b'\n_START_ARTICLE_\nFini\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nDet er nok kun familie, der f\xc3\xa5r lov at tage kameraet med helt ind i sovev\xc3\xa6relset for at fange d\xc3\xa9t \xc3\xb8jeblik, hvor bedstefar Fini sl\xc3\xa5r \xc3\xb8jnene op. Det har Jacob Schulsinger gjort, og indrammer s\xc3\xa5ledes sin personlige portr\xc3\xa6tfilm med dagens naturlige cyklus. Fini har det godt, men han er begyndt at miste hukommelsen, og selv de mest indgroede rutiner kan v\xc3\xa6re sv\xc3\xa6re at huske - har han allerede f\xc3\xa5et en kop te, b\xc3\xb8rstet t\xc3\xa6nder eller spillet bordtennis i l\xc3\xb8bet af dagen? Vi f\xc3\xb8lger Fini og hans hustru gennem dagens sysler og hans obligatoriske bes\xc3\xb8g i Pilehuset, et aktivitetscenter for \xc3\xa6ldre. Bedstemor spiller en mindre, men alligevel altafg\xc3\xb8rende rolle som rygrad for b\xc3\xa5de manden og filmen. Hver en scene med Fini er uvurderlig, fra han k\xc3\xa6rligt men bestemt tvinges op af sengen om morgenen, men leger tumling de f\xc3\xb8rste tre minutter, til barberscenens grove grimasser og hans lune glimt i \xc3\xb8jet.'