b'\n_START_ARTICLE_\nMalthe Conrad Bruun\n_START_SECTION_\nBarndom og studietid\n_START_PARAGRAPH_\nMalthe Conrad Bruun f\xc3\xb8dtes i Thisted 12. august 1775 og var en s\xc3\xb8n af justitsr\xc3\xa5d, amtsforvalter og herreg\xc3\xa5rdsejer Adolf Christian Bruun (der igen var en s\xc3\xb8n af den bekendte Frederik Rostgaards datter Conradine) og Anne Christine Lange f\xc3\xb8dt von Hoff. Allerede som halvvoksen dreng skal Malthe Conrad Bruun, da det ved et middagsgilde hos hans for\xc3\xa6ldre kom p\xc3\xa5 tale, hvad han skulde blive til, have svaret sin moder: "Jeg vil haabe, jeg en Gang kommer til at staa ved Heibergs Side!\xc2\xbb_NEWLINE_Efter at han 1790 var bleven privat dimitteret og \xc2\xabindkaldt\xc2\xbb til artium, begyndte han at studere teologi, men opgav dog snart dette studium, p\xc3\xa5virket af rationalisten Otto Horrebow, hvis bekendtskab han havde gjort ved K\xc3\xb8benhavns Universitet._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 juraen lagde han snart p\xc3\xa5 hylden. Men i denne sp\xc3\xa6dlemmede, bly, lidt frygtsomme yngling, hvis lange gule H\xc3\xa5r, r\xc3\xb8de kinder og bl\xc3\xa5 \xc3\xb8jne skaffede ham navnet "Jomfru Bruun"_NEWLINE_mellem studenterne, og hvis ravjyske udtale og hvergarns kjole lod formode, at han var "et Guds Ord fra Landet", -- i ham boede der en letf\xc3\xa6ngelig sj\xc3\xa6l og en ustyrlig attr\xc3\xa5 efter at kaste sig ind i tidens bev\xc3\xa6gelser. Han blev da digter og publicist._NEWLINE_Som digter h\xc3\xb8rer han sikkert til sin tids betydeligere. Hans poesier er som oftest i den patetiske stil og har ideale begreber til genstand ("Menneskeadel", "Oprigtighed", "Kj\xc3\xa6khed", "Dyden", "Sandheden", "N\xc3\xb8jsomhed"). Betydeligst er dog hans publicistiske virksomhed.\n_START_SECTION_\nBladudgiver\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede f\xc3\xb8r han havde fyldt sit 20. \xc3\xa5r, begyndte han udgivelsen af det lille ugeblad V\xc3\xa6kkeren (1794), hvori han frems\xc3\xa6tter de Rousseauske anskuelser om lighed og broderskab. Men bladet kom ikke l\xc3\xa6ngere end til de f\xc3\xb8rste 3 numre, s\xc3\xa5 blev der anlagt sag mod forl\xc3\xa6ggeren, da tidsskriftet udgaves anonymt. Nogle tumulter mellem de k\xc3\xb8benhavnske t\xc3\xb8mmersvende formentes at v\xc3\xa6re foranledigede ved nogle udtalelser i V\xc3\xa6kkeren. Dette var sikkert grundl\xc3\xb8st, men V\xc3\xa6kkerens forl\xc3\xa6gger id\xc3\xb8mtes dog 200 Rigsdalers b\xc3\xb8de. En del af denne sum blev imidlertid d\xc3\xa6kket ved abonnementerne. Hvad Bruun udtalte, havde mange lyst til at h\xc3\xb8re, og hans flydende pen, et s\xc3\xa6rsyn i hine Tider, beundredes af alle._NEWLINE_De \xc3\xa6ldre liberale publicister, P.A. Heiberg og Knud Lyne Rahbek, var lidt bet\xc3\xa6nkelige ved at se denne 19-\xc3\xa5rige yngling tumle s\xc3\xa5 flot med de id\xc3\xa9er, som de mente med sindighed og kl\xc3\xb8gt burde frems\xc3\xa6ttes for publikum; hvorfor Bruun stiklede til dem i sin satire Opr\xc3\xb8rssnuserne (1795)._NEWLINE_Men forholdet til Rahbek blev dog efterh\xc3\xa5nden det bedste; derimod blev det aldrig til venskab mellem Bruun og Heiberg. En gang i begyndelsen af 1796 kom det endogs\xc3\xa5 i anledning af bes\xc3\xa6ttelsen af en hovedrolle i en tragedie til et