b"\n_START_ARTICLE_\nPeder Reedtz\n_START_SECTION_\nUddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8n af rigsr\xc3\xa5d Frederik Reedtz. Efter at have v\xc3\xa6ret opdraget i Herlufsholm Skole fra 1632 og p\xc3\xa5 Sor\xc3\xb8 Akademi 1635 rejste han i dette \xc3\xa5r udenlands og studerede 1636 ved universitetet i Oxford og 1640 ved universitetet i Padua.\n_START_SECTION_\nTidlig karriere\n_START_PARAGRAPH_\nEfter sin hjemkomst var han 1641-46 sekret\xc3\xa6r i Kancelliet, fulgte 1643 Valdemar Christian til Rusland, kom det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r tilbage og var 1645 sekret\xc3\xa6r ved fredsforhandlingerne i Br\xc3\xb8msebro. 1647 var han med Corfitz Ulfeldt p\xc3\xa5 hans ambassade til Frankrig og efterlodes der som resident, indtil han i november 1649 kaldtes tilbage p\xc3\xa5 rigshofmesterens foranledning. I maj 1652 sendtes han som gesandt til England, fik samme \xc3\xa5r Lunden\xc3\xa6s Len, \xc3\xa6gtede 1. maj 1653 Sophie Sehested, en datter af kansleren Christen Thomesen Sehested, blev i juli samme \xc3\xa5r rentemester og fra september 1655 tillige vicepr\xc3\xa6sident for det da oprettede admiralitet. I juli 1656 optoges han i Rigsr\xc3\xa5det, sk\xc3\xb8nt hans fader endnu var medlem af dette, og ombyttede som f\xc3\xb8lge deraf 1657 Lunden\xc3\xa6s Len med M\xc3\xb8n, som han beholdt til 1662.\n_START_SECTION_\nUnder Svenskekrigene\n_START_PARAGRAPH_\nFra nu af begyndte hans st\xc3\xb8rre politiske rolle. Han medbragte til denne betydelig dannelse, s\xc3\xa6rlig megen sprogf\xc3\xa6rdighed, en st\xc3\xa6rkt udviklet fornem anstand, en vis tung, alvorlig v\xc3\xa6rdighed og en ikke ringe arbejdsiver; tvivlsommere er det, om hans politiske kundskaber have st\xc3\xa5et i h\xc3\xb8jde hermed, i alt fald betegner Hannibal Sehested ham som kun lidet kendt med udlandets sager; n\xc3\xa6ppe heller har han v\xc3\xa6ret en mand med udpr\xc3\xa6gede anskuelser eller evne til at g\xc3\xb8re dem g\xc3\xa6ldende; den franske gesandt Hugues de Terlon karakteriserer ham som \xc3\xa6ngstelig og meget mist\xc3\xa6nksom. Hurtig tilfaldt der ham dog vigtige hverv, s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 grund af hans gamle svigerfaders svagelighed. I hans sted fungerede han m\xc3\xa5ske allerede fra slutningen af 1656 som en slags kansler, is\xc3\xa6r ved forhandlinger med fremmede afsendinger; i maj 1657 var han medunderskriver af den resolution til den svenske gesandt Durel, der medf\xc3\xb8rte underhandlingernes afbrydelse. Under den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende krig fik han fuldt op at g\xc3\xb8re. Han blev i juli 1657 medlem af det udvalg af Rigsr\xc3\xa5det, der sammen med rigshofmesteren og kansleren skulle lede regeringssagerne, og led ved dette hverv i h\xc3\xb8j grad under statens knugende pengemangel. Imellem de to krige havde han den ikke misundelsesv\xc3\xa6rdige opgave at forhandle med de svenske gesandter ved forhandlingerne i K\xc3\xb8benhavn._NEWLINE_Ikke mindre byrdefuld blev hans virksomhed under K\xc3\xb8benhavns belejring, hvor talrige forretninger tilfaldt ham; et lyst \xc3\xb8jeblik var det, da han 30. oktober 1658 efter Jacob van Wassenaer Obdams sejr i Sundet sendtes til den nederlandske admiral for at konferere med ham. Fra marts 1660 var han en af fredskommiss\xc3\xa6rerne ved de underhandlinger uden for hovedstadens volde, der, dog mindre ved hans end ved Hannibal Sehesteds virksomhed, f\xc3\xb8rte til freden i maj. Imidlertid var hans gunst hos Frederik III sikkert steget i disse \xc3\xa5r; der er ogs\xc3\xa5 spor til, at han har h\xc3\xb8rt til det mere kongeligsindede parti inden for Rigsr\xc3\xa5det, idet han i oktober 1658 ikke ville v\xc3\xa6re med til dets formaning til kongen om at tage mere hensyn til det. At han skulde have v\xc3\xa6ret indviet i kongens statsforandringsplaner, er der dog ingen grund til at antage. Men p\xc3\xa5 st\xc3\xa6nderm\xc3\xb8det 1660 ses han at have v\xc3\xa6ret meget ivrig ved forhandlingerne mellem kongen og r\xc3\xa5det om arveregeringens overdragelse; han blev medlem af det 13. oktober nedsatte udvalg, der vedtog h\xc3\xa5ndf\xc3\xa6stningens tilintetg\xc3\xb8relse, og som fungerende kansler holdt han talen til st\xc3\xa6nderne ved arvehyldingen 18. oktober og opl\xc3\xa6ste den nye edsformular; ved den anden hylding, 15. november, bar han rigssv\xc3\xa6rdet.