b'\n_START_ARTICLE_\nNietzsches uddannelsesfilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nNietzsches uddannelsesfilosofi er et gennemg\xc3\xa5ende tema i hans litter\xc3\xa6re v\xc3\xa6rker, og kan ikke afgr\xc3\xa6nses til et enkelt v\xc3\xa6rk. Nietzsche mente, at kultur og uddannelse \xe2\x80\x9dh\xc3\xb8rte sammen\xe2\x80\x9d. Hans uddannelsesfilosofi udsprang overordnet af en to-delt kritik af: 1. den europ\xc3\xa6iske kultur og 2. det tyske statsstyrede uddannelsessystem. Nietzsche \xc3\xb8nskede det, man kan kalde en livsbekr\xc3\xa6ftende kultur. En s\xc3\xa5dan kultur kunne kun opst\xc3\xa5 ved at uddanne kreative individer. Men det ville kun kunne lade sig g\xc3\xb8re, hvis europ\xc3\xa6iske moralske v\xc3\xa6rdier generelt, og tyske uddannelsesinstitutioner specifikt, ikke underminerede tilblivelsen af individets autonome selv. Nietzsche p\xc3\xa5begyndte derfor en \xe2\x80\x9domvurdering af v\xc3\xa6rdierne\xe2\x80\x9d for at muligg\xc3\xb8re uddannelsen af autonome og kreative individer, der var uddannet og udviklet til at kunne bekr\xc3\xa6fte livet.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nNietzsche mener, at der er nogle overordnede problemer i det tyske uddannelsessystem og i den europ\xc3\xa6isk kultur. Det er henholdsvis:\n_START_SECTION_\nDet tyske problem\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8lgende tre punkter er de overordnede problemer, som Nietzsche g\xc3\xb8r os opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 ved det tyske uddannelsessystem i hans samtid:\n_START_SECTION_\n2. Uddannelse i tjeneste for staten\n_START_PARAGRAPH_\nNietzsche mente , at studerende bliver gjort til et \xe2\x80\x9dkommercielt produkt\xe2\x80\x9d for statens \xc3\xb8konomiske m\xc3\xa5l samtidig med, at behovet for flere administrative bureaukrater tilfredsstilles.  Dette ses bl.a. ved  optag af studerende p\xc3\xa5 universiteterne mellem 1860-80, hvor antallet er mere end fordobledes fra ca. 13.000 til 30.000.  Nietzsche mente, at denne udvidelse ikke var drevet af et autentisk m\xc3\xa5l for uddannelse, men det modernes samfunds behov for standardiserede \xe2\x80\x9dr\xc3\xa5varer\xe2\x80\x9d(sn\xc3\xa6vre specialisering jf.- hyperspecialisering), som et resultat af slags masseproduktion. Staten fokuserer kun p\xc3\xa5 effektivitet og minimering af omkostninger (elever skulle hurtig uddannes, s\xc3\xa5 de fx kunne komme i arbejde og tjene penge \xe2\x80\x93 til staten).\n_START_SECTION_\nDet europ\xc3\xa6iske problem\n_START_PARAGRAPH_\nNietzsche mente, at prim\xc3\xa6rt den j\xc3\xb8disk-kristelig moral har p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt et fremmedg\xc3\xb8rende syn p\xc3\xa5 livets mest naturlige inklinationer, ved at upersonligg\xc3\xb8re eller forvirre den menneskelige d\xc3\xb8mmekraft og subsidiere den med overnaturlige livsfjerne principper/idealer, s\xc3\xa5som den kristelige gud, ideernes verden (Platon), tingen-i-sig-selv(Kant), abstrakte historiske processer(Hartmann) mfl._NEWLINE_Men med \xe2\x80\x9dguds d\xc3\xb8d\xe2\x80\x9d og det monoteistiske teistiske verdensbilledes forfald (herunder kristendommens tab af monopol p\xc3\xa5 sandhed i Europa), er der opst\xc3\xa5et et tomrum af nihilisme \xe2\x80\x93 mangel p\xc3\xa5 overordnet form\xc3\xa5l med tilv\xc3\xa6relsen (for mange mennesker). Allerede i Nietzsches samtid opstod der idealer, der fors\xc3\xb8gte at udfylde tomrummet for disse tab. I forl\xc3\xa6ngelse af disse tab, nihilismen, indf\xc3\xb8rtes