b'\n_START_ARTICLE_\nErnst Mach\n_START_SECTION_\nLivshistorie\n_START_PARAGRAPH_\nErnst Mach blev i 1864 professor i fysik i Graz, fra 1867 i Prag og var 1895-1902 professor i filosofi i Wien. _NEWLINE_I sin videnskabelige karriere forskede han i akustiske og optiske sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l._NEWLINE_Allerede som 15-\xc3\xa5rig stiftede Mach bekendtskab med Kants "Prolegomena", der grundlagde en kundskabsteoretisk interesse for den subjektive retning i opfattelserne, hvilke satte sit tydelige pr\xc3\xa6g p\xc3\xa5 hans videnskabelige og filosofiske tankegang. Hans studier inden for fysikken og dennes historie f\xc3\xb8rte ham vel ikke bort fra denne tankeretning, men f\xc3\xb8rte ham fra Kants standpunkt til en sensuel positivisme, som forn\xc3\xa6gtede "tingen i sig" og fattede al virkelighed ene som et hele af sanseoplevelser. Det findes i henhold til denne tankegang ingen legemer, som for\xc3\xa5rsager vore sansefornemmelser, men legemerne er intet andet end "komplekser af fornemmelser". Videnskabens opgave bliver alene at give en beskrivelse af disse fornemmelsesfakta, hvorved en anvendelse af funktionsbegrebet, med hvilket man konstaterer regelbundne forhold mellem de enkelte fakta, muligg\xc3\xb8r en tankevirksomhedens \xc3\xb8konomi eller rationalitet, der sikrer, at man kan n\xc3\xa5 frem til en relativt fuldst\xc3\xa6ndighed i opfattelsen.  _NEWLINE_Mach udviklede et vist forfatterskab, der i samtiden n\xc3\xa5ede s\xc3\xa5 stor popularitet, at flere v\xc3\xa6rker kom i adskillige oplag. Machs f\xc3\xb8rste arbejder behandlede dele af naturvidenskabernes historie: "Die Geschichte und die Wurzel des Satzes von der Erhaltung der Arbeit" (1872), "Die Mechanik in ihrer Entwickelung" (1883) og "Die Principien der W\xc3\xa4rmelehre" (1896), mens hans senere v\xc3\xa6rker var filosofisk anlagte: "Die Analyse der Empfindungen" (1886) og "Erkenntnis und Irrtum" (1905). Desuden udgav han "Popul\xc3\xa4rwissenschaftliche Vorlesungen" (1896).\n_START_SECTION_\nVidenskabsfilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nVed siden af sine almindelige videnskabelige unders\xc3\xb8gelser fremsatte Ernst Mach en r\xc3\xa6kke anskuelser, som har vidtr\xc3\xa6kkende betydning for den nyere tids naturvidenskabeligt indstillede filosofi. Disse anskuelsers udgangspunkt er, at mennesker er biologiske skabninger, og den menneskelige erkendelse i bund og grund er et biologisk f\xc3\xa6nomen og et redskab for mennesket i dets tilpasning til omverden. De deraf afledte slutninger har Mach fremstillet i to v\xc3\xa6rker: "Analyse der Empfindungen" ("Analyse af Fornemmelserne", 1886) og "Erkenntnis und Irrtum" ("Erkendelse og Vildfarelse", 1905), hvor menneskers hele m\xc3\xa5de at opfatte omverdenen p\xc3\xa5 underkastes en kritisk pr\xc3\xb8velse._NEWLINE_I f\xc3\xb8lge Mach best\xc3\xa5r tilv\xc3\xa6relsen i reaktioner p\xc3\xa5 de indtryk, vi modtager fra omgivelserne, og det, vi kalder erkendelse, er en livsytring, der tjener til at g\xc3\xb8re den m\xc3\xa5de, vi