b'\n_START_ARTICLE_\nIsmail Qemali\n_START_PARAGRAPH_\nIsmail Kemal Bej Vlora almindeligt kendt som Ismail Qemali (16. januar 1844 \xe2\x80\x93 24. januar 1919) Helt af Albanien, var en fremtr\xc3\xa6dende leder af den albanske nationale bev\xc3\xa6gelse, grundl\xc3\xa6ggeren af den moderne albanske stat og landets f\xc3\xb8rste premierminister.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nHan blev f\xc3\xb8dt i Vlor\xc3\xab i en adelig familie. Han gennemf\xc3\xb8rte sin gundskoleuddannelse i hjembyen, og fik eksamen fra Zosimaia Skole i Ioannina i Gr\xc3\xa6kenland. I 1859 flyttede han til Istanbul, hvor han indledte en karriere som osmannisk embedsmand, og var guvern\xc3\xb8r i flere byer p\xc3\xa5 Balkan. I 1877 besad Qemali flere vigtige poster i den osmanniske administration, men da Sultan Abdulhamid II afskedigede ham som premierminister blev han sendt i eksil i Anatolien. Sultanen kaldte ham dog senere tilbage, og gjorde ham til guvern\xc3\xb8r i Beirut, men p\xc3\xa5 grund af hans liberale politiske holdninger, gik han i maj 1900 om bord p\xc3\xa5 den britiske ambassad\xc3\xb8rs yacht og s\xc3\xb8gte om asyl. Han blev derefter transporteret ud af Tyrkiet. I otte \xc3\xa5r, levede han i eksil, og arbejde p\xc3\xa5 at fremme en konstitutionel lov i det osmanniske rige, og for at fremme den albanske nationale sag. Efter Den Ungtyrkiske revolution i 1908, blev han stedfortr\xc3\xa6der i det genoprettede osmanniske parlament, og samarbejdede her med liberale politikere og britterne. I 1909 under et opr\xc3\xb8r mod de Unge Tyrkere, blev han i en kort periode indsat som formand for det Osmanniske Riges nationalforsamling, men blev tvunget til at forlade Istanbul for altid et par dage senere. Herefter arbejdede han udelukkende p\xc3\xa5 at fremme Albaniens nationale sag. _NEWLINE_Han var en ledende figur i den Albanske Uafh\xc3\xa6ngighedserkl\xc3\xa6ring og dannelsen af en uafh\xc3\xa6ngig regering i Albanien 28. november 1912. Dette markerede afslutningen p\xc3\xa5 n\xc3\xa6sten 500 \xc3\xa5rs osmannisk styre i landet. Sammen med Isa Boletni og Luigj Gurakuqi hejste han det nationale flag, fra den to-etagers bygning i Vlor\xc3\xab, hvor uafh\xc3\xa6ngighedserkl\xc3\xa6ringen netop var blevet underskrevet. Han blev landets f\xc3\xb8rste premierminister i 1912, og fungerede som s\xc3\xa5dan, indtil 1914.'