b'\n_START_ARTICLE_\nSkotlands historie\n_START_SECTION_\nDe f\xc3\xb8rste bos\xc3\xa6ttelser\n_START_PARAGRAPH_\nDer levede mennesker allerede 8.500 \xc3\xa5r f.Kr. da navnet Britannien for f\xc3\xb8rste gang dukker op i skrevne kilder. I tiden f\xc3\xb8r den sidste istid (130.000 \xe2\x80\x93 70.000 f.Kr.) havde Europa et varmere klima end i dag, og de f\xc3\xb8rste mennesker kunne v\xc3\xa6re kommet til Skotland, men det findes der ingen ark\xc3\xa6ologiske beviser for. Den sidste is d\xc3\xa6kkede det meste af de britiske \xc3\xb8er undtagen Irland, og efter isen trak sig tilbage, blev Skotland beboelig omkring \xc3\xa5r 9.600 \xc3\xa5r f.Kr._NEWLINE_Den almindeligste opfattelse er, at menneskene indvandrede syd fra, men de \xc3\xa6ldste spor af mennesker er blevet fundet l\xc3\xa6ngst mod nord i landet, s\xc3\xa5 selv om det ikke er bevist, er det blevet antydet, at indvandringen kan have fulgt s\xc3\xb8vejen nordfra._NEWLINE_De f\xc3\xb8rste kendte bos\xc3\xa6ttelser tilh\xc3\xb8rte mesolittiske j\xc3\xa6gere og samlere, og ark\xc3\xa6ologerne har dateret en s\xc3\xa5dan lejr ved Biggar fra omkring 8.500 f.Kr. Talrige andre lejre er fundet over hele Skotland og danner et billede af folk, som flyttede rundt, anvendte b\xc3\xa5de og lavede redskaber af ben, sten og gevir._NEWLINE_Neolitiske jordbrugere dannede faste bos\xc3\xa6ttelser, og et velbevaret stenhus p\xc3\xa5 Knap of Howar p\xc3\xa5 \xc3\xb8en Papa Westray fra 3.500 f.Kr. er n\xc3\xa6sten 500 \xc3\xa5r \xc3\xa6ldre end landsbyen Skara Brae p\xc3\xa5 Mainland (begge p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne), som best\xc3\xa5r af tilsvarende huse. Omkring 3.500 f.Kr. byggede bos\xc3\xa6tterne v\xc3\xa6ldige gravkamre, som bestod af stenpilarer, som bar en stor sten som tag, f\xc3\xb8r det hele blev d\xc3\xa6kket af jord. Et godt eksempel findes p\xc3\xa5 Maeshowe p\xc3\xa5 Mainland. Fra omkring 3.000 f.Kr. kom "st\xc3\xa5ende sten" og stencirkler som Brodgar-ringene p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne og Callanish p\xc3\xa5 Lewis p\xc3\xa5 Hebriderne. Disse formede dele af den udstrakte europ\xc3\xa6iske megalitkultur, som ogs\xc3\xa5 byggede Stonehenge i England, og som ofte bliver tolket som om, at de var ment som sofistikerede astronomiske observatorier._NEWLINE_Stenkamrene og megalitmonumentene fortsatte ind i bronzealderen, og i den f\xc3\xb8rste metalalder begyndte beboerne at bygge f\xc3\xa6stninger p\xc3\xa5 toppen af h\xc3\xb8jdedrag (hillfort), s\xc3\xa5 som \xc3\xa5sen Eildon Hill i n\xc3\xa6rheden af Melrose, som g\xc3\xa5r tilbage til omkring 1000 f.Kr. Ofte kunne flere hundrede huse blive bygget inden for stenmurene p\xc3\xa5 et bef\xc3\xa6stet h\xc3\xb8jdedrag._NEWLINE_Antageligt kom britonisk-keltisk kultur og sprog til Skotland en gang efter \xc3\xa5r 700 f.Kr. og muligvis gennem kulturel kontakt snarere end ved invasioner, hvorefter sm\xc3\xa5konged\xc3\xb8mmer udviklede sig. Under jernalderen blev der bygget talrige f\xc3\xa6stninger p\xc3\xa5 h\xc3\xb8jdedrag, runde t\xc3\xa5rne (brochs) og bef\xc3\xa6stede bos\xc3\xa6ttelser, som st\xc3\xb8tter indtrykket af stridbare stammesamfund og sm\xc3\xa5konger, s\xc3\xa5ledes som romerne har rapporteret om i de f\xc3\xb8rste skriftlige kilder om Skotland. Noget tyder p\xc3\xa5, at beboerne ikke altid var optagede af at forsvare sig, hvilket kan tyde p\xc3\xa5, at f\xc3\xa6stningerne ogs\xc3\xa5 havde symbolsk magt s\xc3\xa5vel som direkte krigsform\xc3\xa5l.\n_START_SECTION_\nRomersk invasion\n_START_PARAGRAPH_\nSkotlands skrevne historie begyndte, da Romerriget invaderede Britannien. Selv om indbyggerne benyttede en form for skrivning af mindeplader og p\xc3\xa5 sten, var det f\xc3\xb8rst og fremmest et samfund med en st\xc3\xa6rk mundtlig tradition. Da druide-traditionen udd\xc3\xb8de p\xc3\xa5 grund af krig, sult og ikke mindst tilstedev\xc3\xa6relsen af kristne mission\xc3\xa6rer, forsvandt det meste af den forhistoriske kundskab. Den eneste overlevende f\xc3\xb8r-romerske beretning om Skotland kommer fra den gr\xc3\xa6ske eventyrerer Pytheas fra Massalia som sejlede rundt om de britiske \xc3\xb8er (som han selv kaldte Pretanik\xc3\xa9) i 325 f.Kr., men selve nedf\xc3\xa6ldelsen af rejsen dateres langt senere._NEWLINE_Den romerske invasion af Britannien begyndte for alvor i \xc3\xa5r 43 f.Kr.. Efter gode milit\xc3\xa6re resultater i syd gik styrker, ledet af Gnaeus Julius Agricola, ind i Skotland i \xc3\xa5r 79 e.Kr. Romerne m\xc3\xb8dte imidlertid kraftig modstand fra lokalbefolkningen i Caledonia, som romerne kaldte omr\xc3\xa5det. I \xc3\xa5r 82 eller \xc3\xa5ret efter sendte Agricola en fl\xc3\xa5de med galejer op langs kysten af Skotland s\xc3\xa5 langt nord p\xc3\xa5 som til Orkney\xc3\xb8erne. I 84 besejrede Agricola de kaledonske stammer i slaget ved Mons Graupus. Hans st\xc3\xb8tter i Rom erkl\xc3\xa6rede, at Agricola havde besejret alle stammer i Britannien._NEWLINE_Den eneste historiske kilde for dette kommer fra skrifter af Agricolas svigers\xc3\xb8n, Tacitus. Ark\xc3\xa6ologien har bekr\xc3\xa6ftet h\xc3\xa6ndelserne med en mere pr\xc3\xa6cis datering ud fra dendrokronologi (\xc3\xa5rringdatering), idet resultaterne tyder p\xc3\xa5, at romerne tog kontrol over det sydlige Skotland en tid f\xc3\xb8r, at Agricolas h\xc3\xa6rstyrker invaderede. Uanset n\xc3\xb8jagtig datering var resultatet, at i de n\xc3\xa6ste 300 \xc3\xa5r havde Rom en betydelig tilstedev\xc3\xa6relse i det sydlige Skotland, b\xc3\xa5de milit\xc3\xa6rt, \xc3\xb8konomisk og socialt._NEWLINE_Romerne markerede rigets gr\xc3\xa6nse med serie af forsvarsv\xc3\xa6rker, herunder en lang og sammenh\xc3\xa6ngende mur. Den f\xc3\xb8rste af disse, Gask Ridge i Perthshire, er dateret til v\xc3\xa6rende bygget mellem \xc3\xa5r 70 og 80 f.Kr. I 120-tallet gav den romerske kejser Hadrian ordre om at bygge en m\xc3\xa6gtig bef\xc3\xa6stet mur, som gik fra floden Tyne til Solway Firth. Tyve \xc3\xa5r senere byggede den romerske guvern\xc3\xb8r Quintus Lollius Urbicus den antoninske mur (navngivet efter kejser Antoninus Pius, den romerske kejser, som styrede fra 138 til 161) endnu l\xc3\xa6ngere mod nord, fra Old Kirkpatrick ved Firth of Clyde til Bo\'ness ved Firth of Forth. Med halvdelen af l\xc3\xa6ngden af Hadrians mur var den 60 km mur lettere at forsvare, selv om den kun markerede nordgr\xc3\xa6nsen for det romerske rige i to \xc3\xa5rtier. Omtrent ved \xc3\xa5r 160 var nordgr\xc3\xa6nsen igen ved Hadrians mur._NEWLINE_Romerne fik alts\xc3\xa5 aldrig nogen direkte kontrol over Caledonia. Alligevel gjorde de deres indflydelse g\xc3\xa6ldende gennem milit\xc3\xa6re udposter og ved hj\xc3\xa6lp af assistance fra lokale stammer, blant andre votadinierne.\n_START_SECTION_\nKristningen af Skotland\n_START_PARAGRAPH_\nKristendommen kom antagelig til de sydlige dele af Skotland allerede i l\xc3\xb8bet af det andet \xc3\xa5rhundrede efter Kristus, da denne religion p\xc3\xa5 dette tidspunkt var veletableret i Romersk Britannien. I  f\xc3\xb8lge legenden blev kristningen indledt ved den hellige Ninians mission i Cumbria p\xc3\xa5 300-tallet. I f\xc3\xb8lge hans hagiografi, var Ninian en britoner som havde studeret i Rom og han blev den f\xc3\xb8rste katolske biskop, som bes\xc3\xb8gte Skotland, da han blev sendt til Hen Ogledd, det britonske omr\xc3\xa5de i det nordlige England og sydlige Skotland. Omkring 397 etablerede han Skotlands f\xc3\xb8rste kirke, Candida Casa i Whithorn, og dette blev udgangspunktet for hans virke. Senere rejste han nordover for at arbejde blandt pikterne._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af de n\xc3\xa6ste \xc3\xa5rhundreder blev kristendommen sv\xc3\xa6kket i Skotland, s\xc3\xa6rlig blandt pikterne. Den hellige Patrick beskriver i et brev til Clut Ceretic, konge af Alt Clut, pikterne som frafaldne, hvilket tyder p\xc3\xa5 at kristendommen havde mistet st\xc3\xb8tten blandt dem. I 563 rejste den irske munk Columba til \xc3\xb8en Iona med tolv ledsagere og etablerede et kloster der. Columbas kloster blev et af de vigtigste religi\xc3\xb8se steder p\xc3\xa5 De britiske \xc3\xb8er, og blev en vigtig faktor i konverteringen af pikterne. Herfra skabtes en vigtig del af kirkens struktur ,efter at det romerske styre var endt p\xc3\xa5 De britiske \xc3\xb8er og den angelsaksisk invasion havde f\xc3\xb8rt til, at kontakten mellem De britiske \xc3\xb8er og kontinentet blev reduceret. I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r etablerede munke fra Iona flere klostre i Skotland og andre steder p\xc3\xa5 de britiske \xc3\xb8er , herunder det vigtige og kendte kloster p\xc3\xa5 Lindisfarne i Northumberland. Munke fra Iona stod ogs\xc3\xa5 bag kristningen p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne og Shetland i tiden f\xc3\xb8r disse kom under kontrol af norske vikinger, og dette kommer blandt andet frem i de kristen navngivning som blandt andet North Ronaldsay (forvanskning af \xc2\xabRinansey\xc2\xbb - St. Ninians \xc3\xb8). Fra tidlige kristne bos\xc3\xa6ttelser i Skotland kommer stavelsen Kil-, fra \xc2\xabcill\xc2\xbb (kirke), som i Kilmarnock._NEWLINE_Kristendommen blev grundigt etableret i l\xc3\xb8bet af 500- og 600-tallet. Iona-klosteret spillede hele tiden en central rolle i etableringen af Den katolske kirke i Skotland. Her blev de skotske konger begravede fra Cin\xc3\xa1ed mac Ailp\xc3\xadn (Kenneth 1. af Skotland) til M\xc3\xa1el Coluim mac Donnchada (Malcolm III af Skotland). En liste over gravsteder fra 1549 n\xc3\xa6vner 48 skotske, 8 norske og 4 irske konger. Columbas legendariske kristning af den piktiske konge Bridei er blevet st\xc3\xa5ende som historisk vendepunkt, sk\xc3\xb8nt h\xc3\xa6ndelsen kan v\xc3\xa6re mytisk.