b'\n_START_ARTICLE_\nHeliocentrisme\n_START_PARAGRAPH_\nHeliocentrisme er et verdensbillede, der placerer Solen (af gr\xc3\xa6sk: Helios) i centrum af solsystemet og universet._NEWLINE_Denne opfattelse har v\xc3\xa6ret almindelig siden 1600-tallet. Aristarchos fra Samos foreslog allerede i antikken et heliocentrisk verdensbillede n\xc3\xa6sten 2000 \xc3\xa5r f\xc3\xb8r Nicolaus Kopernikus._NEWLINE_F\xc3\xb8r dette herskede det geocentriske verdensbillede, st\xc3\xa6rkt st\xc3\xb8ttet af Paven.\n_START_SECTION_\nDet gamle verdensbillede\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xa6lles udgangspunkt for det nye verdensbillede var det aristoteliske verdensbillede, som var formuleret af Aristoteles (384-322 f. Kr.). Dette verdensbillede bestod af to \xe2\x80\x9dverdener\xe2\x80\x9d; det supralunare og det sublunare. I dette verdensbillede var jorden centrum i universet, og alt cirkulerede rundt om denne. Det supralunare var alt det, der var over m\xc3\xa5nen. Her var stjernerne fast f\xc3\xa6stede, og det bestod af det 5. element \xc3\xa6ter. Alt var perfekt, uforanderligt og guddommeligt. I det supralunare bev\xc3\xa6gede alt sig i perfekte cirkelbev\xc3\xa6gelser, og Aristoteles troede, at disse var startet af en primus motor, da han mente, at ingen bev\xc3\xa6gelser kunne komme i gang uden en p\xc3\xa5virkning af en kraft. Det under m\xc3\xa5nen, det sublunare, bestod af fire elementer: Jord, vand, luft og ild. I den sublunare verden ville alle elementerne bestr\xc3\xa6be sig p\xc3\xa5 at komme til hver deres naturlige sted. Man troede derfor, at de tunge elementer jord og vand ville s\xc3\xb8ge mod jordens centrum, hvorimod ild og luft ville s\xc3\xb8ge mod m\xc3\xa5nesf\xc3\xa6ren. Aristoteles\' metoder til unders\xc3\xb8gelse af hans verdensbillede var kvalitativt og teleologisk (form\xc3\xa5lsbestemt), da der bl.a. ikke var nogle matematiske formuleringer og pr\xc3\xa6cise angivelser. Dette verdensbillede stemmede meget overens med det kirkelige syn p\xc3\xa5 verden, og blev derfor ogs\xc3\xa5 antaget som det rigtige i n\xc3\xa6sten 2000 \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nKopernikus\' brud med verdensbilledet\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb8rste store brud med Aristoteles\xe2\x80\x99 verdensbillede kom fra Nicolaus Kopernikus (1473-1543). Det skyldtes, at man i ren\xc3\xa6ssancen begyndte at s\xc3\xb8ge tilbage i tiden. "Tilbage til kilderne" var deres kampr\xc3\xa5b. Dette f\xc3\xb8rte til mange overs\xc3\xa6ttelser af gamle filosofiske v\xc3\xa6rker, hvilket gav anledning til at finde fejl i de gamle filosoffers beskrivelser af verden. Under den sorte d\xc3\xb8d havde man koncentreret sig om at overleve, men i ren\xc3\xa6ssancen fik man et overskud \xc3\xb8konomisk, socialt og videnskabeligt. Italien s\xc3\xb8gte tilbage til deres storhedstid, nemlig romerriget. Dette f\xc3\xb8rte til at resten af Europa blev fascineret af Italien og deres unders\xc3\xb8gelser af verden. Der kom en stigende eventyrlyst og interesse for at unders\xc3\xb8ge verden hos det enkelte menneske. Man s\xc3\xb8gte efter nye handelsveje for at \xc3\xb8ge rigdommen i samfundet, og ligesom den stigende interesse for de nye dele af verden, blev interessen for unders\xc3\xb8gelse af mennesket og rummet ogs\xc3\xa5 for\xc3\xb8get. Det var derfor ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 dette tidspunkt, at Kopernikus begyndte at fundere over sit verdensbillede. Kopernikus troede ikke p\xc3\xa5, at jorden var i midten af universet. Han mente, at solen m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re i midten. Uden om den cirkulerede alle de andre planeter. Dette forklarede ogs\xc3\xa5 parallaksen (vinkelen med den n\xc3\xa6rmeste stjerne), som Kopernikus kunne se. Ud fra det sluttede han ogs\xc3\xa5, at universet m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re 500 gange st\xc3\xb8rre end man hidtil havde troet. Dette blev kaldt det heliocentriske (sol-centrede) verdensbillede, mens det aristoteliske/ptolem\xc3\xa6iske verdensbillede hed det geocentriske (jord-centrede) verdensbillede. Kopernikus\xe2\x80\x99 verdensbillede forklarede ogs\xc3\xa5 Mars\xe2\x80\x99 sl\xc3\xb8jfeformede bane p\xc3\xa5 himlen. Det var dette, som Ptolem\xc3\xa6us forklarede vha. de s\xc3\xa5kaldte epicykler. Der var dog stadig en del skepsis fra kirken, selvom kirken selv havde ansat Kopernikus til at fastl\xc3\xa6gge p\xc3\xa5sken, troede de ikke p\xc3\xa5, at solen kunne v\xc3\xa6re det centrale i universet. Da Kopernikus i 1543 udgav sin bog \xe2\x80\x9dDe revolutionibus orbium caelestium\xe2\x80\x9d skrev kirken ogs\xc3\xa5 i forordet, at dette blot var en matematisk model, en hypotese, som ikke passede med virkeligheden.