 1884, og det blev inspiceret af zar Alexander 3.,_NEWLINE_I 1885 var Kniaz Pozharski p\xc3\xa5 v\xc3\xa6rft og blev renoveret. Det fik nye kedler til maskineriet, ny skrue og skorstenen blev skiftet ud med to nye, der var kortere og uden teleskopanordning. Artilleriet blev ogs\xc3\xa5 fornyet: De otte kanoner blev erstattet med otte 20,3\xc2\xa0cm L/35-modeller, der var bagladere med en kanonv\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 13 ton, og en mundingshastighed p\xc3\xa5 547 m/sekund. Der kom ogs\xc3\xa5 to 15,2\xc2\xa0cm L/23 kanoner, formentlig opstillet p\xc3\xa5 ford\xc3\xa6kket. Desuden blev der opsat et antal kanonerne til forsvar mod torpedob\xc3\xa5de, men kilderne er igen uenige: Wright og Watts skriver om 8 styk 52\xc2\xa0mm (4-pundige) og fire hurtigtskydende, Silverstone n\xc3\xa6vner ingen hurtigtskydende og Campbell angiver i stedet fire styk 87\xc2\xa0mm kanoner._NEWLINE_I 1892 fulgte et nyt v\xc3\xa6rftsbes\xc3\xb8g, og der blev skiftet ud i de lette kanoner, som herefter kom til at best\xc3\xa5 af 4 styk 52\xc2\xa0mm, 4 styk 47\xc2\xa0mm Hotchkiss og 6 styk 37\xc2\xa0mm Hotchkiss. P\xc3\xa5 samme tid blev der opsat to 38\xc2\xa0cm torpedopparater._NEWLINE_Kniaz Pozharski blev fra 1892 betegnet som "krydser af 1. klasse" og blev prim\xc3\xa6rt anvendt som skoleskib i \xc3\x98sters\xc3\xb8fl\xc3\xa5dens skoledivision. I 1906 blev skytset reduceret til 1 styk 15,2\xc2\xa0cm, 4 styk 52\xc2\xa0mm, 4 styk 47\xc2\xa0mm og 6 styk 37\xc2\xa0mm, og skibet blev herefter officielt betegnet som skoleskib._NEWLINE_Tjenesten som skoleskib oph\xc3\xb8rte i 1909. Maskineri og udrustning blev fjernet, og skibet blev lagt op, nu med navnet Blokshiv No. 1. Det blev slettet af fl\xc3\xa5delisten 14. april 1911 og formentligt ophugget kort efter, for den gamle monitor Lava overtog samme dag navnet Blokshiv No. 1.'