\n_START_SECTION_\nPresset fra vikingene fra nord\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb8rste dokumenterede angreb af vikinger (en betegnelse som referer til norr\xc3\xb8ne krigere og s\xc3\xb8r\xc3\xb8vere, ikke en etnicitet) i Skotland skete i 794 da de irske Ulsterannalene beskriver \xc2\xab\xc3\xb8del\xc3\xa6ggelsen af alle \xc3\xb8erne i Britannien af hedningerne\xc2\xbb. Klosteret p\xc3\xa5 den hellige \xc3\xb8 Iona blev h\xc3\xa6rget i 795. Grundet sparsommelige skriftlige kilder fra perioden var dette n\xc3\xa6ppe de f\xc3\xb8rste h\xc3\xa6ndelser, og kontakter over Nords\xc3\xb8en mellem det vestlige Norge og de nordlige \xc3\xb8er og det nordlige Skotland har eksisteret l\xc3\xa6nge f\xc3\xb8r den s\xc3\xa5kaldte vikingetid. Alligevel er hyppigheden og omfanget af denne kontakt ukendt. Vikingetiden markerer i Skotland som i Norden overgangen fra forhistorisk til historisk tid._NEWLINE_De f\xc3\xb8rste kontakter mellem nordboere og skotter var af fjendtlig art. Vikingerne begyndte imidlertid snart at bos\xc3\xa6tte sig p\xc3\xa5 de skotske \xc3\xb8er s\xc3\xa5ledes, at norr\xc3\xb8n kultur blev spredt ogs\xc3\xa5 dertil. Den dag i dag er omtrent 60 procent af DNAet p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne af norr\xc3\xb8n oprindelse. Moderne genetiske unders\xc3\xb8gelser viser, at de norr\xc3\xb8ne m\xc3\xa6nd ogs\xc3\xa5 fik b\xc3\xb8rn med lokale kvinder og dermed videref\xc3\xb8rte sine Y-kromosomer til den indf\xc3\xb8dte befolkning._NEWLINE_Allerede f\xc3\xb8r 900-tallet var der sket en omfattende indflytning til de ydre \xc3\xb8er som Hebriderne og Skye og l\xc3\xa6ngere syd (ogs\xc3\xa5 flere steder i Irland og Man i Irske hav). Galloway i det sydlige Skotland fik ogs\xc3\xa5 spredt norr\xc3\xb8n bos\xc3\xa6ttelse, men antagelig kom denne syd fra i England. De ydre \xc3\xb8er var attraktive set med norr\xc3\xb8ne \xc3\xb8jne. Landskabet lignede det, de havde forladt i Norge. Klimaet var mildt og venligt p\xc3\xa5 denne tid, og omr\xc3\xa5det l\xc3\xa5 ikke afsides, men centralt midt i skibsforbindelserne. Norr\xc3\xb8ne bos\xc3\xa6ttere drog ogs\xc3\xa5 til det nordlige skotske fastland helt til Caithness og Sutherland (begge navne har norr\xc3\xb8n oprindelse). Byerne Thurso og Wick i samme omr\xc3\xa5de har ogs\xc3\xa5 norr\xc3\xb8n oprindelse. Det er ogs\xc3\xa5 gjort ark\xc3\xa6ologiske fund i de samme omr\xc3\xa5de, som viser norr\xc3\xb8n tilstedev\xc3\xa6relse. Fra 900-tallet var de fleste norr\xc3\xb8ne omr\xc3\xa5der i det, som er dagens Skotland underlagt det norr\xc3\xb8ne jarled\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne._NEWLINE_Vikingene var en betydelig magtfaktor i det nordlige Skotland. I \xc3\xa5r 839 sejlede en stor norr\xc3\xb8n fl\xc3\xa5de op ad floderne Tay og Earn og n\xc3\xa5ede frem til centrum i det piktiske konged\xc3\xb8mme Fortriu. I et stort slag besejrede vikingerne pikternes konge Eog\xc3\xa1n mac \xc3\x93engusa, hans bror Bran og \xc3\x81ed mac Boanta, kongen af skotske (g\xc3\xa6lisk-irske) Dalriada. Dette nederlag rystede \xc3\xa5benbart det skotske samfund, og det sofistikerede piktiske konged\xc3\xb8mme synes at v\xc3\xa6re g\xc3\xa5et under sammen med lederskabet. At Cin\xc3\xa1ed mac Ailp\xc3\xadn (eller Kenneth 1. af Skotland) siden blev konge over b\xc3\xa5de skotterne og pikterne kan tilskrives resultatet af dette slag og tilstedev\xc3\xa6relsen af de norr\xc3\xb8ne som en tredje magtfaktor i Skotland. De norr\xc3\xb8ne bos\xc3\xa6ttelser bidrog s\xc3\xa5ledes til at forsone de stridende skotter og piktere, og med tiden blev de assimilerede med disse.\n_START_SECTION_\nKonged\xc3\xb8mmet Alba udvikling\n_START_PARAGRAPH_\nMyten om MacAlpins forr\xc3\xa6deri fort\xc3\xa6ller hvordan Alba blev til, da den g\xc3\xa6liske Cin\xc3\xa1ed mac Ailp\xc3\xadn (Kenneth 1. af Skotland) dr\xc3\xa6bte de piktiske ledere og erobrede Piktland, men Alba blev f\xc3\xb8rst skabt af Causant\xc3\xadn mac \xc3\x81eda (Konstantin II af Skottland). Cin\xc3\xa1eds s\xc3\xb8n Causant\xc3\xadn mac Cin\xc3\xa1eda (Konstantin 1. af Skotland) fik skrevet \xc2\xabSeries Longoir\xc2\xbb for at vise eller bevise sin families krav til tronen af et forenet Piktland. Den g\xc3\xa6liske triumf over det piktiske og \xc3\xa6ndringen fra Piktland til Alba skete under regimet ved Causant\xc3\xadn mac \xc3\x81eda. Hvorfor og hvordan er fortsat uklart._NEWLINE_I begyndelsen modsvarede det nye konged\xc3\xb8mme Skotland nord for floderne Forth og Clyde. Sydvestlige Skotland var fortsatt under britonernes kontrol i Strathclyde. Det syd\xc3\xb8stlige Skotland var fra 638 under kontrol af det proto-engelske konged\xc3\xb8mme Bernicia, der efter under konged\xc3\xb8mmet Northumbria. Disse omr\xc3\xa5der af Skotland blev udfordret af Causant\xc3\xadn mac \xc3\x81eda og faldt i g\xc3\xa6liske h\xc3\xa6nder i \xc3\xa5r 1018 da M\xc3\xa1el Coluim mac Cin\xc3\xa1eda (Malcolm II af Skotland) pressede gr\xc3\xa6nserne s\xc3\xa5 langt syd over som til floden Tweed. Det blev Skotlands gr\xc3\xa6nse og er det den dag i dag._NEWLINE_Skotland fuldf\xc3\xb8rte sin ekspansion ved gradvis indlemmelse af britonenes konged\xc3\xb8mme Strathclyde ind under Alba. I 1034 arvede Donnchad mac Cr\xc3\xadn\xc3\xa1in (Duncan 1. af Skotland) Alba fra sin morfar M\xc3\xa1el Coluim mac Cin\xc3\xa1eda. Med undtagelse af Orkney\xc3\xb8erne, de vestlige \xc3\xb8er, det nordlige Skotland med Caithness og Sutherland, som fortsat var under norr\xc3\xb8n kontrol, var Skotland forenet._NEWLINE_Macbeth, en kandidat til tronen fra Cen\xc3\xa9l Loairn, besejrede Donnchad i et slag i 1040. Macbeth styrede der efter fredfylt for hele 17 \xc3\xa5r f\xc3\xb8r Donnchads s\xc3\xb8nn M\xc3\xa1el Coluim (Malcolm III af Skotland) besejrede Macbeth. William Shakespeare i hans skuespil Macbeth ud\xc3\xb8deliggjorde senere disse h\xc3\xa6ndelser, men i ret uhistorisk fremstilling baseret p\xc3\xa5 urigtige fremstillinger i samtiden som flatterede forf\xc3\xa6drene til Jakob I af England/Jakob VI af Skotland p\xc3\xa5 Macbeths bekostning._NEWLINE_I 1066 rystede den normanniske erobring England i dens fundament og Edgar \xc3\x86theling, som havde krav p\xc3\xa5 den engelske trone i opposition til Vilhelm Erobreren, flygtede til Skotland. M\xc3\xa1el Coluim giftede sig med Edgars s\xc3\xb8ster Margaret. Dermed kom ogs\xc3\xa5 skottekongen i opposition til Vilhelm, som allerede udfordrede Skotlands sydlige gr\xc3\xa6nse. Vilhelm invaderede Skotland i 1072, red gennem distriktet Lothian, forbi Stirling til Firth of Tay hvor han m\xc3\xb8dte sin fl\xc3\xa5de med skibe. M\xc3\xa1el Coluim underkastede sig, betalte hyllest til Vilhelm og overgav sin s\xc3\xb8n Donnchad som gidsel._NEWLINE_Dronning Margaret fik en stor indflydelse p\xc3\xa5 Skotland. Hun er beskrevet som den som bragte europ\xc3\xa6isk kultur til det barbariske skotske hof. P\xc3\xa5 hendes indflydelse kunne benediktinerordenen grundl\xc3\xa6gge et kloster ved Dunfermline og St Andrews begyndte at afl\xc3\xb8se Iona som center for det gejstlige lederskab. Ritualerne i den skotske kirke begyndte gradvis at \xc3\xa6ndre sig og blev s\xc3\xa5ledes mere integrerede med den vestlige katolicisme._NEWLINE_Da M\xc3\xa1el Coluim d\xc3\xb8de i 1093, blev han efterfulgt af sin bror Domnall III, men Vilhelm 2. af England st\xc3\xb8ttede M\xc3\xa1el Coluims s\xc3\xb8n fra hans f\xc3\xb8rste \xc3\xa6gteskab med sin norske hustru, Donnchad II som en udfordrer for den skotske trone. Med engelsk krigsmagt kunne Donnchad for kort tid gribe magten. Hans voldelige d\xc3\xb8d inden nogen m\xc3\xa5neder genindsatte Domnall med Edmund som hans arving (s\xc3\xb8n af M\xc3\xa1el Coluim III). Disse to styrede Skotland indtil to af Edmunds yngre br\xc3\xb8dre kom tilbage fra engelsk eksil med engelsk milit\xc3\xa6r st\xc3\xb8tte. De sejrende br\xc3\xb8dre satte Domnall og Edmund i f\xc3\xa6ngsel for resten af livet, og Edgar, den \xc3\xa6ldste af de tre br\xc3\xb8dre, blev konge i 1097. Kort tid senere indgik Edgar en fredsaftale med den norske krigerkonge Magnus Berrf\xc3\xb8tt hvor han anerkendte norsk overherred\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 de ydre \xc3\xb8er i vest. Den norske kontrol af \xc3\xb8erne var l\xc3\xb8s og hvor de lokale h\xc3\xb8vdinger styrede med en stor grad af selvst\xc3\xa6ndighed. I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rhundrede kr\xc3\xa6vede en af dem, Somerled, position som konge af Hebriderne i egen ret. Hans efterkommere, som Herre over \xc3\xb8erne, kunne forts\xc3\xa6tte at indehave en stort set selvst\xc3\xa6ndigt status indtil slutningen af 1400-tallet.