nye form\xc3\xa5l med tilv\xc3\xa6relsen; fx kommunisme og deres utopiske dialektiske historiesyn. Disse kaldte Nietzsche afguder(se litteraturliste: Eggers), og de genetablerer den \xc3\xa6ldre j\xc3\xb8disk-kristelige moral blot under nye kl\xc3\xa6der (v\xc3\xa6rdierne var grundl\xc3\xa6ggende ens). Problemet med disse afguder for Nietzsche, var generelt, at de underminerer livet._NEWLINE_Fx specificerer filosoffen Walter Kaufmann Nietzsches kritik af det kristelig liv efter d\xc3\xb8den. Et liv efter d\xc3\xb8den har historisk indrettet grundlaget for afskrivningen af dette liv. Forventningen om perfektion i en anden verden har f\xc3\xa5et m\xc3\xa6nd til at ford\xc3\xb8mme deres ufuldkommenhed i denne verden. I stedet for at str\xc3\xa6be efter at blive perfekt her og nu, eller forbedre sig her og nu, s\xc3\xa5 stoler de p\xc3\xa5 den fjerne fremtid: Et liv efter d\xc3\xb8den.\n_START_SECTION_\nKultur\n_START_PARAGRAPH_\nFor Nietzsche er hele form\xc3\xa5let med vores uddannelsesinstitutioner at underst\xc3\xb8tte kultur \xe2\x80\x93 og ikke \xe2\x80\x9dstaten, \xc3\xb8konomi, liberalt demokrati eller andre sociale interesser. Uddannelse og kultur \xe2\x80\x9dg\xc3\xa5r sammen\xe2\x80\x9d. Nietzsche \xc3\xb8nsker det, man kan kalde en \xe2\x80\x9dskole for livet\xe2\x80\x9d, der st\xc3\xb8tter en \xe2\x80\x9dkultur for livet\xe2\x80\x9d \xe2\x80\x93  her blot betegnet  \xe2\x80\x9dkultur\xe2\x80\x9d. I denne kultur tjener uddannelse, liges\xc3\xa5 vel som filosofi, det form\xc3\xa5l at forbedre livets ytring. En s\xc3\xa5dan kultur bekr\xc3\xa6fter livet, hvilket opn\xc3\xa5s igennem kreative handlinger. Med andre ord, er m\xc3\xa5let en kreativ kultur; og en kreativ kultur er en livsbekr\xc3\xa6ftende kultur. Kreativitet oprinder fra kreative individer, der form\xc3\xa5r igennem en s\xc3\xa6rlig selv-mestring, netop at bekr\xc3\xa6fte livet.\n_START_SECTION_\nDydsetik\n_START_PARAGRAPH_\nNietzsche ender dog med at udforme en form for etisk skema \xe2\x80\x93 idet han netop giver forrang til livet (som udtryk for viljen til magt). Hvor livets vitalitet er foruds\xc3\xa6tningen for at skabe og s\xc3\xa6tte v\xc3\xa6rdi. Det etiske skema best\xc3\xa5r i en form for dydsetik, hvor visse karaktertr\xc3\xa6k udtrykker en mere \xe2\x80\x9ddydige\xe2\x80\x9d(er udtryk for viljen til magt/livsbekr\xc3\xa6ftende vilje) form for livsf\xc3\xb8relse, mens andre ses som laster, der udtrykker en forvr\xc3\xa6nget livsvilje (en forvr\xc3\xa6nget vilje til magt). Se ogs\xc3\xa5 Christine Swantons bog \xe2\x80\x9dThe Virtue Ethics of Hume and Nietzsche\xe2\x80\x9d og Jacob Golomb artikel \xe2\x80\x9dCan One Really Become a "Free Spirit Par Excellence or an \xc3\x9cbermensch?\xe2\x80\x9d for yderligere uddybning.\n_START_SECTION_\nPerspektivering\n_START_PARAGRAPH_\nDer er skrevet meget om Nietzsches uddannelses filosofi. Den er blevet fortolket b\xc3\xa5de som en radikal individualisme, en elitistisk politisk perfektionisme, en demokratisk p\xc3\xa6dagogik mfl. Der er ikke \xc3\xa9n l\xc3\xa6sning af Nietzsches uddannelsesfilosofi. _NEWLINE_Nietzsches opfordrende p\xc3\xa6dagogik minder meget om filosoffen S\xc3\xb8ren Kierkegaards litter\xc3\xa6re anvendelse af pseudonymer i hans v\xc3\xa6rker. Hvor forst\xc3\xa5elsen af hans v\xc3\xa6rker efterlades til \xe2\x80\x9dhiin Enkelte\xe2\x80\x9d, og s\xc3\xa5ledes efterlader Nietzsche ogs\xc3\xa5 l\xc3\xa6seren/elevens forst\xc3\xa5else til \xe2\x80\x9dhiin enkelte.\xe2\x80\x9d'