skandal\xc3\xb8st optrin imellem dem. Bruun kaldte sin politiske meningsf\xc3\xa6lle for "en L\xc3\xb8gner"; Heiberg svor, at han vilde sags\xc3\xb8ge Bruun derfor. Denne s\xc3\xa5kaldte "Dyvekefejde" bilagdes dog af begges venner; forsoningen fejredes med middagsgilder; men til Heibergs blev Bruun ikke indbudt._NEWLINE_Bruun havde, siden V\xc3\xa6kkeren blev standset, imidlertid ikke v\xc3\xa6ret ledig. Navnlig havde han, medens Heiberg en stund pauserede, v\xc3\xa6ret frugtbar som politisk visedigter. Som s\xc3\xa5dan havde han alt tidligere skrevet den ironiske Aristokratisk Selskabssang; nu skrev han i samme dur en Engelsk Ministervise, i anledning af, at den antirevolution\xc3\xa6re Edmund Burke havde brugt udtrykket "den svinske p\xc3\xb8bel".\n_START_SECTION_\nSatirikeren\n_START_PARAGRAPH_\nMen ogs\xc3\xa5 som journalist fortsatte han sin virksomhed. Foruden et flyveskrift Om Trykkefrihedens Rettigheder (1795), hvori han beklager sig over den modsigelse, der finder sted mellem Christian Colbj\xc3\xb8rnsens liberale pressereskript af 1790 og vedkommende \xc2\xa7 i Danske Lov, udgiver han i for\xc3\xa5ret 1795 10 numre af et lille ugeblad, Patrioten, et bevis p\xc3\xa5, hvor hurtigt et hoved denne forfatter besad. N\xc3\xa6ppe har den Kantiske filosofi n\xc3\xa5et dansk grund, f\xc3\xb8r hans rastl\xc3\xb8se \xc3\xa5nd straks er helt oppe i den og s\xc3\xb8ger at deducere sine politiske teorier ud af dens grunds\xc3\xa6tninger. Det lille ugeblad blev dog pludselig afbrudt; rimeligvis har det trods al sin klarhed v\xc3\xa6ret l\xc3\xa6serne og det store publikum for abstrakt._NEWLINE_Bruuns p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende skrift, samfundssatiren Jerusalems Skomagers Reise til Maanen (1795-1796), af samme art som Ludvig Holbergs Niels Klim, p\xc3\xa5drog forfatteren en generalfiskalsag, da navnene Adina (Dania) og Anifah (Hafnia) var let gennemskuelige. Dog, takket v\xc3\xa6re advokat Christian Klingbergs udm\xc3\xa6rkede forsvar, slap han denne gang for videre tiltale.\n_START_SECTION_\nAristokraternes Katekismus og f\xc3\xb8rste landflygtighed\n_START_PARAGRAPH_\nIkke s\xc3\xa5 heldig var han med Aristokraternes Katekismus (1796), i anledning af hvilken biskop Nicolai Edinger Balle optr\xc3\xa5dte som angiver for det danske kancelli. Bruun fik ordre til at m\xc3\xb8de for retten. Men da andre for kort tid siden domf\xc3\xa6ldte brochureforfattere, s\xc3\xa5som Niels Ditlev Riegels og Heibergs sk\xc3\xa6bne sv\xc3\xa6vede ham for \xc3\xb8je, besluttede han efter sine venners r\xc3\xa5d at s\xc3\xb8ge sikkerhed i udlandet. Han tog til Strandm\xc3\xb8llen, hvor vennen Hans Guldberg Sveistrup var husl\xc3\xa6rer, og for hvem det lykkedes at overtale m\xc3\xb8llens ejer Johan Christian Drewsen til at hj\xc3\xa6lpe med at f\xc3\xa5 skaffet Bruun bort. Sk\xc3\xb8nt m\xc3\xb8lleren hverken kendte Bruun eller billigede hans synspunkter, ynkedes han dog over det unge menneske og skjulte ham p\xc3\xa5 Springforbi, indtil han kunde se lejlighed til at skaffe ham over til Hven. Her indrettede Bruun sig da for en tid. Venner kom over og bes\xc3\xb8gte ham. Selv aflagde han i smug et bes\xc3\xb8g hos Claus Pavels, der var pr\xc3\xa6st i H\xc3\xb8rsholm.