\n_START_SECTION_\nAnglo-normannisk indflydelse fra syd\n_START_PARAGRAPH_\nDa Edgar d\xc3\xb8de i 1107, blev Margarets tredje s\xc3\xb8n Aleksander konge, og da han i sin tur d\xc3\xb8de 1124, gik kronen videre til hendes fjerde s\xc3\xb8n David. I l\xc3\xb8bet af Davids regeringstid begyndte lavlandsskotsk (den gang kendt som inglis) at blive udbredt i det syd\xc3\xb8stlige Skotland, sk\xc3\xb8nt g\xc3\xa6lisk fortsatte med at blive talt flere \xc3\xa5rhundreder i flere dele af det skotske lavland._NEWLINE_De kulturelle og feudale nyvindinger, som blev introducerede af de normanniske erobrere af England imponerede David, og han inviterede flere normanniske storm\xc3\xa6nd til at komme nord over og f\xc3\xa5 plads blandt den skotske adel. Disse bidrog til at sprede normannisk kultur og sprog nord over. Dette f\xc3\xb8rte til, at fransk blev talesproget blandt adelen ogs\xc3\xa5 i Skotland. Mange af navnene p\xc3\xa5 kendte skotske familier i dag blev introducerede med normannerne, blandt andet \xc2\xabBruce\xc2\xbb._NEWLINE_P\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de som normannisk adel blev inviteret nord over og blev tildelt land modtog David landomr\xc3\xa5der syd for gr\xc3\xa6nsen fra de anglo-normanniske konger. Dette f\xc3\xb8rte til, at kongerne af Skotland ogs\xc3\xa5 fungerede som jarler af Huntingdon, og som engelske jarler var de i alle fald rent formelt underlagt de engelske konger. Dette afh\xc3\xa6ngighedsforhold viste sig at blive problematisk, da Malcolm Canmore som konge af Skotland to gange m\xc3\xa5tte anerkende anglo-normannernes overh\xc3\xb8jhed efter at have st\xc3\xb8ttet svogeren Edgar \xc3\x86thelings mislykkede fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at tage den engelske trone._NEWLINE_I 1263 havnede Norge og Skotland i \xc3\xa5ben konflikt over de ydre vestlige \xc3\xb8er. Til trods for den store norske fl\xc3\xa5de, som den aldrende kong H\xc3\xa5kon H\xc3\xa5konsson kom over med, blev den eneste betydelige tr\xc3\xa6fning slaget ved Largs. Ingen af parterne form\xc3\xa5ede imidlertid at afg\xc3\xb8re krigen, og efter slaget trak den norske konge sig tilbage til Orkney\xc3\xb8erne for vinteren. Her blev han syg og d\xc3\xb8de. Dette viste, at kongerne i det fjerne Norge ikke l\xc3\xa6ngere kunne forts\xc3\xa6tte med at opretholde kontrollen over de skotske \xc3\xb8er, og Magnus Lagab\xc3\xb8te, kong H\xc3\xa5kons s\xc3\xb8n og arving, gik ind for en forsoningspolitik med skotterne. I 1266 underskrev Magnus Perth-traktaten, hvor han accepterede skotsk overherred\xc3\xb8mme over de ydre \xc3\xb8er i vest. _NEWLINE_Bid for bid blev \xc3\xb8-h\xc3\xb8vdingene politisk integrerede med den skotske stat. I 1284 var efterkommerne af Somerled tilstede ved et parlament, som blev indkaldt af Aleksander III for at g\xc3\xb8re hans eneste efterkommer Margrete til dronning af Skotland. Margrete, kun tre \xc3\xa5r gammel, var datter af den norske konge Eirik II Magnusson gennem hans skotske dronning. Dette havde f\xc3\xb8rt Norge ind i en diplomatisk gunstig position i henhold til Skotland. Samtidig \xc3\xb8nskede kong Edvard I af England, at hans s\xc3\xb8n skulle gifte sig med Margrete, hvilket i givet fald ville knytte Norge, Skotland og England mere eller mindre fast sammen i en dynastisk, kongelig union. _NEWLINE_Da Aleksander III brat d\xc3\xb8de i en rideulykke i 1286 var lille Margrete i Norge. P\xc3\xa5 rejsen over Nords\xc3\xb8en i 1290 blev Margrete syg, og hun d\xc3\xb8de senere p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne kun syv \xc3\xa5r gammel. Den dynastiske krise ved hendes d\xc3\xb8d blev begyndelsen de skotske krige for uafh\xc3\xa6ngighed. Uden en arving til den skotske krone henvendte skotterne sig til England for, at Edvard I skulle afg\xc3\xb8re hvem inden for den skotske adel, som stod n\xc3\xa6rmest til overtage Skotlands trone.\n_START_SECTION_\nKrig med England\n_START_PARAGRAPH_\nJohan Balliol, den skotske adelsmand med det st\xc3\xa6rkeste krav p\xc3\xa5 den skotske krone, blev skotternes konge den 30. november 1292. Robert Bruce af Annandale, den med det n\xc3\xa6st bedste krav, accepterede modvilligt beslutningen. Hans s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8n med samme navn kom alligevel senere til at kr\xc3\xa6ve tronen. I kulisserne drev det norske diplomati. Den norske konge Eirik II Magnusson giftede sig p\xc3\xa5 ny efter, at hans skotske dronning d\xc3\xb8de, og da med Isabella Bruce, s\xc3\xb8ster af sidstn\xc3\xa6vnte Robert Bruce._NEWLINE_For at undg\xc3\xa5 borgerkrig i afg\xc3\xb8relsen blev Edvard I af England inviteret til at overv\xc3\xa6re og sikre, at Skotland fik en konge. Den engelske konge greb anledningen til at f\xc3\xa5 Skotland omgjort til et feudalt len underlagt Englands konge, hvilket Skotland tidligere havde v\xc3\xa6ret i 15 \xc3\xa5r fra 1174 og frem til 1189. Dette havde v\xc3\xa6ret noget, som Edvard l\xc3\xa6nge havde \xc3\xb8nsket at genindf\xc3\xb8re, sk\xc3\xb8nt lovligheden i dette var tvivlsom. _NEWLINE_Balliol fik den tvivlsomme \xc3\xa6re af at v\xc3\xa6re den allersidste skotske monark, som blev kronet p\xc3\xa5 den traditionelle \xc2\xabSk\xc3\xa6bnesten\xc2\xbb. Kong Edvard behandlede nu Skotland som en vasalstat og ydmygede og underminerede Balliols autoritet gang p\xc3\xa5 gang. Efter pres fra adelen gjorde imidlertid Balliol efterh\xc3\xa5nden opr\xc3\xb8r og fik i stand en alliance mellem Skotland, Norge og Frankrig, den s\xc3\xa5kaldte Auld-alliance. Balliol valgte derefter at invadere England i 1296 og begyndte s\xc3\xa5ledes det, som blev den skotske uafh\xc3\xa6ngighedskrig. Skotterne tog Stirling og belejrede derefter f\xc3\xa6stningen Carlisle l\xc3\xa6ngere sydp\xc3\xa5. Edvard slog tilbage ved at plyndre Berwick-upon-Tweed og nedslagte de fleste mandlige indbyggere. Edvard erobrede derefter Edinburgh, Stirling og Roxburgh. Skotterne blev besejrede ved Dunbar, og Johan Balliol blev afsat i Stracathro i n\xc3\xa6rheden af Montrose. Den engelske konge rev v\xc3\xa5benskjoldet af Balliols v\xc3\xa5benkjole, hvilket siden gav Balliol det lidet smigrende tilnavn \xc2\xabToom Tabard\xc2\xbb (Tom frakke). _NEWLINE_Det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r gik skotske opr\xc3\xb8rere til \xc3\xa5ben krig mod de engelske okkupanter. I syd blev skotterne ledet af William Wallace, mens Andrew Murray tog kommandoen i nord. Under deres f\xc3\xa6lles ledelse blev en engelsk h\xc3\xa6r besejret i slaget ved Stirling Bridge. For en kort tid styrede Wallace Skotland p\xc3\xa5 vegne af Johan Balliol (Murray d\xc3\xb8de kort tid efter slaget af sine s\xc3\xa5r). Edvard I kom nord over i egen person og besejrede Wallace i slaget ved Falkirk i 1298. Wallace form\xc3\xa5ede at slippe v\xc3\xa6k, men gik af som rigsforstander. I hans sted blev John Comyn og Robert Bruce udpegede. I 1305 havnede Wallace i h\xc3\xa6nderne p\xc3\xa5 engl\xc3\xa6nderne og blev henrettet for forr\xc3\xa6deri._NEWLINE_Den 10. februar 1306 deltog Robert Bruce, s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8n af fordringshaveren til tronen i 1291, i mordet p\xc3\xa5 sin vigtigste rival John Comyn ved Greyfriars Kirk i Dumfries. Den 25. marts, mindre end syv uger efter drabet i Dumfries, blev Bruce kronet til konge. Imidlertid tog Edvards styrker kontrol over Skotland efter at have nedk\xc3\xa6mpet den lille h\xc3\xa6r under Bruce i slaget ved Methven. Til trods for nederlaget og at Bruce var blevet bandlyst af pave Clemens V for drabet p\xc3\xa5 Comyn, fik han stadig flere tilh\xc3\xa6ngere, og med hj\xc3\xa6lp af ledende adelsm\xc3\xa6nd som den legendariske James Douglas og jarlen af Moray blev Skotland generobret stykke