b'\n_START_ARTICLE_\nP.F. Lunde\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Frederik Lunde (3. maj 1803 i K\xc3\xb8benhavn \xe2\x80\x93 21. september 1891) var en dansk industridrivende og politiker._NEWLINE_Lunde var s\xc3\xb8n af Niels Larsen Lunde, der havde v\xc3\xa6ret kolonibestyrer i Gr\xc3\xb8nland og Frederica Dorthea f. Svenstrup. Begge for\xc3\xa6ldrene d\xc3\xb8de inden s\xc3\xb8nnens 6. \xc3\xa5r; han blev derfor sat i pleje og kom 1816 ind paa den da just oprettede Artilleriunderofficersskole, fra hvilken han \xc3\xa5ret efter, kun 14 \xc3\xa5r gammel, blev dimitteret. Han gjorde nu underofficers tjeneste i 12 \xc3\xa5r, men tog s\xc3\xa5 sin afsked. Han ville videre, end han kunne n\xc3\xa5 ad den vej. I 6 \xc3\xa5r havde han fulgt H.C. \xc3\x98rsteds, William Christopher Zeises og J.G. Forchhammers forel\xc3\xa6sninger, og \xc3\x98rsted hjalp ham til et l\xc3\xa5n fra Den Reiersenske Fond, s\xc3\xa5ledes at han 1829 kunne oprette et jernst\xc3\xb8beri, der yderligere st\xc3\xb8ttedes ved en lille medgift, som hans hustru bragte ham. 1830 \xc3\xa6gtede han Frederikke Louise Dahl, f. Poulsen (31. oktober 1792 \xe2\x80\x93 30. juli 1869), der var enke efter br\xc3\xa6ndevinsbr\xc3\xa6nder N.S. Dahl. 1832 k\xc3\xb8bte han egen grund til sit jernst\xc3\xb8beri og arbejdede sig nu frem til en anset stilling. I konkurrence med det officielle Frederiksv\xc3\xa6rk n\xc3\xa5ede han derfor ogs\xc3\xa5 at komme i betragtning, da han i 1837 ans\xc3\xb8gte om at levere granater til artilleriet, og allerede ved sin pr\xc3\xb8vest\xc3\xb8bning kom han herved til v\xc3\xa6sentlig at gavne udviklingen af dette hans gamle v\xc3\xa5bens projektiler._NEWLINE_Han tilh\xc3\xb8rte datidens frisindede opposition. 1835 var han medstifter af L\xc3\xa6seforeningen, 1838 af Industriforeningen, 1840 blev han borgerrepr\xc3\xa6sentant og st\xc3\xa6ndersuppleant, hvad der f\xc3\xb8rte til, at han m\xc3\xb8dte i Roskilde st\xc3\xa6nder 1846 og 1848. 1840 var han ogs\xc3\xa5 medindbyder til den store skattebevillingspetition og 1841 til den Lehmannske subskription. Da det frisindede parti delte sig i et nationalliberalt og et demokratisk parti, h\xc3\xb8rte Lunde dog afgjort til det sidste, hvad han tydelig viste i 1848, da han var formand for Haandv\xc3\xa6rkerdannelses-Foreningen, formand for Hippodromm\xc3\xb8derne og udgav det lille skrift Forslag til Forbedring i de arbejdende Klassers Kaar. Som bekendt bar hans parti dog ikke sejren hjem. Da Lunde stillede sig til Den grundlovgivende Rigsforsamling, blev han sl\xc3\xa5et af den astronomiske professor Peter Pedersen. F\xc3\xb8rst \xc3\xa5ret efter (1849) blev han i Nyboder valgt til Rigsdagens Folketing. Men p\xc3\xa5 den tid begyndte hans \xc3\xb8konomiske stilling at blive mindre sikker. Han s\xc3\xb8gte ikke genvalg i 1852, og allerede i 1851 havde han trukket sig tilbage fra Borgerrepr\xc3\xa6sentationen._NEWLINE_Lunde var den f\xc3\xb8rste danske jernst\xc3\xb8ber, der anvendte dampkraft; han byggede selv en lille 6 hestes dampmaskine. I K\xc3\xb8benhavns Vandkommission (1842-51) gennemf\xc3\xb8rte han trods modstand ikke f\xc3\xa5 fornuftige bestemmelser, og hans praktiske duelighed viste sig ogs\xc3\xa5 i de pr\xc3\xb8vest\xc3\xb8bninger, han udf\xc3\xb8rte for artilleriet. Men i stedet for at hj\xc3\xa6lpe ham frem blev disse st\xc3\xb8bninger efter hans egen Fremstilling i ikke ringe grad \xc3\xb8del\xc3\xa6ggende for ham. De store bestillinger, han sikkert havde p\xc3\xa5regnet og derfor med ganske store udgifter forberedt sig paa, blev ham kun delvis til del, og da han som ufyldestgjort leverand\xc3\xb8r til Sorthat Kulv\xc3\xa6rk p\xc3\xa5 Bornholm i alt for stor godmodighed lod sig gj\xc3\xb8re til medejer af dette uheldige v\xc3\xa6rk (1852), blev hans stilling endnu slettere. I krisen 1857 m\xc3\xa5tte han opgive sit bo. Da han p\xc3\xa5 kulv\xc3\xa6rket var kommet ind p\xc3\xa5 