b"\n_START_ARTICLE_\nChristian Rantzau (1614-1663)\n_START_SECTION_\nUngdom og den tidlige karriere\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Rantzau blev f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 Haderslevhus. Efter faderens d\xc3\xb8d i 1627 og hans holstenske gods Breitenburgs \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelse af de kejserlige tropper under Kejserkrigen, kom han til Sor\xc3\xb8 Akademi og blev der til 1629. \xc3\x85ret efter var han i Henrik Rantzaus f\xc3\xb8lge ved dennes diplomatiske sendelse til kurfyrstedagen i Regensburg og opholdt sig 1631-33 i Nederlandene og is\xc3\xa6r i Frankrig, hvor han 1632 blev valgt til overhoved for den tyske nation ved Akademiet i Orleans. Efter hjemkomsten til Danmark blev han 1634 hofjunker og kort efter kammerjunker hos Christian IV og fulgte 1635 kongen til Norge. Det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r opgav han sin stilling p\xc3\xa5 grund af sit \xc3\xa6gteskab 31. juli med Dorothea Rantzau, datter af Ditlev Rantzau til Panker (Holsten). Allerede nu var Christian Rantzau en rig mand, der foruden sine Godser i Holsten, navnlig Breitenburg, som han p\xc3\xa5 ny gjorde til et herres\xc3\xa6de, dog ikke af den tidligere pragt, ejede Gjesingholm (L\xc3\xb8venholm), Hevringholm, Demstrup og flere hovedg\xc3\xa5rde i Jylland. Han stod i et venskabeligt forhold til kongens svigers\xc3\xb8n, Corfitz Ulfeldt, som han l\xc3\xa5nte st\xc3\xb8rre pengebel\xc3\xb8b flere gange. 1639 eller 1640 blev han amtmand i Rendsborg og m\xc3\xa5ske allerede samtidig kongelig landr\xc3\xa5d, om end hans bestalling som s\xc3\xa5dan f\xc3\xb8rst er af juni 1643. 1642 var han gesandt til Sachsen i anledning af Christian IV's s\xc3\xb8ster kurfyrstinde Hedevigs begravelse. Under Torstenssonsfejden 1643-45 var han generalkrigskommiss\xc3\xa6r og ledede i august 1644 med held angrebet p\xc3\xa5 det af svenskerne besatte Riberhus. Ribe By h\xc3\xa6drede ham for hans sejr, og kort efter lykkedes det ham ogs\xc3\xa5 at bes\xc3\xa6tte Haderslevhus. Gl\xc3\xa6den varede dog kun kort, da begge slotte kort efter tilbageerobredes af oberst Helmuth Wrangel. Disse uheldige h\xc3\xa6ndelser gav efter fredsslutningen anledning til en krigsretssag mod Christian Rantzau. Han synes generelt ikke have haft en h\xc3\xb8j stjerne hos Christian IV i tiden op til kongens d\xc3\xb8d i 1648. Medvirkende \xc3\xa5rsag kan have v\xc3\xa6ret, at Rantzau l\xc3\xa5nte kongen 50.000 rigsdaler til krigsf\xc3\xb8relsen. Da kronen ikke havde midler til at indl\xc3\xb8se l\xc3\xa5net, fik Rantzau i maj 1645 Tranek\xc3\xa6r Slot og Len som. Hermed synes hans besiddelser i kongeriget at v\xc3\xa6re v\xc3\xa6sentligt for\xc3\xb8gede.\n_START_SECTION_\nStatholder\n_START_PARAGRAPH_\nFrederik III\xe2\x80\x99s tronbestigelse bragte Christian Rantzau til langt st\xc3\xb8rre anseelse end tidligere. 1. august 1648 blev han udn\xc3\xa6vnt til statholder i de kongelige dele af Hertugd\xc3\xb8mmerne Slesvig og Holsten. Han var blevet udvalgt, ikke kun fordi embedet p\xc3\xa5 det n\xc3\xa6rmeste var blevet arveligt i hans rantzau-sl\xc3\xa6gten, men ogs\xc3\xa5 fordi kongen vidste, at i Christian Rantzau havde han en bestemt modstander af Gottorp og en tilh\xc3\xa6nger af enheden og udeleligheden af den kongelige part af hertugd\xc3\xb8mmerne. Rantzau havde stor indflydelse p\xc3\xa5 udformningen af det kongelige Arvestatut af juli 1650. Tilmed havde jo Rantzau indflydelse i kongeriget uden at st\xc3\xa5 i n\xc3\xa6rt forhold til den danske adel. Ved Frederik III\xe2\x80\x99s kroning i november 1648 blev han sl\xc3\xa5et til ridder._NEWLINE_Om hans politiske evner er det imidlertid ikke muligt at have nogen afg\xc3\xb8rende mening. Blandt samtidige vurderedes det nok, at det var mere hans forf\xc3\xa6dres fortjenester end hans egen dygtighed, der bragte ham til sin fremtr\xc3\xa6dende stilling. Sikkert var det, at Christian Rantzau var en \xc3\xa6rgerrig og ofte hensynsl\xc3\xb8s mand med trang til glans og anseelse. Efter at han 1649 havde tilk\xc3\xb8bt sig amtet Barmstedt i det Pinneberg af hertug Frederik 3. af Gottorp, opn\xc3\xa5ede han \xc3\xa5ret efter, i november 1650, medens han var kongens udsending til Wien for at tage Holsten til len af den tysk-romerske kejser Ferdinand 3., at denne oph\xc3\xb8jede ikke alene ham og hans livsarvinger af begge k\xc3\xb8n i den rigsgrevelige stand, men ogs\xc3\xa5 at f\xc3\xb8rn\xc3\xa6vnte amt Barmstedt blev et umiddelbart rigsgrevskab. Som indehaver af dette tog han 1653 s\xc3\xa6de p\xc3\xa5 rigsdagen i Regensburg. Han var s\xc3\xa5 optaget af sin nye stand, at han i sit testamente p\xc3\xa5lagde sine efterkommere at tage hensyn til forskellen paa en grevelig og en almindelig adelig begravelse."