for stykke. I 1314 var Bothwell og Stirling de eneste f\xc3\xa6stninger, som fortsat stod under engelsk kontrol. Edvard I d\xc3\xb8de i 1307, og arvingen Edvard 2. af England var ikke lavet af samme materiale som faderen. Da han sendte en stor h\xc3\xa6r nord over for at bryde belejringen af Stirling Castle, m\xc3\xb8dte han en langt mindre skotsk h\xc3\xa6r ved Bannockburn i 1314. Det engelske nederlag sikrede i praksis skotsk uafh\xc3\xa6ngighed, og den engelske konge undgik med n\xc3\xb8d og n\xc3\xa6ppe at blive taget til fange _NEWLINE_I 1320 fremlagde den skotske adel den s\xc3\xa5kaldte Arbroath-deklaration, hvilket fik pave Johannes XXII til at omg\xc3\xb8re den tidligere bandlysning og til at annullere tidligere bestemmelser om, at de skotske konger skulle underkaste sig Englands konger. Dette gjorde, at Skotlands uafh\xc3\xa6ngighed kunne blive anerkendt af de europ\xc3\xa6iske stormagter._NEWLINE_Det skotske parlament havde siden 1200-tallet best\xc3\xa5et af adelige og gejstlige. I 1326 blev imidlertid alle tre st\xc3\xa6nder repr\xc3\xa6senterede, da byerne (burghene) ogs\xc3\xa5 fik mulighed for at sende delegater._NEWLINE_I 1328 underskrev Isabella af Frankrig og Roger Mortimer af Wigmore (p\xc3\xa5 vegne af den umyndige kong Edvard III af England) Edinburgh-Northampton-traktaten. Denne anerkendte skotsk uafh\xc3\xa6ngighed under Robert Bruces styre. Dette blev en stor triumf for Bruce, og han er blevet st\xc3\xa5ende i skotsk historie som en af landets store konger._NEWLINE_Fire \xc3\xa5r efter, at Bruce d\xc3\xb8de i 1329, blev Skotland p\xc3\xa5 ny invaderet af engelske tropper under det p\xc3\xa5skud at geninds\xc3\xa6tte \xc2\xabden retm\xc3\xa6ssige konge\xc2\xbb \xe2\x80\x93 Edvard Balliol, Johan Balliols s\xc3\xb8n, p\xc3\xa5 den skotske trone. Dette blev startskuddet til den andre skotske uafh\xc3\xa6ngighedskrig. Med engelsk st\xc3\xb8tte vandt Balliol f\xc3\xb8rst frem, men han skulle senere m\xc3\xb8de h\xc3\xa5rdere modstand. Skotterne, ledede af Andrew Murray, lykkedes efterh\xc3\xa5nden at kaste Balliol fra tronen, og da hundre\xc3\xa5rskrigen mellem England og Frankrig br\xc3\xb8d ud, mistede engl\xc3\xa6nderne interessen for Skotland. I 1341 kunne David 2. af Skotland, Robert Bruces s\xc3\xb8n og arving komme tilbage til Skotland fra sin landflygtighed i Frankrig. Balliol opgav nu kravene p\xc3\xa5 den skotske trone og trak sig tilbage til Yorkshire, hvor han d\xc3\xb8de i 1364.\n_START_SECTION_\nSenmiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nVed Davids uventede d\xc3\xb8d i 1371 blev han efterfulgt af den 55 \xc3\xa5r gamle Robert II, den f\xc3\xb8rste af sl\xc3\xa6gten Stewart (senere stavet Stuart, p\xc3\xa5 fransk maner). Roberts krav p\xc3\xa5 tronen var, at hans mor var Marjorie Bruce, datter af Robert Bruce. Han blev efterfulgt i 1390 af sin skrantende s\xc3\xb8n John, som tog kongenavnet Robert III for at markere afstand til Johan Balliol. I l\xc3\xb8bet af Robert IIIs regeringstid var den egentlige magt i h\xc3\xa6nderne p\xc3\xa5 hans broder Robert, hertug af Albany. I 1396 blev slaget ved North Inch udk\xc3\xa6mpet med kongen som tilskuer. Dette slag er kendt som det sidste tilf\xc3\xa6lde i Europa, hvor man kom frem til en juridisk afg\xc3\xb8relse ved hj\xc3\xa6lp af tvekamp, en s\xc3\xa5kaldt envig._NEWLINE_Skotlands gamle problemer med England fortsatte. Efter det mist\xc3\xa6nkelige d\xc3\xb8dsfald for kongens \xc3\xa6ldste s\xc3\xb8n, David, hertug af Rothesay frygtede kong Robert III for livet for sin yngre s\xc3\xb8n Jakob. Kongen fik Jakob sendt ad s\xc3\xb8vejen til formodet tryghed i Frankrig i 1406, hvor den mist\xc3\xa6nkte gerningsmand, hertugen af Albany, ikke kunne n\xc3\xa5 ham. Desv\xc3\xa6rre for skotterne blev skibet kapret af engl\xc3\xa6nderne, som holdt Jakob i fangenskab i 18 \xc3\xa5r, mens de kr\xc3\xa6vede l\xc3\xb8sepenge. Resultatet var, at efter kongens d\xc3\xb8d i 1406 styrede hertugen af Albany uforstyrret som regent, og han havde naturligt nok ingen hast med at betale den store l\xc3\xb8sesum p\xc3\xa5 40.000 pund, som engl\xc3\xa6nderne kr\xc3\xa6vede. Efter, at hertugen d\xc3\xb8de 81 \xc3\xa5r gammel i 1420, gik magten over til hans s\xc3\xb8n Murdoch, som kun form\xc3\xa5ede at blokere l\xc3\xb8sladelsen frem til 1424. _NEWLINE_Jakob I kom til Skotland 32 \xc3\xa5r gammel med sin engelske brud. Han var fast bestemt p\xc3\xa5 at genindf\xc3\xb8re lov og orden og tage et opg\xc3\xb8r med sine fjender. Med hensynsl\xc3\xb8s brug af magt reformerede han b\xc3\xa5de det skotske parlament og retsv\xc3\xa6senet og dr\xc3\xa6bte enhver, som udfordrede hans autoritet, herunder sin f\xc3\xa6tter Murdoch. Udenrigspolitisk var et af hans st\xc3\xb8rste greb at afskaffe Auld-alliancen i 1428. Jakobs politik f\xc3\xb8rte til en langt st\xc3\xa6rkere centralmagt end nogen sinde tidligere i skotsk historie, men han blev samtidigt ret upopul\xc3\xa6r og endte med at blive myrdet i 1437. Hans s\xc3\xb8n Jakob II fortsatte sin fars politik, da han blev myndig i 1449. Kongens politik med at sv\xc3\xa6kke adelens magt f\xc3\xb8rte specielt til konflikter med Huset Douglas, som havde f\xc3\xa5et en fremst\xc3\xa5ende position i Skotland under Robert Bruces regeringstid._NEWLINE_Med Universitetet i St. Andrews i 1413, Universitetet i Glasgow i 1450 og Universitetet i Aberdeen i 1495 fik Skotland sine tre f\xc3\xb8rste universiteter. Sammen med en ny skolelov i 1496 f\xc3\xb8rste dette til en markant fremgang i skotternes \xc3\xa5ndsliv. _NEWLINE_I 1468 skete den sidste store anskaffelse af landomr\xc3\xa5der, da Jakob 3. af Skotland giftede sig med Margrete af Danmark. I den forbindelse modtog Skotland de norske landomr\xc3\xa5der Orkney\xc3\xb8erne og Shetlands\xc3\xb8erne som pant for medgiften, da den danske konge havde en anstrengt \xc3\xb8konomi. Til trods for den skotske overtagelse blev forbindelsen til Norge ikke brudt. Norske institutioner og myndigheder fortsatte delvis at fungere, og norsk var, i hvert fald p\xc3\xa5 Shetland, b\xc3\xa5de tale- og skriftsprog i relativt lang tid._NEWLINE_Efter, at den upopul\xc3\xa6re og ineffektive Jakob III d\xc3\xb8de i kamp med egne landsm\xc3\xa6nd i slaget ved Sauchieburn i 1488, kom s\xc3\xb8nnen Jakob IV p\xc3\xa5 tronen. Han fik gjort ende p\xc3\xa5 Lord of the Isles\' delvis uafh\xc3\xa6ngige styre og fik s\xc3\xa5ledes f\xc3\xb8rt de vestlige \xc3\xb8er ind under kongelig kontrol for f\xc3\xb8rste gang, siden de formelt blev skotske. I 1503 giftede hans sig med datteren af Henrik 7. af England, Margaret Tudor, hvilket lagde grundlaget for den senere forening af de skotske og engelske kroner. Hans regeringstid anses ofte som en periode med et blomstrande skotsk kulturliv, og det var i denne periode, at den europ\xc3\xa6iske ren\xc3\xa6ssance spredte sig i landet. Jakob IV var den sidste skotske konge, som benyttede g\xc3\xa6lisk, selv om enkelte historikere har h\xc3\xa6vdet, at ogs\xc3\xa5 hans s\xc3\xb8n kunne tale sproget._NEWLINE_I 1512, under en aftale som forl\xc3\xa6nget Auld-alliancen, fik alle skotske borgere ogs\xc3\xa5 fransk statsborgerskab og vice versa. Dette blev ikke oph\xc3\xa6vet i Frankrig f\xc3\xb8r i 1903, og er m\xc3\xa5ske aldrig blevet oph\xc3\xa6vet i Skotland. Imidlertid fik Auld-alliansen en langt mere ulykkelig effekt, da Jakob IV blev p\xc3\xa5lagt at invadere England for at st\xc3\xb8tte franskm\xc3\xa6ndene i krigen mod Henrik VIII. Den skotske invasion endte i en katastrofe. Skotterne blev stoppet i slaget ved Flodden Field, hvor b\xc3\xa5de kongen, landets fornemmeste m\xc3\xa6nd og 10.000 soldater (\xc2\xabThe Flowers of the Forest\xc2\xbb \xe2\x80\x94 \xc2\xabSkogens blomster\xc2\xbb) faldt. Det store antal af faldne fik store konsekvenser i hele landet, og Skotland m\xc3\xa5tte igen styres af regenter. Sangen The Flooers o\' the Forest mindes slaget og er et ekko af det tidligere episke digt Y Gododdin om en tilsvarende tragedie en gang omkring \xc3\xa5r 600. Slaget var ogs\xc3\xa5 det st\xc3\xb8rste, som nogensinde blev udk\xc3\xa6mpet mellem England og Skotland m\xc3\xa5lt i antal involverede soldater._NEWLINE_Jakob V endelig form\xc3\xa5ede at undslippe fra regenternes varet\xc3\xa6gt i 1528 ved moderen Margaret Tudors hj\xc3\xa6lp. Han satte s\xc3\xa5 i gang med at underl\xc3\xa6gge sig de opr\xc3\xb8rske h\xc3\xb8jl\xc3\xa6ndinge i vest p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de som hans far i sin tid m\xc3\xa5tte. Jakob giftede sig med den franske adelskvinde Marie de Guise. Jakobs tid som monark var en god tid for landet de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5r, men med et nyt nederlag mod engl\xc3\xa6nderne i slaget ved Solway Moss i 1542 endte det nok en gang i katastrofe for skotterne. Kongen selv havde ikke deltaget i slaget men m\xc3\xa5tte ydmyget tr\xc3\xa6kke sig tilbage til Falkland Palace, hvor han d\xc3\xb8de to uger senere af feber, kun 30 \xc3\xa5r gammel. Han efterlod sig \xc3\xa9n datter, og Skotlands sk\xc3\xa6bne hvilede nu kun p\xc3\xa5 den seks dage gamle Maria Stuart.