\n_START_SECTION_\nNationaldigter\n_START_PARAGRAPH_\nMen i l\xc3\xa6ngden kedede han sig ovre p\xc3\xa5 den lille \xc3\xb8 og spejdede efter lejlighed til at forlade den. En s\xc3\xa5dan tilb\xc3\xb8d sig, da han havde forfattet en ode ved Andreas Peter Bernstorffs d\xc3\xb8d i 1797; den fandt genklang i alle danskes hjerter; Bruun benyttede denne stemning til at bede regeringen om tilgivelse, og han erholdt den p\xc3\xa5 den betingelse, "at han for Fremtiden vilde gj\xc3\xb8re bedre Brug af sine Evner"._NEWLINE_Hjemkommen til hovedstaden og hyldet som nationaldigter, f\xc3\xb8lte Bruun sig atter inspireret til sang, da efterretningen om Steen Andersen Billes sejr ved Tripoli n\xc3\xa5ede Danmark. Ogs\xc3\xa5 denne Ode vakte opm\xc3\xa6rksomhed; og nu synes det, som Bruun en kort tid har v\xc3\xa6ret dagens emne: alle inds\xc3\xa5 nu, hvilke overordentlige evner den 22-\xc3\xa5rige unge mand besad, og den teologiske professor Claus Frees Horneman, Bruuns \xc3\xa6ldre omgangsven, m\xc3\xa5tte h\xc3\xb8re ilde for, at han ikke havde holdt sin yngre ven tilbage fra den oppositionelle journalistiks afveje._NEWLINE_Skriftpr\xc3\xb8ven til denne artikel, digtet De nordiske Sanggudinder, lyder transskriberet:_NEWLINE_De nordiske Sanggudinder._NEWLINE_Tier nu i Odins B\xc3\xbfgd, o kier,_NEWLINE__NEWLINE_Afgudsqvad til Udlands Melodier!_NEWLINE__NEWLINE_Valhals Tordner d\xc3\xb6ve fremmed Sang._NEWLINE__NEWLINE_Asamaals gjenf\xc3\xb6dte Harmonier_NEWLINE__NEWLINE_F\xc3\xbflde Nord med enev\xc3\xa6ldig Klang._NEWLINE_Thi hun vaagner, Sangenes F\xc3\xbfrstinde,_NEWLINE__NEWLINE_Guders L\xc3\xbfst og Heltenes Veninde,_NEWLINE__NEWLINE_Hun som sov blandt Bautah\xc3\xb6\xc3\xbfe skum,_NEWLINE__NEWLINE_Skjaldeharpen, Nordens Tr\xc3\xbfllerinde,_NEWLINE__NEWLINE_Vaagner nu af tusindaarig Slum.\n_START_SECTION_\nKritik af Trykkefrihedsreskriptet af 1790\n_START_PARAGRAPH_\nBruun kunne dog ikke holde sig rolig. I anledning af, at assessor Peter Collett havde f\xc3\xa5et sin afsked, fordi han i en litter\xc3\xa6r anmeldelse havde udtalt, "at den dydige Atheist synes ham i sin Person at realisere det h\xc3\xb8jeste Ideal af menneskelig Fuldkommenhed", udgav Bruun 3 sm\xc3\xa5skrifter: Tria juncta in uno (1797), hvoraf de to sidste er forfattede af ham. I det ene erkl\xc3\xa6rer han, at den regering, der bruger magt for at undertrykke andres tanker, b\xc3\xa6ndler mod Guds indretning og opfordrer til opstand; thi n\xc3\xa5r tanken ikke l\xc3\xa6ngere er fri, n\xc3\xa5r en regering ikke l\xc3\xa6ngere vil h\xc3\xb8re grunde, s\xc3\xa5 "b\xc3\xb8r man bruge Kugler og Dolke". I det andet, En besynderlig Trykkefrihedslov i Abessinien, h\xc3\xa5ner han den formentlige modsigelse mellem Trykkefrihedsreskriptet af 1790 og regeringens optr\xc3\xa6den mod de liberale publicister. \'_NEWLINE_For disse to sm\xc3\xa5skrifter blev der atter af generalfiskalen anlagt sag mod Bruun. Han flygtede atter til Hven og der fra til Sverige, men blev som mist\xc3\xa6nkelig snart udvist her fra. Imidlertid var hans sager ikke blevet forbedrede i hjemmet ved hans udgivelse af en spydig pjece: Bevis for, at en monarkisk Regering ikke er forbunden til at bortgive Embeder efter de s\xc3\xb8gendes Duelighed (1798); ogs\xc3\xa5 denne blev nu inddraget i hans proces og, hvad der var det v\xc3\xa6rste, sagen ang\xc3\xa5ende Aristokraternes Katekismus optaget p\xc3\xa5 ny. Desuden blev Trykkefrihedsforordningen af 1799 vedtaget der reelt indf\xc3\xb8rte en streng censur i Danmark. I slutningen af \xc3\xa5ret 1800 faldt h\xc3\xb8jesteretsdommen i Bruuns sag; den l\xc3\xb8d p\xc3\xa5 "Forvisning fra Kongens Riger og Lande". Men da var Bruun allerede langt borte.