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa5 magtens tinde\n_START_PARAGRAPH_\nUmiddelbart efter, den 26., foregik hans udn\xc3\xa6vnelse til kansler, pr\xc3\xa6sident i Kancellikollegiet og assessor i Statskollegiet._NEWLINE_Talrige \xc3\xa6resbevisninger tilfaldt ham i den f\xc3\xb8lgende tid, og mange hverv blev ham overdragne. 1661 blev han patron for Universitetet og viede med sin litter\xc3\xa6re sans det vistnok megen interesse, lige s\xc3\xa5 vel som Peder Syvs dedikation til ham af sin bet\xc3\xa6nkning over det cimbriske sprog viser hans k\xc3\xa6rlighed til modersm\xc3\xa5let. Samme \xc3\xa5r blev han medlem af H\xc3\xb8jesteret og som kansler dens formand; tillige ledede han prins Christians hylding i Norge. 1662 fik han Buskerud og flere norske amter. 1663 blev han Ridder af Elefanten og deltog i forh\xc3\xb8rene over Leonora Christina, 1664 blev han medlem af den f\xc3\xb8rste lovkommission, som ogs\xc3\xa5 1672 af den f\xc3\xb8rste lovrevisionskommission. 1664 var han p\xc3\xa5 Akershus for at holde H\xc3\xb8jesteret. 1670 indtr\xc3\xa5dte han i det da oprettede Gehejmekonseil. 1665 fik han udlagt betydeligt gods i Norge for sin fordring p\xc3\xa5 kronen og afstod 1669 Tygestrup til kongen mod at f\xc3\xa5 B\xc3\xb8rglum Kloster. Vedblivende var han st\xc3\xa6rkt optaget af den ydre politik og f\xc3\xb8rte forhandlinger med de fremmede gesandter; 1665 sagdes det, at han skulle g\xc3\xa5 som afsending til England, hvilket dog ikke blev til noget. Med hensyn til hans opfattelse af forholdet til udlandet kan det m\xc3\xa6rkes, at han i november 1660 udtalte sig for et venskabeligt forhold til Sverige; senere opfattedes han som ivrig hollandskvenlig og udtalte sig ogs\xc3\xa5 1673 for tilslutning til generalstaterne mod Frankrig._NEWLINE_I henseende til den indre politik ytrede han 1661 i anledning af en bet\xc3\xa6nkning om forholdsreglerne mod Ulfeldts anskuelser, der gik i st\xc3\xa6rkt absolutistisk retning. Men trods alt var hans indflydelse n\xc3\xa6ppe stor. Han havde \xc3\xb8jensynlig vanskelighed ved at indpasse sig i de nye forhold og stod uden st\xc3\xb8tte ved hoffet. Med Hannibal Sehested var han uvenner, ligeledes, i alt fald senere, med Christoffer Gabel. Men den st\xc3\xb8rste skuffelse kom dog til at vente ham fra den nyopdukkende storhed Peder Schumacher. Det er sandsynligt, at han i begyndelsen har hjulpet ham frem, men det varede ikke l\xc3\xa6nge, f\xc3\xb8r det gik anderledes. Overordentlig stor var ogs\xc3\xa5 forskellen mellem de to m\xc3\xa6nds naturer, Reedtz, den alvorlige, v\xc3\xa6rdige, tunge mand med den spanske gravit\xc3\xa9, som Hannibal Sehested spottende taler om, Schumacher med det livlige, vidfulde, ironiske anl\xc3\xa6g. Fra det \xc3\xb8jeblik af, at Schumacher var blevet ansat i Kancelliet, var der en stadig kamp imellem dem, og den unge fremstr\xc3\xa6bende \xc3\xa6rgerrighed sk\xc3\xa5nede ikke sin overordnede. S\xc3\xa5 kom Christian V's dage med Griffenfelds stigning fra \xc3\xa6respost til \xc3\xa6respost, stadig mere sv\xc3\xa6kkedes kanslerens indflydelse. Uden tvivl har han f\xc3\xb8lt sig tilsidesat og skal have n\xc3\xa6gtet at modtage et tilbud om udn\xc3\xa6vnelse til greve. Endnu havde han dog s\xc3\xa5 megen livskraft, at han efter sin hustrus d\xc3\xb8d 5. november 1671 allerede det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r 25. juli giftede sig med Anne Ramel (f\xc3\xb8dt 28. august 1643), datter af rigsr\xc3\xa5den Henrik Ramel og enke efter Albert Skeel til Katholm, men 10. juli 1674 d\xc3\xb8de han og blev begravet i Nikolaj Kirke. Hans hustru f\xc3\xb8dte ham to d\xc3\xb8tre, den ene efter hans d\xc3\xb8d, og overlevede ham til 8. juni 1702.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98vrige godser\n_START_PARAGRAPH_\nMed sin f\xc3\xb8rst hustru fik han Mindstrup (N\xc3\xb8rvang Herred, solgt 1665). Han var desuden ejer af Turebyholm (Fakse Herred), Palsg\xc3\xa5rd (Bjerge Herred, fra 1665), Hundslund (det senere Dronninglund, fra 1672) og havde part i Sortebr\xc3\xb8dreg\xc3\xa5rd (S\xc3\xb8mme Herred)."