\n_START_SECTION_\nMaria Stuart, skotternes dronning\n_START_PARAGRAPH_\nDe n\xc3\xa6ste to \xc3\xa5r fors\xc3\xb8gte Henrik VIII med milit\xc3\xa6r magt at gennemtvinge et \xc3\xa6gteskab mellem Maria Stuart og hans unge s\xc3\xb8n Edvard, i en proces, som blev kendt som \xc2\xabThe Rough Wooing\xc2\xbb, \xc2\xabDet brutale frieri\xc2\xbb. Flere engelske felttog ind i Skotland gjorde, at Maria blev sendt til Frankrig, da hun var fem \xc3\xa5r gammel med den hensigt at blive gift med den franske tronarving. Jarlen af Arran var officielt regent, selv om Marias mor Marie de Guise blev tilbage i Skotland for at tage vare p\xc3\xa5 den unge dronnings interesser._NEWLINE_I 1547 d\xc3\xb8de Henrik VIII, og kommandoen over h\xc3\xa6ren gik til regenten Edward Seymour. \xc2\xabDet brutale frieri\xc2\xbb fik sit klimaks, da Edwards h\xc3\xa6r vandt slaget ved Pinkie Cleugh og okkuperede Edinburgh. Maria Stuart var imidlertid fortsat i Frankrig, hvilket indebar, at striden langt fra var afgjort. Marie de Guise indkaldte franske tropper til skotternes hj\xc3\xa6lp, og efter at hertugen af Northumberland var blevet ny engelsk regent, trak engl\xc3\xa6nderne sig i 1550 helt ud af Skotland._NEWLINE_Marie de Guise blev skotsk regent i 1554 og orienterede landet i stadig st\xc3\xb8rre grad mod Frankrig. Den franske kulturelle indflydelse f\xc3\xb8rte til, at mange franske ord kom ind i det skotske sprog samtidig, som der voksede frem en klar antifransk stemning hos det skotske protestanter, som s\xc3\xa5 deres trosf\xc3\xa6ller i England som naturlige allierede. I 1560 d\xc3\xb8de Marie de Guise, og kort tid senere blev Auld-alliancen afsluttet med underskrivelsen af Edinburgh-traktaten. Denne slog fast, at b\xc3\xa5de franske som engelske tropper skulle tr\xc3\xa6kke sig ud af Skotland. Samme \xc3\xa5r indtr\xc3\xa5dte den skotske reformation, da Skotlands parlament oph\xc3\xa6vede den romersk-katolske religion og forb\xc3\xb8d messe. _NEWLINE_I mellemtiden var Maria Stuart blevet katolsk opdraget i Frankrig. Hun havde giftet sig med den franske tronarving Frans II i 1558 og blev dronning af Frankrig, da kongen d\xc3\xb8de det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r. Da Frans II selv d\xc3\xb8de, valgte Maria Stuart, 19 \xc3\xa5r gammel, at vende tilbage til Skotland og overtage styringen. Omgivelserne var fjendtlige, men p\xc3\xa5 trods af hendes personlige tro fors\xc3\xb8gte hun ikke at genindf\xc3\xb8re katolicismen ved tvang. Dette gjorde den katolske del af adelen rasende. Hendes seks \xc3\xa5rs personlige regime blev fyldt av en r\xc3\xa6kke kriser, hovedsagelig udl\xc3\xb8ste af intriger og rivaliseringen blandt adelen. _NEWLINE_I 1566 blev Marias sekret\xc3\xa6r David Riccio myrdet, og \xc3\xa5ret efter skete det samme med hendes upopul\xc3\xa6re \xc3\xa6gtef\xc3\xa6lle, Henry Stuart, lord Darnley. Dette f\xc3\xb8rte til, at Maria blev bortf\xc3\xb8rt og tvunget til at gifte sig med jarlen af Bothwell, den formodede morder af Darnley. Den skotske adel vendte sig imod Maria og Bothwell og samlede en h\xc3\xa6r mod dem, Maria blev taget til fange og blev holdt indesp\xc3\xa6rret i Loch Leven Castle. I juli 1567 blev hun tvunget til at abdicere til fordel for s\xc3\xb8nnen, som hun havde f\xc3\xa5et med Darnley, prins Jakob._NEWLINE_Maria form\xc3\xa5ede til sidst at r\xc3\xb8mme fra fangenskabet i Loch Leven og gjorde et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at genvinde tronen med magt. Efter, at hun led nederlag i slaget ved Langside i 1568 s\xc3\xb8gte hun tilflugt i England og efterlod sin unge s\xc3\xb8n i h\xc3\xa6nderne p\xc3\xa5 regenterne. I England blev hun hovedfokus for katolske konspiratorer, som h\xc3\xa6vdede, at hun var Englands retm\xc3\xa6ssige monark p\xc3\xa5 bekostning af dronning Elisabeth. Dette gjorde, at Elisabeth s\xc3\xa5 Maria som en trussel og derfor fik henne arresteret. Efter omkring tyve \xc3\xa5r i fangenskab blev hun tiltalt og henrettet for forr\xc3\xa6deri. Grunden var, at hun havde deltaget i tre konspirationer, som havde som m\xc3\xa5l at f\xc3\xa5 Englands dronning myrdet, s\xc3\xa5 at hun selv kunne overtage tronen.\n_START_SECTION_\nDen protestantiske reformation\n_START_PARAGRAPH_\nUnder reformationen i 1500-tallet blev Skotland protestantisk. I den f\xc3\xb8rste del af \xc3\xa5rhundredet fik skrifterne og l\xc3\xa6ren ved f\xc3\xb8rst Martin Luther og der efter Jean Calvin gennemslag i Skotland. En r\xc3\xa6kke protestantiske pr\xc3\xa6dikanter blev henrettede af de katolske magthavere, blandt dem Patrick Hamilton i 1528 og den f\xc3\xb8rkalvinistiske George Wishart i 1546. Sidstn\xc3\xa6vnte blev br\xc3\xa6ndt p\xc3\xa5 b\xc3\xa5let i St. Andrews af kardinal David Beaton, beskyldt for k\xc3\xa6tteri. De anti-protestantiske kampagne kunne imidlertid ikke stoppe de nye religi\xc3\xb8se str\xc3\xb8mninger, og Beaton blev for \xc3\xb8vrigt snigmyrdet kort efter henrettelsen af Wishart._NEWLINE_Den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende reformation af den skotske kirke blev fulgt af en kortvarig borgerkrig i 1559\xe2\x80\x931560. Den engelske indblanding i krigen blev afg\xc3\xb8rende for protestanternes sejr. Parlamentet indf\xc3\xb8rte en reformert trosbekendelse i 1560, mens den unge Maria Stuart fortsat var i Frankrig. Den mest toneangivende leder p\xc3\xa5 protestantisk side var den kompromisl\xc3\xb8se John Knox, som havde v\xc3\xa6ret en discipel af b\xc3\xa5de Jean Calvin og George Wishart. Katolicismen blev imidlertid ikke helt udryddet og forblev st\xc3\xa6rk is\xc3\xa6r i dele af h\xc3\xb8jlandet. _NEWLINE_Reformationens fremtid var noget usikker under styret ved den katolske Maria Stuart, men dronningen s\xc3\xa5 sig n\xc3\xb8dt til at tolerere protestantismen. Efter at hun blevet afsat i 1567, blev s\xc3\xb8nnen Jakob VI opdraget som protestant. Da den barnl\xc3\xb8se dronning Elisabeth I d\xc3\xb8de i 1603, gik den engelske krone til Jakob. Han tog titel Jakob I af England og Jakob VI af Skotland, og forenede s\xc3\xa5ledes de to nationer under samme monark. Han var gift med Anna af Danmark, der s\xc3\xa5ledes fra 1590 til sin d\xc3\xb8d i 1619 var dronning over Skotland. Kong Jakob forlod Skotland for London og vendte aldrig tilbage. For en tid forblev denne union den eneste formelle forbindelse mellem de to uafh\xc3\xa6ngige nationer, men personalunionen bebudede den kommende politiske union af England og Skotland i 1707 under det f\xc3\xa6lles begreb Storbritannien.\n_START_SECTION_\nBiskoppernes krig\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om b\xc3\xa5de Skotland og England havde afvist pavemagten, udviklede reformationen sig forskelligt i de to lande. England opretholdt store dele af den gamle katolske praksis, herunder en formel liturgi og dagsorden. Skotterne indf\xc3\xb8rte p\xc3\xa5 sin side en langt friere calvinisme. P\xc3\xa5 trods af at kong Jakob havde fors\xc3\xb8gt at f\xc3\xa5 den skotske kirke til at acceptere dele af den h\xc3\xb8jkirkelige anglikanisme fra England ,blev det afvist. Hans s\xc3\xb8n og efterf\xc3\xb8lger, Karl I, gik videre og introducerede 1637 en b\xc3\xb8nnebog efter engelsk m\xc3\xb8nster, i den skotske kirke. Dette medf\xc3\xb8rte stor modstand i Skotland, hvilket senere udviklede sig til et fuldt opr\xc3\xb8r. Det fort\xc3\xa6lles, at opr\xc3\xb8ret begyndte med at en vis Jenny Geddes i protest, kastede en klapstol  mod pr\xc3\xa6sten i St. Giles\' katedral i Edinburgh , da bogen blev anvendt f\xc3\xb8rste gang._NEWLINE_Repr\xc3\xa6sentanter for forskellige fraktioner i det skotske kirke indgik i 1638 \xc2\xabDen nationale pagt\xc2\xbb (National Covenant), der n\xc3\xa6sten var en religi\xc3\xb8s og politisk uafh\xc3\xa6ngighedserkl\xc3\xa6ring over for kongen.  