b'\n_START_ARTICLE_\nDobbeltstjerne\n_START_PARAGRAPH_\nEn dobbeltstjerne er en gruppe af to (eller flere, trods navnet) stjerner, som af den indbyrdes tyngdekraft holdes fast i lukkede banekredsl\xc3\xb8b om hinanden, ganske som Jorden og de andre planeter er bundet i kredsl\xc3\xb8b om Solen. F\xc3\xa6nomenet er meget almindeligt; et sted mellem en fjerdedel og halvdelen af de stjerner man kan observere, er "medlem" af dobbelstjernesystemer med alt fra to til seks stjerner._NEWLINE_S\xc3\xa5 vidt man ved, er vores egen Sol ikke en del af et dobbeltstjernesystem, om end det ikke kan udelukkes helt. En eventuel ledsagestjerne m\xc3\xa5 dog v\xc3\xa6re meget lille og lyssvag og have en bane der aldrig eller kun yderst sj\xc3\xa6ldent bringer den indenfor "synsvidde" set fra Jorden. En eventuel ledsagestjerne til Solen er i visse medier givet navnet Nemesis.\n_START_SECTION_\nKlassifikation af dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nMan kan inddele dobbeltstjerner efter to forskellige systemer: I det ene system sorteres stjernerne efter de observationsmetoder der "afsl\xc3\xb8rer" dem som dobbeltstjerner, og i det andet efter de enkelte stjerners st\xc3\xb8rrelse i forhold til afstanden imellem dem.\n_START_SECTION_\nKlassifikation efter observationsmetode\n_START_PARAGRAPH_\nI dette system skelner man mellem fire forskellige typer dobbeltstjerner, nemlig visuelle, astrometriske, spektroskopiske og form\xc3\xb8rkelsesvariable dobbeltstjerner. I dette system kan \xc3\xa9t bestemt dobbeltstjernesystem passe ind i mere end \xc3\xa9n af disse fire kategorier; eksempelvis er en del spektroskopiske dobbeltstjerner ogs\xc3\xa5 form\xc3\xb8rkelsesvariable._NEWLINE__NEWLINE_Systemet omfatter ogs\xc3\xa5 en femte kategori, optiske dobbeltstjerner; det er "dobbeltstjerner" der siden har vist sig at v\xc3\xa6re to separate stjerner med vidt forskellige afstande til Jorden.\n_START_SECTION_\nVisuelle dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nHos nogle, ikke for fjerne dobbelstjerner kan man i kikkerter eller teleskoper direkte se de enkelte "medlemmer" af systemet, og over tid f\xc3\xb8lge deres indbyrdes bev\xc3\xa6gelser. Denne type dobbeltstjerner kaldes for visuelle dobbeltstjerner.\n_START_SECTION_\nAstrometriske dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nFor en del af de "\xc3\xa6gte" dobbeltstjerners vedkommende er kun den ene eller nogle af systemets "medlemmer" synlige fra Jorden, men i disse tilf\xc3\xa6lde kan eventuelle "usynlige dansepartnere" afsl\xc3\xb8res ved uregelm\xc3\xa6ssigheder i de synlige stjerners indbyrdes bev\xc3\xa6gelser: Den slags dobbeltstjerner omtales som astrometriske dobbeltstjerner._NEWLINE__NEWLINE_Et ber\xc3\xb8mt eksempel p\xc3\xa5 dette er Sirius, eller "Hundestjernen" i stjernebilledet Store Hund (Canis Major): Man opdagede at stjernen "slingrer", og antog at Sirius kredsede rundt om et eller andet temmelig tungt legeme. Sidenhen, i 1862, opdagede man "ledsageren", stort set p\xc3\xa5 det sted hvor den if\xc3\xb8lge beregninger "burde" v\xc3\xa6re.\n_START_SECTION_\nSpektroskopiske dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nI andre tilf\xc3\xa6lde st\xc3\xa5r begge/alle stjerner i et dobbeltstjernesystem s\xc3\xa5 t\xc3\xa6t, at man ikke kan observere deres indbyrdes bev\xc3\xa6gelser. Men ved at unders\xc3\xb8ge spektret for det lys stjernen udsender, kan man afsl\xc3\xb8re at spektret indeholder en "sammenblanding" af flere forskellige stjerners spektrale "fingeraftryk". Dobbeltstjerner der "afsl\xc3\xb8res" p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5de, kaldes for spektroskopiske dobbeltstjerner._NEWLINE__NEWLINE_Da stjernerne bev\xc3\xa6ger sig omkring hinanden, vil dopplereffekten bevirke at de karakteristiske linjer (svarende til bestemte b\xc3\xb8lgel\xc3\xa6ngder) i deres spektre flytter sig lidt med tiden. Selv om ikke begge/alle stjerner i et dobbeltstjernesystem set fra Jorden er lysst\xc3\xa6rke nok til at man kan foretage spektralanalyse, kan man som med de astrometriske dobbeltstjerner regne sig frem til de \xc3\xb8vrige stjerners baner og egenskaber.