b'\n_START_ARTICLE_\nEt-Kina-politik\n_START_PARAGRAPH_\nEt-Kina-politik (kinesisk: \xe4\xb8\x80\xe4\xb8\xaa\xe4\xb8\xad\xe5\x9b\xbd\xe6\x94\xbf\xe7\xad\x96, y\xc4\xab g\xc3\xa8 Zh\xc5\x8dnggu\xc3\xb3 zh\xc3\xa8ngc\xc3\xa8) betegner den politiske opfattelse, at der kun eksisterer \xc3\xa9t Kina, der udg\xc3\xb8res af Fastlands-Kina, Hong Kong, Macau og Taiwan. Accept eller forkastelse af dette princip er en vigtig faktor i Folkerepublikken Kinas udenrigspolitik. Folkerepublikken Kina kr\xc3\xa6ver, at alle lande, der \xc3\xb8nsker diplomatiske forbindelser med republikken, skal anerkende Folkerepublikken Kina som den eneste legitime Kina, og derfor afholde sig fra at opretholde forbindelser med Republikken Kina p\xc3\xa5 Taiwan. Erkendelsen af, at der kun er \xc3\xa9t Kina er ogs\xc3\xa5 en betingelse, som Folkerepublikken har sat for forhandlingerne med regeringen i Republikken Kina. Republikken Kinas synspunkter er betydeligt mere delte. Landets politik kr\xc3\xa6ver officielt suver\xc3\xa6nitet over Fastlands-Kina, men de facto s\xc3\xb8ges kravet ikke l\xc3\xa6ngere aktivt gennemf\xc3\xb8rt._NEWLINE_Et-Kina-politikken g\xc3\xb8r, at enten Folkerepublikken Kina eller Republikken Kina kan v\xc3\xa6re medlem af FN \xe2\x80\x93 ikke begge to. Frem til 1972 var det Republikken Kina, men efter Richard Nixons bes\xc3\xb8g i Beijing det \xc3\xa5r, overtog Folkerepublikken pladsen. Tilsvarende g\xc3\xa6lder en lang r\xc3\xa6kke andre internationale organisationer.'