Tilh\xc3\xa6ngerne af denne pagt blev siden kaldt for covenanterne. I november samme \xc3\xa5r fortsatte konflikten, da de skotske biskopper formelt blev udviste fra kirken, som derefter blev etableret som skotsk kirke p\xc3\xa5 presbyteriansk grundlag. Karl I gjorde sig klar til at forsvare ro og orden med milit\xc3\xa6r magt, men da ingen af siderne \xc3\xb8nskede at udl\xc3\xb8se en fuld milit\xc3\xa6r konflikt, blev en midlertidig aftale undertegnet i Berwick._NEWLINE_Konflikten forblev ul\xc3\xb8st, og i 1640 kom det til nye fjendtligheder i det, som senere blev kendt som \xc2\xabbiskoppernes krig\xc2\xbb. Karls styrker i nord blev besejrede af skotterne ved Newburn vest for Newcastle, og som erstatning for de tabte tropper fors\xc3\xb8gte kongen at rekruttere en h\xc3\xa6r blandt de irske katolikker. Dette f\xc3\xb8rte til en storm af protester i b\xc3\xa5de Skotland og England, hvilket gjorde, at Karl m\xc3\xa5tte opgive fors\xc3\xb8get. Dette fremprovokrede p\xc3\xa5 sin side et opr\xc3\xb8r i Irland, og Karl blev tvunget til at g\xc3\xa5 til det engelske parlament for at f\xc3\xa5 \xc3\xb8konomisk hj\xc3\xa6lp. Parlamentet kr\xc3\xa6vede til geng\xc3\xa6ld reformer, hvilket f\xc3\xb8rte til den konflikt de udl\xc3\xb8ste den engelske borgerkrig. Denne periode med intern urolighed og borgerkrig i England i 1640- og 1650-tallet er siden blevet kaldt trekonged\xc3\xb8mmekrigene. I mellemtiden fik convenanterne ansvaret for at styre Skotland, hvor de samlede en stor h\xc3\xa6r mod de episkopale og romersk-katolske kr\xc3\xa6fter nord i landet.\n_START_SECTION_\nBorgerkrig\n_START_PARAGRAPH_\nUd over i borgerkrigen kom parlamentarianerne til de skotske covenanter for milit\xc3\xa6r st\xc3\xb8tte. Skotterne og parlamentarianerne indgik en f\xc3\xa6lles aftale i 1642, hvor der blev lovet yderligere reformer i England. Skotske styrker bidrog st\xc3\xa6rkt til royalisternes nederlag, is\xc3\xa6r i slaget ved Marston Moor. Desuden okkuperede en skotsk h\xc3\xa6r ledet af jarlen af Leven en periode det nordlige England._NEWLINE_Det var imidlertid ikke alle skotter, som st\xc3\xb8ttede, at covenanterne greb til v\xc3\xa5ben mod kongen, og i 1644 opfordrede  James Graham, 1. marki af Montrose h\xc3\xb8jl\xc3\xa6nderne til at g\xc3\xa5 over p\xc3\xa5 kongens side. Markien form\xc3\xa5ede dog kun i ringe grad at f\xc3\xa5 skotterne til dette, men havde alligevel stor succes med sin mobile strategi st\xc3\xb8ttet af en h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 1.000 irere, \xc3\xb8boere og h\xc3\xb8jl\xc3\xa6ndinge. Med Montroses sejr i slaget ved Tippermuir kom den skotske borgerkrig i gang i september 1644, og efter en serie sejre over covenanterne l\xc3\xa5 lavlandet klart for invasion. Montrose mistede imidlertid nu store dele af sin h\xc3\xa6r, da h\xc3\xb8jl\xc3\xa6nderne foretrak at tr\xc3\xa6kke nord over. Kort tid efter blev Montroses styrke besejret i slaget ved Philiphaugh. Montrose fors\xc3\xb8gte s\xc3\xa5 at f\xc3\xa5 samlet nye styrker for at forts\xc3\xa6tte felttoget, men i juli 1646 endte borgerkrigen efter, at kongen havde overgivet sig til skotterne ved Newark._NEWLINE_\xc3\x85ret efter indgik Karl en aftale med de moderate skotske presbyterianere, mens han endnu sad fanget p\xc3\xa5 Carisbrooke Castle. I aftalen blev skotterne lovet at presbyterianismen skulle indf\xc3\xb8res i England i en tre\xc3\xa5rig pr\xc3\xb8veperiode mod, at skotterne forpligtede sig til at hj\xc3\xa6lpe kongen milit\xc3\xa6rt. Hertugen af Hamilton fulgte aftalen op med en invasion af England, men blev sl\xc3\xa5et af Oliver Cromwell i slaget ved Preston i august 1648.\n_START_SECTION_\nCromwells okkupation\n_START_PARAGRAPH_\nCovenanten-regeringen reagerede meget st\xc3\xa6rkt p\xc3\xa5 henrettelsen af Karl I i 1649, og s\xc3\xa5 snart nyhederne om kongens d\xc3\xb8d n\xc3\xa5ede Skotland, blev s\xc3\xb8nnen Karl II kronet i Edinburgh. Dette gjorde, at Cromwell invaderede Skotland i 1650, hvor han slog skotterne i Dunbar og Worcester. I perioden, som fulgte, var Skotland okkuperet af engl\xc3\xa6nderne under George Moncks kommando, f\xc3\xb8r landet blev indlemmet i Det engelske samveldet. Skotterne slog sig alligevel ikke til ro, og der var flere royalistiske opr\xc3\xb8r i perioden 1651 til 1654._NEWLINE_Fra 1652 til 1660 var Skotland en del af det engelske samv\xc3\xa6lde og protektorat, men selv om landet var under engelsk kontrol, fik skotterne lige handelsrettigheder. Da samv\xc3\xa6ldet br\xc3\xb8d sammen og monarkiet blev genindf\xc3\xb8rt under Karl II, fik Skotterne uafh\xc3\xa6ngigheden tilbage. Skotterne fik deres parlament tilbage, men de engelske navigationslove forhindrede skotterne i at handle med Englands voksende kolonier i Den nye verden. De to lande kom til enighed om en klart defineret rigsgr\xc3\xa6nse, og der blev indf\xc3\xb8rt told p\xc3\xa5 handel over gr\xc3\xa6nsen. Dette beskyttede den skotske t\xc3\xb8jindustri mod billige engelsk importvarer, men ramte ogs\xc3\xa5 den skotske eksportn\xc3\xa6ring._NEWLINE_Efter restaurationen fik den skotske h\xc3\xb8jadel ansvaret for at f\xc3\xb8lge op p\xc3\xa5 kongens interesser nord for gr\xc3\xa6nsen, med John Maitland, 1. hertug af Lauderdale som kongens statssekret\xc3\xa6r og h\xc3\xb8jkommiss\xc3\xa6r til det skotske parlament. Den episkopale kirkeforfatningen blev snart genindf\xc3\xb8rt, hvilket f\xc3\xb8rte til megen uro i det st\xc3\xa6rkt presbyterianske sydvestlige Skotland. Presbyterianerne i dette omr\xc3\xa5de begyndte snart med ulovlige religi\xc3\xb8se samlinger, og myndighedernes fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at sl\xc3\xa5 ned p\xc3\xa5 disse f\xc3\xb8rte til et opr\xc3\xb8r i 1679. Opr\xc3\xb8ret blev sl\xc3\xa5et ned af James Scott, 1. hertug af Monmouth i slaget ved Bothwell Bridge. P\xc3\xa5 begyndelsen af 1680-tallet tog den religi\xc3\xb8se forf\xc3\xb8lgelse sig kraftig op, i det som historikeren Robert Wodrow karakteriserede som \xc2\xabDrabstiden\xc2\xbb. Da Karl d\xc3\xb8de i 1685 og blev efterfulgt af den katolske broder Jakob eskalerede problemerne yderligere.\n_START_SECTION_\nAfs\xc3\xa6ttelsen af Jakob VII\n_START_PARAGRAPH_\nKong Jakob VIIs fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at give katolikkerne rettigheder opr\xc3\xb8rte hans protestantiske unders\xc3\xa5tter. Hverken dette eller hans bev\xc3\xa6gelse mod enev\xc3\xa6lde fremprovokerede direkte opr\xc3\xb8r, da det var antaget at han ville blive efterfulgt af sin datter Maria, som var protestant og hustru til Vilhelm af Oranien, men i 1688, da Jakob fik en mandlig arving, \xc3\xa6ndrede det alt._NEWLINE_P\xc3\xa5 invitation fra engl\xc3\xa6nderne forberedte Vilhelm af Oranien sig og gjorde langgang med en styrke p\xc3\xa5 40.000 mand, og resultatet blev, at kongen flygtede. Selv om dette var hovedsagelig en engelsk h\xc3\xa6ndelse, den s\xc3\xa5kaldte \xc2\xab\xc3\xa6rerige revolution\xc2\xbb, fik det stor indvirkning p\xc3\xa5 skotsk historie. Mens Vilhelm som Vilhelm III af England accepterede en begr\xc3\xa6nset kongelig magt under Bill of Rights (en kontrakt mellem den nye konge og det engelske parlament), havde Skotland et tilsvarende dokument i Claim of Right, som var et betydningsfuldt dokument i udviklingen af retsregler og borgerlige rettigheder._NEWLINE_De fleste betydningsfulle skotter st\xc3\xb8ttede Vilhelm III, men andre, s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 h\xc3\xb8jlandet, forblev trofaste over for den afsatte Jakob VII. Hans sag og tilh\xc3\xa6ngere, som blev kendte som jakobitter, f\xc3\xb8rte til r\xc3\xa6kke opr\xc3\xb8r. Et oprindelig jakobitisk opr\xc3\xb8r under John Graham, 1. vicomte af Dundee (\xc2\xabBonnie Dundee\xc2\xbb) besejrede kongens h\xc3\xa6r i slaget ved Killiecrankie i 1689, men Dundee selv blev dr\xc3\xa6bt i slaget, og hans h\xc3\xa6r blev kort tid efter besejret i slaget ved Dunkeld. Det fuldst\xc3\xa6ndige nederlag til Jakob VII i Irland af Vilhelm III i slaget ved Aughrim i 1691 afgjorde striden for en tid. Ironisk nok fik den protestantiske Vilhelm III st\xc3\xb8tte fra paven og det katolske Habsburg-monarkiet mod den aggressive udenrikspolitik til Ludvig XIV af Frankrig._NEWLINE_De sidste \xc3\xa5r u 1600-tallet var \xc3\xb8konomisk vanskelige for Skotland. D\xc3\xa5rlig h\xc3\xb8st i syv d\xc3\xa5rlige \xc3\xa5r i 1690\'erne f\xc3\xb8rte til betydelig hungersn\xc3\xb8d og affolkning. Engelsk protektionisme lukkede skotske handelsfolk ude fra de nye kolonier, og engelsk udenrigspolitik forhindrede handel med Frankrig. Mange skotter emigrerede til Ulster (de s\xc3\xa5kalte \xc2\xabUlsterskotter\xc2\xbb). Skotlands parlament af 1695 kom med en r\xc3\xa6kke virkemidler for afhj\xc3\xa6lpe den desperate \xc3\xb8konomiske situation, blandt andet med at oprette Bank of Scotland. Loven for at fasts\xc3\xa6tte skolerne (Act for the Settling of Schools) etablerede et kirkesognsbasert system af offentlig uddannelse over hele Skotland. Selskabet Company of Scotland Trading to Africa and the Indies, ogs\xc3\xa5 kaldt for Scottish Darien Company, fik et charter for at skaffe kapital ved offentlig subskription for at drive handel med Afrika og Indien og blev en effektiv konkurrent til Det Britiske Ostindiske Kompani.