\n_START_SECTION_\nEksil i Paris og Frankrigs f\xc3\xb8rende geograf\n_START_PARAGRAPH_\nBruun tog nu ophold i Paris. Men her fandt han ved sin ankomst den revolution\xc3\xa6re begejstring st\xc3\xa6rkt afsvalet: Napoleon Bonapartes sejre besk\xc3\xa6ftigede alle gemytter. Denne stemning havde ogs\xc3\xa5 sin virkning p\xc3\xa5 Bruuns kam\xc3\xa6leontiske naturel, og i 1806 finder vi ham som ivrig medarbejder af det napoleonistiske organ Journal d\xe2\x80\x99empire. Da Kongen af Rom blev f\xc3\xb8dt 1811, stemte han sin lyre i anledning af denne lykkelige begivenhed i kejserens familie. Efter Slaget ved Waterloo blev han derimod medarbejder af Quotidienne, et blad, som var en erkl\xc3\xa6ret modstander af den faldne kejser, og udgav en apologi for den hjemvendte Bourbon Ludvig XVIII. For dette politiske vendek\xc3\xa5beris skyld m\xc3\xa5tte Bruun da ogs\xc3\xa5 i den satiriske Dictionnaire des girouettes se sit navn betegnet med flere vejrhaner._NEWLINE_Under navnet Malte-Brun virkede Malthe Conrad Bruun i Paris is\xc3\xa6r som geografisk forfatter og var 1821 en af stifterne af det geografiske Selskab i Paris og derefter dets hovedsekret\xc3\xa6r. I Frankrig gjaldt han for Europas bedste geograf; men hans betydning best\xc3\xa5r dog mere i, at han bidrog til udbredelsen af geografiske kundskaber i Frankrig, end i, at han har ydet noget v\xc3\xa6sentligt til den geografiske videnskabs udvikling. Blandt hans skrifter m\xc3\xa5 fremh\xc3\xa6ves: G\xc3\xa9ographie math\xc3\xa9matique, physique et politique de toutes les parties du monde (16 Bind, 1803-1807, i forening med flere), Annales des voyages (24 Bind, 1808-1815), Nouvelles annales des voyages (30 Bind, 1819-1826), Pr\xc3\xa9cis de la g\xc3\xa9ographie universelle (8 Bind, 1810-1829), Tableau historique et physique de la Pologne (1807). Af blandet indhold er Le Spectateur, som han udgav 1814-1815. Flere af hans afhandlinger er efter hans d\xc3\xb8d samlede og udgivne af M.J. Nachet: M\xc3\xa9langes scientifiques et litt\xc3\xa9raires de Malte-Brun, 1828._NEWLINE_Trods sit poetiske talent, sit hurtige hoved og sin sj\xc3\xa6ldne skrivef\xc3\xa6rdighed h\xc3\xb8rer Bruun dog kun med til skummet p\xc3\xa5 tidens b\xc3\xb8lger; og dette viser sig s\xc3\xa5 meget mere, som han i den historiske situation har en mand som P.A. Heiberg ved sin side, en stolt karakter, der alle dage stod, hvor han stod. Forholdet mellem de to sk\xc3\xa6bnef\xc3\xa6ller var da heller ikke det bedste. P\xc3\xa5 den anden side t\xc3\xb8r det ikke n\xc3\xa6gtes, at Bruun ved sin publicistiske virksomhed i sit f\xc3\xa6dreland har gavnet dettes frihedsudvikling. H\xc3\xb8jesteretsdommens virkning blev, p\xc3\xa5 Bruuns ans\xc3\xb8gning, h\xc3\xa6vet den 18. januar 1826._NEWLINE_Enkelte af hans gamle venner, som Jacob Peter Mynster, gl\xc3\xa6dede sig ved tanken om atter at gense ham i f\xc3\xb8delandet. Men allerede 14. december samme \xc3\xa5r d\xc3\xb8de Bruun i Paris.'