reagerer p\xc3\xa5 p\xc3\xa5virkninger og indtryk fra omgivelserne p\xc3\xa5, s\xc3\xa5 hensigtsm\xc3\xa6ssig som mulig derved, at menneskets reaktionsvaner dels er nedarvede, dels till\xc3\xa6rte. Reaktionsvaner, som i visse tilf\xc3\xa6lde er livsbevarende eller livsfremmende, kan under andre vilk\xc3\xa5r vise sig at v\xc3\xa6re uden betydning eller endda skadelige. Det er derfor en fordel i kampen for at overleve at kunne tilpasse sig til \xc3\xa6ndrede forhold ved hele tiden gennem livet at udvikle nye reaktionsm\xc3\xa5der. Jo mere sammensatte og foranderlige omgivelserne bliver, desto vigtigere er det for skabningerne at tilpasse, nuancere og till\xc3\xa6re sig nye handlingsm\xc3\xa5der s\xc3\xa5ledes, at selv mindre nuancer i p\xc3\xa5virkningerne fra omgivelserne modsvares at den bedst egnede reaktion._NEWLINE_For at opn\xc3\xa5 dette har mennesket udviklet associationsevnen, hvorved to eller flere sanseindtryk sammenknyttes p\xc3\xa5 en s\xc3\xa5dan m\xc3\xa5de, at en fornyet optr\xc3\xa6den af en af dem automatisk medf\xc3\xb8rer fornyet optr\xc3\xa6den af en eller flere af de andre. N\xc3\xa5r vi oplever tr\xc3\xa6k af en tidligere forekommet situation, genkaldes hele situationsforl\xc3\xb8bet, herunder de da foretagne handlinger og deres betydning for udfaldet af situationen. S\xc3\xa5ledes vil fx et barn, der een gang har br\xc3\xa6ndt fingrene, have dannet en association mellem ildens udseende (svarende til ildens p\xc3\xa5virkning af \xc3\xb8jet) og smerten (ildens p\xc3\xa5virkning af fingrene), og denne association vil bevirke, at barnet ikke atter vil stikke fingrene ind i ilden, men tv\xc3\xa6rtimod tr\xc3\xa6kke fingrene til sig. S\xc3\xa5danne associationer, der kan genkaldes, er if\xc3\xb8lge Mach det, vi kalder "bevidsthed"._NEWLINE_Tilsvarende er begreber, if\xc3\xb8lge Mach, blot led i associationsprocessen. For at ordne de mange sanseindtryk, samles genstande eller f\xc3\xa6nomener, der associeres til at p\xc3\xa5virke p\xc3\xa5 en ensartet m\xc3\xa5de i en klasse, der udtrykkes i sproget i et begreb: "P\xc3\xa5 det h\xc3\xb8jeste udviklingstrin er begrebet den til ordet, betegnelsen, bundne bevidsthed om de reaktioner, som man m\xc3\xa5 vente af den betegnede klasse af genstande eller kendsgerninger". Den biologiske fordel herved er, at man p\xc3\xa5 en tankebesparende m\xc3\xa5de kan sammenfatte de mangfoldige indtryk fra omgivelserne i ord eller begreber, som bruges til at holde styr p\xc3\xa5 disse indtryk og hurtigt reagere p\xc3\xa5 den erfaringsm\xc3\xa6ssigt mest egnede m\xc3\xa5de. M\xc3\xa5let er at udvikle det begrebsapparat, som enklest og mest overskueligt omfatter alle de p\xc3\xa5virkninger fra omgivelserne, som man m\xc3\xa5 forholde sig til og reagere p\xc3\xa5. Begreberne m\xc3\xa5 tilpasses kendsgerningerne, s\xc3\xa5 at de gengiver disse bedst muligt. Hvor de tilvante begreber kommer i modstrid med oplevede kendsgerninger, opst\xc3\xa5r der vanskeligheder, som m\xc3\xa5 l\xc3\xb8ses ved at danne nye og bedre tilpassede