\n_START_SECTION_\nSkotske overs\xc3\xb8iske kolonier\n_START_PARAGRAPH_\nDer blev gjort fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at for\xc3\xb8ge antallet af og udvide oprettede skotske kolonier i b\xc3\xa5de Nova Scotia og ved Stuart\'s Town i det senere South Carolina. Skotske bos\xc3\xa6ttere var ogs\xc3\xa5 blevet sendt til den engelske koloni New Jersey. Ingen af disse fors\xc3\xb8g blev nogen succes. Selskabet Company of Scotland blev snart involveret med Darienplanen, en ambiti\xc3\xb8s plan udarbejdet af handelsmanden og bankieren William Paterson om at etablere en koloni ved landtangen i Panama i et h\xc3\xa5b om at etablere handel med det fjerne \xc3\xb8sten \xe2\x80\x93 hvilket siden lagde grunden for anl\xc3\xa6ggelsen af Panamakanalen mange \xc3\xa5r senere. Company of Scotland skaffede sig let st\xc3\xb8tter i London for planen. Imidlertid modsatte den engelske regering sig ideen. Efter som England var involveret i den pfalziske arvef\xc3\xb8lgekrig, eller ni\xc3\xa5rskrigen, (fra 1689 til 1697) mod Frankrig, ville engl\xc3\xa6nderne ikke provocere Spanien, som kr\xc3\xa6vede territoriet som en del af Nueva Granada (Ny Granada). De engelske investorer blev n\xc3\xb8dtvunget til at tr\xc3\xa6kke sig._NEWLINE_Ved at drage til Edinburgh form\xc3\xa5ede Company of Scotland at skaffe omkring 400.000 pund p\xc3\xa5 nogen f\xc3\xa5 uger. Tre sm\xc3\xa5 fl\xc3\xa5der best\xc3\xa5ende af i alt 3.000 m\xc3\xa6nd sejlede til sidst ud med Panama som m\xc3\xa5l i 1698 for at etablere kolonien \xc2\xabNew Edinburgh\xc2\xbb. Projektet endte i en katastrofe: d\xc3\xa5rligt udstyret, besat af uadbrudt regnvejr, angrebet af spanioler fra det n\xc3\xa6rliggende Cartagena, og n\xc3\xa6gtet st\xc3\xb8tte fra engl\xc3\xa6nderne i Karibien blev kolonisterne tvungne til at opgive projektet i 1700. Kun 1.000 overlevede, og kun et skib form\xc3\xa5ede at komme tilbage til Skotland. Et desperat skib fra kolonien, som bad om hj\xc3\xa6lp fra Port Royal p\xc3\xa5 Jamaica, fik ikke hj\xc3\xa6lp \xe2\x80\x93 p\xc3\xa5 ordre fra den engelske regering._NEWLINE_Vilhelm III inds\xc3\xa5 farerne ved modstridende krav og m\xc3\xa5l for de to uafh\xc3\xa6ngige konged\xc3\xb8mmer med forskelle indbyrdes og derfor fremmede kongen kravet om en union mellem de to lande. Det skete ikke, men da unionen blev en realitet i 1707, da der blev indf\xc3\xb8rt frihandel mellem de to lande og givet skotterne adgang til det blomstrende engelske verdensrige foruden, at de ogs\xc3\xa5 m\xc3\xa5tte sl\xc3\xa5s som soldater i den britiske h\xc3\xa6r. Darienplanen fremmede eller fremskyndede unionen: skotterne inds\xc3\xa5, at de aldrig ville blive en betydelig magt p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd. Vigtigst var det faktum, at den skotske \xc3\xb8konomi gik bankerot ved fiaskoen, og Skotland m\xc3\xa5tte bede Westminster om hj\xc3\xa6lp for slette den skotske nationalg\xc3\xa6ld og stabilisere \xc3\xb8konomien. I den forstand var det i Panama, at Skotlands uafh\xc3\xa6ngighed d\xc3\xb8de.\n_START_SECTION_\nUnionen, hannoverene og jakobittene\n_START_PARAGRAPH_\nVed 1700 synes det som om det protestantiske monarki stod i fare for at g\xc3\xa5 mod sin afslutning med den barnl\xc3\xb8se Stuartprinsesse Anne. Hellere end at g\xc3\xa5 tilbage til hendes katolske broder James Francis Edward Stuart besluttede det engelske parlament, at Sophia af Hannover og hendes efterkommere skulle overtage tronen \xe2\x80\x93 uden at konsultere det skotske parlament \xe2\x80\x93 ved loven Act of Settlement af 1701, som udelukkede katolikker. I 1703 vedtog det skotske parlament loven Act of Security kravet om en protestantisk monark, men som nedstammede fra de skotske konger, men ikke den engelske efterkommer. Det \xc3\xa5bnede muligheden for, at kronen kunne blive delt. Frem for at risikere at James Francis Edward Stuart, som da levede i Frankrig, skulle komme p\xc3\xa5 tronen pressede det engelske parlament for en fuld union mellom nationerne. Skotterne n\xc3\xa6gtede at for\xc3\xb8ge skatterne og ville tr\xc3\xa6kke skotske soldater fra hertugen af Marlboroughs h\xc3\xa6r i den spanske arvef\xc3\xb8lgekrig om ikke deres krav blev indfriet. I 1705 truede det engelske parlament med stoppe frihandelen og fri bev\xc3\xa6gelse mellem de to lande, hvis der ikke blev \xc3\xa5bnet forhandlinger som enten f\xc3\xb8rte til tilbagetr\xc3\xa6kning af den skotske Act of Security eller f\xc3\xb8rte frem til f\xc3\xa6lles union, Act of Union. Det sidste blev resultatet i 1707 med en union, hvor Skotland og England blev konged\xc3\xb8mmet Storbritannien, n\xc3\xa6sten et hundrede \xc3\xa5r efter unionen mellem de to kroner._NEWLINE_Unionstraktaten bekr\xc3\xa6ftede hannoveranernes efterf\xc3\xb8lgelse (en monark som ikke talte engelsk, kun tysk), afskaffede b\xc3\xa5de det skotske og det engelske parlament og etablerede det britiske parlament i London (p\xc3\xa5 samme sted som det tidligere engelske parlament). Skotland fik 45 pladser i Underhuset, og en repr\xc3\xa6sentant i Overhuset. Loven f\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 til f\xc3\xa6lles statsborgerskab, gav skotterne fri tilgang til engelske markeder. Den skotske kirke og skotske lov og ret forblev adskilte. Unionen var meget kontroversiel blandt skotterne, og i voksende grad for de, som havde h\xc3\xa5bet p\xc3\xa5 en \xc3\xb8konomisk v\xc3\xa6kst, som ikke \xc3\xb8jeblikkelig blev indfriet. Da den til sidst kom i l\xc3\xb8bet af den andre halvdel af \xc3\xa5rhundredet, var det det skotske lavland, som fik fordelene._NEWLINE_Jakobitterne fik fornyet v\xc3\xa6kst ved unionens upopularitet. I 1708 fors\xc3\xb8gte James Francis Edward Stuart at invadere med en fransk fl\xc3\xa5de, men Royal Navy, den britiske marine, forhindrede landgang. Et mere seri\xc3\xb8st fors\xc3\xb8g skete i 1715. Dette opr\xc3\xb8r, kendt som \xc2\xabThe \'Fifteen\xc2\xbb, planlagde et samtidig opr\xc3\xb8r i Wales, Devon og Skotland. Arrestationer i syd forhindrede de sydlige aktioner. I Skotland ledede John Erskine, jarl af Mar, med kaldenavnet \xc2\xabBobbin\' John\xc2\xbb, de jakobittiske klaner, men viste sig som en ubeslutsom leder og lidet kompetent soldat. Mar erobrede Perth, men lod en mindre regeringsstyrke under ledelse af hertugen af Argyll holde lavlandet ved Stirling. Dele af h\xc3\xa6ren til Mar sluttede sig til opr\xc3\xb8rene i nordlige England og sydlige Skotland, og jakobitterne k\xc3\xa6mpede sig ind i England, f\xc3\xb8r de blev besejrede i slaget ved Preston, og overgav sig den 14. november 1715. Dagen f\xc3\xb8r fejlede Mar i at besejre Argyll i slaget ved Sheriffmuir. Ved dette tidspunkt gik James Francis for sent i land i Skotland. Han fik det r\xc3\xa5d, at sagen var h\xc3\xa5bl\xc3\xb8s, og flygtede hurtigt tilbage til Frankrig. Et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 en jakobittisk invasion med spansk st\xc3\xb8tte i 1719 blev m\xc3\xb8dt med liden entusiasme fra klanerne og det endte med et nederlag til de britiske styrker i slaget ved Glen Shiel._NEWLINE_I 1745 kom en overraskende gentagelse i et nyt og sidste jakobittisk opr\xc3\xb8r kendt som \xc2\xabThe Forty-Five\xc2\xbb. Unge Charles Edward Stuart, s\xc3\xb8n af James Francis, kendt som \xc2\xabBonnie Prince Charlie\xc2\xbb og \xc2\xabDen unge pr\xc3\xa6tendent\xc2\xbb, gik i land p\xc3\xa5 \xc3\xb8en Eriskay p\xc3\xa5 Ydre Hebrider. Flere af klanerne flokkede sig begejstret om ham. I begyndelsen havde han overraskende stor succes, erobrede Edinburgh og besejrede der efter den eneste regeringsh\xc3\xa6r i Skotland i slaget ved Prestonpans. Opr\xc3\xb8rsh\xc3\xa6ren marcherede ind i England og mod London og kom s\xc3\xa5 langt som til Derby, hvor det blev mere og mere \xc3\xa5benbart, at engl\xc3\xa6nderne ikke ville st\xc3\xb8tte en katolsk Stuart-monark, og Charles l\xc3\xb8fter til sine egne om, at franskm\xc3\xa6ndene snart ville komme og deltage i kampen, blev lige s\xc3\xa5 \xc3\xa5benlyst stort set tom snak. Jakobitterne havnede i en tillidskrise, og de trak sig tilbage til Skotland._NEWLINE_I mellemtiden fik England samlet sig og ledet af hertugen af Cumberland blev opr\xc3\xb8ret knust i slaget ved Culloden den 16. april 1746 hvor m\xc3\xa5ske op til 2000 skotter blev nedslagtede. Charles skjulte sig i nordlige Skotland frem til september 1746 da han form\xc3\xa5ede at r\xc3\xb8mme tilbage til Frankrig ved hj\xc3\xa6lp af Flora MacDonald. Han d\xc3\xb8de som en nedbrudt mand, og jakobiternes sag d\xc3\xb8de med ham.