\n_START_SECTION_\nForm\xc3\xb8rkelsesvariable dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nI enkelte tilf\xc3\xa6lde cirkler to stjerner rundt om hinanden i en plan der ligger meget n\xc3\xa6r sigtelinjen mod Jorden: Set herfra vil de to stjerner p\xc3\xa5 skift passere ind foran hinanden som det er vist til h\xc3\xb8jre. N\xc3\xa5r den ene stjerne p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5de helt eller delvis skjuler lyset fra den anden, modtager en observat\xc3\xb8r p\xc3\xa5 Jorden mindre lys end p\xc3\xa5 tidspunkter hvor begge stjerner er fuldt synlige. Nederst p\xc3\xa5 illustrationen til h\xc3\xb8jre ses hvordan den samlede lysstyrke fra dobbeltstjernen falder kortvarigt hver gang den ene stjerne kommer ind foran den anden._NEWLINE__NEWLINE_Hvis s\xc3\xa5dan en dobbeltstjerne ligger tilstr\xc3\xa6kkelig langt fra Jorden, kan end ikke de beste teleskoper direkte vise at der er to stjerner; det eneste der "afsl\xc3\xb8rer" at der er tale om en dobbeltstjerne, er de regelm\xc3\xa6ssige "dyk" i det samlede lys vi modtager fra begge stjerner. S\xc3\xa5danne stjerner kaldes for form\xc3\xb8rkelsesvariable dobbeltstjerner, og ud fra tiden imellem, og forl\xc3\xb8bet af, disse "dyk" i lysintensisteten kan man beregne en r\xc3\xa6kke oplysninger om parret: Oml\xc3\xb8bstid, stjernernes indbyrdes st\xc3\xb8rrelsesforhold, baneplanets vinkel med synslinjen til Jorden m.fl.\n_START_SECTION_\nOptiske dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nDet forekommer at to stjerner st\xc3\xa5r meget t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 hinanden p\xc3\xa5 himlen set fra Jorden, mens den ene stjerne i virkeligheden er meget l\xc3\xa6ngere v\xc3\xa6k fra Jorden end den anden. I visse tilf\xc3\xa6lde af denne art har man formodet at talen var om en dobbeltstjerne, mens forbedrede observationsmetoder siden hen har p\xc3\xa5vist at dette ikke er tilf\xc3\xa6ldet: Den slags "falske" dobbeltstjerner omtales som optiske dobbeltstjerner.\n_START_SECTION_\nKlassifikation efter st\xc3\xb8rrelsesforhold\n_START_PARAGRAPH_\nI dette klassifikationssystem sorteres dobbeltstjernerne efter hvor t\xc3\xa6t de er p\xc3\xa5 hinanden (set i forhold til deres st\xc3\xb8rrelse): Jo t\xc3\xa6ttere stjernerne er p\xc3\xa5 hinanden, desto mere p\xc3\xa5virker de hinanden med deres tyngdekraft og "atmosf\xc3\xa6re" \xe2\x80\x94 i visse tilf\xc3\xa6lde kredser stjernerne s\xc3\xa5 t\xc3\xa6t om hinanden, at der overf\xc3\xb8res materiale (gas og plasma) fra overfladen af den ene stjerne til den anden.\n_START_SECTION_\nAdskilte dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nI et adskilt dobbeltstjernesystem afstanden mellem stjernerne stor i forhold til stjernernes st\xc3\xb8rrelse; s\xc3\xa5 stor at stjernerne ikke p\xc3\xa5virker hinanden ud over det at de kredser om hinanden: Stjerner i s\xc3\xa5danne systemer udvikler sig som de ville g\xc3\xb8re hvis de var to enkeltst\xc3\xa5ende stjerner "hver for sig".\n_START_SECTION_\nSemiadskilte dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nI semiadskilte dobbeltstjerner er den ene stjerne s\xc3\xa5 stor, at noget af det gas og plasma der findes i stjernens yderste lag kommer udenfor stjernens s\xc3\xa5kaldte Roche-gr\xc3\xa6nse: Herude er tyngdekraften fra den stjerne som stoffet kommer fra, ikke l\xc3\xa6ngere st\xc3\xa6rkere end tyngdekraften fra den anden stjerne, og stoffet vil nu "falde ned" p\xc3\xa5 den anden stjerne.\n_START_SECTION_\nKontakt-dobbeltstjerner\n_START_PARAGRAPH_\nI kontakt-dobbeltstjerner udfylder begge stjerner deres Roche-gr\xc3\xa6nser: De yderste lag af gas og plasma i de to stjerner "smelter sammen" til en f\xc3\xa6lles stjerne-atmosf\xc3\xa6re der omgiver begge parter. Denne "f\xc3\xa6lles atmosf\xc3\xa6re" kan skabe friktion og "bremse" stjernernes indbyrdes bev\xc3\xa6gelser, med den konsekvens at de efter nogen tid forenes til \xc3\xa9n stjerne.'