\n_START_SECTION_\nTycho Brahes verdensbillede\n_START_PARAGRAPH_\nI november 1572 opdagede Tycho Brahe (1546-1601) en s\xc3\xa5kaldt stella nova, en ny stjerne. Det var et meget stort brud med det aristoteliske verdensbillede. Da det supralunare omr\xc3\xa5de var uforanderligt, kunne en ny stjerne ikke opst\xc3\xa5. Senere, i 1577, s\xc3\xa5 Brahe en komet p\xc3\xa5 himlen. Ud fra l\xc3\xa6ngdeudregning kunne han bed\xc3\xb8mme, at kometen befandt sig i det supralunare omr\xc3\xa5de, og at den havde krydset flere af planeternes baner. Dette var igen et brud p\xc3\xa5 det gamle verdensbillede. Aristoteles mente jo, at alt i det supralunare omr\xc3\xa5de, bev\xc3\xa6gede sig i cirkelrunde baner rundt om jorden, men det gjorde denne komet ikke. Det supralunare omr\xc3\xa5de skulle ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re et omr\xc3\xa5de, hvor intet opstod eller forgik. Kometen modbeviste ogs\xc3\xa5 denne p\xc3\xa5stand, da man ikke havde set den f\xc3\xb8r. Da Tycho havde fundet alle disse fejl i det gamle verdensbillede, blev han n\xc3\xb8dt til at vende sig mod dette, men han tog ikke Kopernikus\xe2\x80\x99 verdensbillede til sig. Tycho mente nemlig ikke, at jorden kunne bev\xc3\xa6ge sig, for hvis den gjorde det, ville man kunne m\xc3\xa5le en parallakse, og det kunne han ikke. Den manglende parallakse kunne skyldes at hans m\xc3\xa5len\xc3\xb8jagtighed ikke var god. Hvis det var tilf\xc3\xa6ldet, regnede Brahe sig frem til at afstanden fra solen til den n\xc3\xa6rmeste fiksstjerne m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re 700 gange l\xc3\xa6ngden fra solen til Saturn. Dette stred imod det gamle \xc3\xb8konomiprincip, at naturen ville ikke g\xc3\xb8re noget un\xc3\xb8dvendigt, alts\xc3\xa5 at Gud ikke ville have ladet s\xc3\xa5 meget plads g\xc3\xa5 til spilde. Derfor kom Brahes verdensbillede til at se s\xc3\xa5ledes ud: Jorden st\xc3\xa5r stille n\xc3\xa6r universets centrum, uden om den cirkulerer solen og m\xc3\xa5nen, rundt om solen cirkulerer de resterende planeter, og yderst er fiksstjernerne. Alle banerne i denne model er cirkelrunde.\n_START_SECTION_\nModstanden mod det nye verdensbillede\n_START_PARAGRAPH_\nI Ren\xc3\xa6ssancen havde den katolske kirke stadig meget magt i samfundet, og det var ogs\xc3\xa5 derfor, at de nye verdensbilleder ikke blev godkendt som rigtige lige med det samme. Kirken havde taget godt i mod det aristoteliske/ptolem\xc3\xa6iske geocentriske verdensbillede, da dette satte jorden i centrum af universet. Kirken mente, at mennesket var centrum i universet, derfor passede det dem godt, at alt cirkulerer herom. Men da Kopernikus udgav sin bog med det heliocentriske verdensbillede, blev den sat p\xc3\xa5 listen over forbudte b\xc3\xb8ger (Index Librorum Prohibitorum), selv om det var paven, der havde hyret ham til at unders\xc3\xb8ge rummet, s\xc3\xa5 p\xc3\xa5sken kunne fastl\xc3\xa6gges. I forordet til hans bog blev der ogs\xc3\xa5 skrevet, at dette blot var matematiske modeller, som intet havde med virkeligheden at g\xc3\xb8re. Kirken kunne ikke forestille sig, at jorden ikke skulle v\xc3\xa6re centrum, n\xc3\xa5r mennesket var det vigtigste i universet. Det skulle dog ogs\xc3\xa5 tage videnskabsm\xc3\xa6nd over 200 \xc3\xa5r at overbevise kirken om, at dens syn p\xc3\xa5 verden var forkert. Tycho var heldigere end Kopernikus, kirken havde nemlig ikke noget imod hans verdensbillede, da dette stadig var geocentrisk, og han kunne derfor freml\xc3\xa6gge sine teorier for verden uden indblanding fra kirken. Der var ogs\xc3\xa5 en stor modstand mod det nye verdensbillede fra den almene befolkning, da man i lang tid havde taget det aristoteliske/ptolem\xc3\xa6iske verdensbillede som sikker viden. _NEWLINE_For at opsummere: Kopernikus var den f\xc3\xb8rste, der udgav materiale om sin tvivlen p\xc3\xa5 det gamle verdensbillede, da han satte solen i centrum af universet i stedet for jorden. Et par \xc3\xa5r efter var det Tycho Brahe, der begyndte at fundere over sit verdensbillede. Han s\xc3\xa6tter igen jorden i centrum, men resten af planeterne cirkulerede dog rundet om solen. P\xc3\xa5 trods af stor modstand har det nye verdensbillede betydet meget, da man kan sige, at det var dette, der satte tankerne i gang hos de videnskabsm\xc3\xa6nd, der kom efter Brahe og Kopernikus. Brahes og Kopernikus\xe2\x80\x99 verdensbillede var det, der f\xc3\xb8rte til det verdensbillede vi har i dag.'