teglbr\xc3\xa6nding, ja herved blevet den f\xc3\xb8rste fremstiller af kontinuerlige teglovne (ringovne), s\xc3\xb8gte han at holde sig oppe ved et teglv\xc3\xa6rk p\xc3\xa5 Frederiksberg, men det mislykkedes, og 1864 drog han da til England._NEWLINE_Derovre syslede han bl.a. med et spareapparat til benyttelse ved tilberedning af te. Han fik patent p\xc3\xa5 det i 1865, men da han 1869 kom her tilbage, s\xc3\xb8gte han forg\xc3\xa6ves at samle midler til at f\xc3\xa5 det frem. Tvunget af n\xc3\xb8den bragte han da sit, en menneskealder gamle forhold til artilleriet for regering og Rigsdag og opn\xc3\xa5ede, at der fra 1870 ydedes ham en \xc3\xa5rlig underst\xc3\xb8ttelse p\xc3\xa5 1000 kr. Hvad han s\xc3\xa5ledes i sit 67. \xc3\xa5r fik for den mod ham, efter hans mening, tidligere beg\xc3\xa5ede uret, tilfredsstillede ham dog ikke ganske, det var kun \xc2\xaben Arbejders knappe Dagl\xc3\xb8n\xc2\xbb, og han var jo talsmand for, at enhver arbejder, mand som kvinde, fra sit 30. \xc3\xa5r skulle have en voksende livrente._NEWLINE_Allerede i st\xc3\xa6nderforsamlingerne (1846) udtalte han sig om faren i, at en \xc3\xb8konomisk kl\xc3\xb8ft delte samfundet i 2 fjendtlige lejre. Det kom frem i hans kamp for en forbedring af underofficerernes_NEWLINE_stilling, den han af egen erfaring kendte s\xc3\xa5 godt. Og i sit ovenn\xc3\xa6vnte skrift fra 1848 kom han tilbage hertil. Fra flere end \xc3\xa9n side fork\xc3\xa6tredes hans bestr\xc3\xa6belser st\xc3\xa6rkt, men de vakte ogs\xc3\xa5_NEWLINE_p\xc3\xa5sk\xc3\xb8nnende f\xc3\xb8lelser. Af sine v\xc3\xa6lgere i Nyboder fik han nyt\xc3\xa5rsmorgen 1850 en s\xc3\xb8lvpokal. Han ville l\xc3\xb8fte arbejderen ved at give ham h\xc3\xa5b p\xc3\xa5 fremtiden, og som formand i \xc2\xabForeningen for Arbejdsklassens Vel\xc2\xbb, der kan betegnes som Haandv\xc3\xa6rkerdannelses-Foreningens efterf\xc3\xb8lger, fremsatte han en plan til en pensionskasse for arbejderstanden. Hvad han ville, kom endnu mere tydeligt frem efter hans tilbagekomst fra England. 1872 udgav han skriftet: Kun i Ordningen af Arbejderforholdene er der Frelse for Samfundet, og straks efter indb\xc3\xb8d han til oprettelsen af \xc2\xabAlmindelig dansk Velf\xc3\xa6rdsforening\xc2\xbb, der kom i stand, v\xc3\xa6sentlig som en landarbejderforening, navnlig med tilslutning i Holb\xc3\xa6k og Maribo Amter. Som formand i den k\xc3\xa6mpede han ih\xc3\xa6rdigt b\xc3\xa5de mod regering og Rigsdag og socialisterne for sin ovenfor antydede livrenteplan. Hvad der for ham var det mislige, var, at en arbejder s\xc3\xa5 godt som straks n\xc3\xa5ede sin h\xc3\xb8jeste l\xc3\xb8n, medens han som gammel stod uden de n\xc3\xb8dvendige subsistensmidler. Til gavn for udviklingen af arbejdernes hjem burde der r\xc3\xa5des bod herp\xc3\xa5. Det talte han for, og det skrev han for i foreningens organ, Arbejderbladet, og da det og foreningen oph\xc3\xb8rte (1883), vedblev den flittige gamle mand at skrive herom._NEWLINE_I 1888 udgav han sit levnedsl\xc3\xb8b som bevis for \xc2\xabStatens og Magthavernes Uretf\xc3\xa6rdighed_NEWLINE_mod Arbejderne i Almindelighed og mod en af Staten -- i det store -- s\xc3\xa6rlig fortjent Arbejdsgiver\xc2\xbb. Han kalder sig her \xc2\xabfor Tiden kun en forarmet Ridder af Dannebrog\xc2\xbb; umiddelbart f\xc3\xb8r havde han ved Industriforeningens 50-\xc3\xa5rige Jubil\xc3\xa6um ligesom den anden af dens da endnu levende stiftere, hofguldsmed J.B. Dalhoff, f\xc3\xa5et Ridderkorset. I sit sidste skrift, Forslag til Arbejderreformens L\xc3\xb8sning i Overensstemmelse med Menneskets Bestemmelse paa Jorden (1891), henviser han til st\xc3\xb8tte for sin livrenteplan til \xc2\xabden rette Forstaaelse af Jesu L\xc3\xa6re\xc2\xbb. 1893 d\xc3\xb8de han. Hans ivrige virksomhed st\xc3\xa5r som ganske resultatl\xc3\xb8s, men han s\xc3\xa5 ogsaa helt ideelt p\xc3\xa5 forholdene. Han ville ikke skade overklassen, men kun gavne underklassen.'