\n_START_SECTION_\nDen industrielle revolution, udvandringen og oplysningstid\n_START_PARAGRAPH_\nEfter 1745 gik de britiske myndigheder ind for at knuse det skotske klansystem med parlamentariske love. Klesloven af 1746 gjorde det ulovligt at g\xc3\xa5 med kilt og tartanfarver. Den var en del af en st\xc3\xb8rre lov om forbud, Act of Proscription \xe2\x80\x93 Loven om proskription, som forb\xc3\xb8d klanh\xc3\xb8vdingenes traditionelle juridiske rettigheder. Alle aspekter af h\xc3\xb8jlandskulturen blev forbudte, herunder sprog, med trussel om d\xc3\xb8dsstraf. Klanh\xc3\xb8vdingene blev opmuntrede til at betragte sig selv som landejere i lighed med skikken i lavlandet. Jorden var tidligere blevet anset som f\xc3\xa6lleseje._NEWLINE_Efterh\xc3\xa5nden, som de nye landejere omformede jorden til den langt mere l\xc3\xb8nsomme drift af kv\xc3\xa6g, blev mange folk fordrevet og gjort hjeml\xc3\xb8se, eller ellers truet med udkastelse. Processen blev kaldt for Highland Clearances \xe2\x80\x93 Fordrivelsen fra h\xc3\xb8jlandet, hvor hjemmene blev br\xc3\xa6ndt ned, og mange, s\xc3\xa6rlig b\xc3\xb8rn og \xc3\xa6ldre, d\xc3\xb8de af sult og sygdom, og befolkningsantallet sank betydelig. Et stort antal h\xc3\xb8jl\xc3\xa6ndinge flyttede til byerne og blev arbejdere i den voksende industrialiseringen, men mange blev ogs\xc3\xa5 forvist til andre dele af det britiske rige, s\xc3\xa6rlig Nova Scotia (Ny-Skotland), de \xc3\xb8stlige dele af Quebec, og Ontario i Canada._NEWLINE_P\xc3\xa5 samme tid \xc3\xa6ndrede den skotske jordbrugsrevolution det skotske lavland og omformede det traditionelle system af familiejordbrug til et moderne og produktivt landbrugssystem. Omformningen havde ogs\xc3\xa5 effekt p\xc3\xa5 befolkningen og f\xc3\xb8rte til udvandring._NEWLINE_Internationalt var Skotlands sk\xc3\xa6bne knyttet til Storbritanniens og kort tid efter tragedien ved Culloden drev Storbritannia med succes krigf\xc3\xb8ring i Syv\xc3\xa5rskrigen (1756\xe2\x80\x931763), og demonstrerede rigets voksende betydning som en stormagt. Som en del af det nye Storbritannien begyndte Skotland at blomstre som landet aldrig havde gjort som uafh\xc3\xa6ngig nation. Da mindet om jakobitopr\xc3\xb8ret blegnede hen blev flere af de strengeste love oph\xc3\xa6vede i 1770- og 1780-tallet. Det meste var trukket tilbage ved 1792, da katolske og episkopale gejstlige ikke l\xc3\xa6ngere n\xc3\xa6gtede at betale for den regerende monark, sk\xc3\xb8nt unitarisme var fortsat ber\xc3\xb8rt._NEWLINE_\xc3\x98konomisk begyndte Glasgow og Edinburgh at vokse i en storstilet grad i slutningen af 1700-tallet. Den skotske ren\xc3\xa6ssance bestod af filosofi og videnskab. Den skotske oplysningstid bestod af navne som Adam Smith, David Hume og James Boswell. Videnskabelig fremgang blev ledet af James Hutton og William Thomson, 1. baron Kelvin, og James Watt, instrumentmager ved University of Glasgow._NEWLINE_S\xc3\xa6rlig fremtr\xc3\xa6dende i samtidslitteraturen var Robert Burns, en poet fra Ayrshire, og sir Walter Scott, en profilert forfatter af ballader, digte og historiske romaner. Hans romantiske portr\xc3\xa6tter af skotsk liv i tidligere \xc3\xa5rhundrer har fortsat haft en uforholdsm\xc3\xa6ssig stor p\xc3\xa5virkning af den popul\xc3\xa6re opfattelse af \xc2\xabautentisk skotsk kultur\xc2\xbb og den pomp og prakt, som han organiserede for bes\xc3\xb8get af kong Georg IV til Skotland gjorde tartan og kilt til et nationalt festantr\xc3\xa6k. I den sidste halvdel af 1800-tallet blev George MacDonald en indflydelsesrig skotsk forfatter._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af 1800-tallet blev det skotske lavland i stadig st\xc3\xb8rre grad omgjort til tungindustri. Glasgow og elven Clyde blev et betydelig sted for skibsbygning, og byen blev en af de st\xc3\xb8rste byer i verden, kendt i Storbritannien som \xc2\xabImperiets anden by\xc2\xbb (efter London).\n_START_SECTION_\n1900-tallets Skotland\n_START_PARAGRAPH_\nSkotland, som var t\xc3\xa6t knyttet til det britiske imperiums ve og vel, led h\xc3\xa5rdt efter 1. verdenskrig. Det skotske h\xc3\xb8jland havde skaffet et uforholdsm\xc3\xa6ssigt stort antal rekrutter for h\xc3\xa6ren. En hel generation af unge m\xc3\xa6nd blev dr\xc3\xa6bt, og mange landsbyer og samfund led h\xc3\xa5rdt under tabene. P\xc3\xa5 lavlandet, s\xc3\xa6rlig Glasgow, f\xc3\xb8rte de d\xc3\xa5rlige arbejdsforhold med lav betaling og elendige boligforhold til politisk uro. John MacLean blev politisk n\xc3\xb8glefigur i hvad som blev kendt som \xc2\xabR\xc3\xb8de Clydeside\xc2\xbb, og i januar 1919 mobiliserede den britiske regering soldater og tanks i centrale Glasgow af frygt for revolution\xc3\xa6re opt\xc3\xb8jer. I l\xc3\xb8bet af 1920- og 1930-tallet oplevede Glasgow og Clydebank stor arbejdsl\xc3\xb8shed grundet den globale depression og konkurrence fra udlandet._NEWLINE_Den 2. oktober 1929 blev Den skotske kirke og Den forenede frikirke i Skotland formelt forenede med det m\xc3\xa5l at l\xc3\xb8se spliden i den skotske presbyterianisme fra sammenbruddet i 1843, da 450 pr\xc3\xa6ster br\xc3\xb8d ud fra kirken._NEWLINE_Under 2. verdenskrig var marinebaser og infrastrukturen i Skotland hovedm\xc3\xa5l for Tyskland. Angreb p\xc3\xa5 Scapa Flow p\xc3\xa5 Orkney\xc3\xb8erne og Rosyth i Skotland gav RAFs jagerfly deres f\xc3\xb8rste fremgang. Industrien i Glasgow og Clydeside spillede en n\xc3\xb8glerolle i krigsanstrengelserne og led store \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelser under angreb af det tyske Luftwaffe. H\xc3\xb8jlandet skaffede igen et stort antal soldater for krigsanstrengelserne. Kommandosoldater og modstandsfolk, b\xc3\xa5de britiske og andre allierede soldater, modtog krigstr\xc3\xa6ning i de h\xc3\xa5rde forhold i Lochaberbjergene._NEWLINE_Skotland spillede ogs\xc3\xa5 en betydelig rolle under de transatlantiske konvojer i kampen om nordlige Atlanterhav. Som under 1. verdenskrig tjente Scapa Flow som den vigtigste marinebase. Shetlands n\xc3\xa6re beliggenhed n\xc3\xa6r det okkuperede Norge resulterede i Shetlandsbussen, fiskeb\xc3\xa5de, som smuglede nordm\xc3\xa6nd til Storbritannien, og farlige ekspeditioner over Nords\xc3\xb8en st\xc3\xb8ttede modstandsbev\xc3\xa6gelsen. Skotlands m\xc3\xa5ske mest bisarre h\xc3\xa6ndelse under krigen skete i 1941, da Rudolf Hess fl\xc3\xb8j til Renfrewshire med det m\xc3\xa5l at forhandle en fredsaftale med de allierede._NEWLINE_Efter 2. verdenskrig blev Skotlands \xc3\xb8konomiske situation i stigende grad forv\xc3\xa6rret grundet konkurrence fra udlandet, lidet effektiv industri og interne stridigheder. Kun i 1970-tallet begyndte situationen at \xc3\xa6ndres til det bedre, delvis grundet opdagelsen og udviklingen af olie og gas fra Nords\xc3\xb8en, og delvis ved at Skotland bev\xc3\xa6gede sig mod en servicebaseret \xc3\xb8konomi. Denne periode s\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 fremv\xc3\xa6ksten af Det skotske nationalparti (SNP) og bev\xc3\xa6gelser for skotsk selvst\xc3\xa6ndighed og hjemmestyre (\xc2\xabhome rule\xc2\xbb). En folkeafstemning om devolution (hjemstyre) i 1979 f\xc3\xb8rte til et mindre flertal for selvstyre (52 procent mod 48 procent). Generelt var folk opgivende og lei over sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om devolusion. Labour var delt mellem devolusionisterne og unionisterne mens SNP var delt mellem devolusionisterne og de, som \xc3\xb8nsket fuld l\xc3\xb8srivelse fra unionen. Et vilk\xc3\xa5r for afstemmingen var at 40 procent af det totale antal stemmeberettigede skulle stemme for, for at resultatet skulle v\xc3\xa6re gyldigt og med et fremm\xc3\xb8dte p\xc3\xa5 63,6 procent havde kun 32,9 procent stemt \xc2\xabJa\xc2\xbb. Det var ogs\xc3\xa5 et sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l om hvordan man skulle tolke de, som ikke stemte, da de, som drev kampagne for et \xc2\xabNei\xc2\xbb h\xc3\xa6vdede, at f\xc3\xb8r afstemningen var folk blevet fortalt, at en ikke-stemme svarede til en neijstemme._NEWLINE_Da den kolde krig blev mere intens, lagrede USA ballistiske missiler af typen Polaris og undervandsb\xc3\xa5de i Firth of Clydes Holy Loch i 1961. Dette skete til trods for opposition fra den britiske Kampagne for atomnedrusting (CND). Den britiske marine for kernefysiske ub\xc3\xa5de blev opretholdt ved den udvidede base ved Gare Loch. Den f\xc3\xb8rste patruljering med ub\xc3\xa5de bev\xc3\xa6bnede med Tridentmissiler skete i 1994 til trods for USA nedlagde basen ved afslutningen af den kolde krig._NEWLINE_Den 11. september 1997 ved 700 \xc3\xa5rsmindet over slaget ved Stirling Bridge lod Tony Blairs Labour-regering det igen holde folkeafstemning over devolusion. Det positive resultat f\xc3\xb8rte til etableringen af et nyt skotsk parlament i 1999. Den skotske parlamentsbygning ligger op til Holyrood House i Edinburgh.'