begreber. Det er ved denne proces, at erkendelsen udvikles og forbedres. Undertiden holder vanen imidlertid fast i begreber, som har vist sig uegnede og som derfor h\xc3\xa6mmer videre fremskridt i erkendelsen. S\xc3\xa5danne for\xc3\xa6ldede og skadelige begreber m\xc3\xa5 efter Machs opfattelse opspores og bek\xc3\xa6mpes._NEWLINE_Mach forholder sig imidlertid kritisk til den menneskelige evne til overhovedet at kunne erkende f\xc3\xa6nomener i omgivelserne, idet mennesker danner sig ulige former for vrangforestillinger. En s\xc3\xa5dan vrangforestilling er ideen om "ting" eller f\xc3\xa6nomener, der har de egenskaber, som vi sanser, men som er forskellige fra disse egenskaber og s\xc3\xa5 at sige eksisterer "bag" dem som en slags b\xc3\xa6rere af disse. Herimod h\xc3\xa6vder Mach, at n\xc3\xa5r mennesker forbinder en r\xc3\xa6kke sanseindtryk som fx en frugts form, fasthed, farve, duft og smag, s\xc3\xa5 ben\xc3\xa6vner vi dette bundt af sammenknyttede sanseindtryk ved et begreb, fx frugt, og opfatter disse sanseindtryk som egenskaber ved den p\xc3\xa5g\xc3\xa6ldende "ting". Hvis nu nogle af egenskaberne i bundtet forandres, mens andre ikke forandres, s\xc3\xa5 giver vi ikke den forandrede "ting" et nyt navn men beholder det gamle og siger, at det fortsat er den samme "ting", men at nogle af tingenes egenskaber er blevet forandrede. Denne vildfarelse lader sig imidlertid kun opretholde s\xc3\xa5 l\xc3\xa6nge antallet af forandringer er s\xc3\xa5 begr\xc3\xa6nsede, at vi mener at kunne genkende "tingen". Hvis derimod alle egenskaberne forandres, vil det ikke mere have mening at tale om den samme ting. Alt, hvad vi ved om "tingen", er dens egenskaber, og der er ikke grund til at tro, at der er uforanderlige ting "bagved" de foranderlige egenskaber: "Tingen, legemet, materien er intet andet end sammenh\xc3\xa6ngen af egenskaberne, farverne, tonerne o.s.v.". En n\xc3\xb8jere unders\xc3\xb8gelse og eftertanke vil vise, at intet er uforanderligt, men kun fremst\xc3\xa5r s\xc3\xa5ledes til en vis tid og under visse forhold, mens de under andre forhold opl\xc3\xb8ses og deres dele indg\xc3\xa5r som led i andre "ting" eller bundter, som fx et spist \xc3\xa6ble under ford\xc3\xb8jelsen oph\xc3\xb8rer at findes som \xc3\xa6ble, men i stedet optages som del i den ford\xc3\xb8jende organisme, eller en snemand i t\xc3\xb8vejr oph\xc3\xb8rer at findes som snemand og i stedet bliver til smeltevand. Forestillingen om faste "ting", som har "egenskaber" m\xc3\xa5 derfor afl\xc3\xb8ses af forestillingen om relativt faste bundter af sanseindtryk \xe2\x80\x93 "elementer" kalder Mach dem. _NEWLINE_If\xc3\xb8lge Mach findes naturlove kun i teorierne: "En naturvidenskabelig s\xc3\xa6tning har altid kun den hypotetiske mening: Hvis kendsgerningen A svarer n\xc3\xb8jagtigt til begreberne M, s\xc3\xa5 svarer B n\xc3\xb8jagtigt til begreberne N; B svarer til N med samme n\xc3\xb8jagtighed som den, hvormed A svarer til M. Den absolutte n\xc3\xb8jagtighed, den fuldkomment n\xc3\xb8jagtige entydige bestemmelse af f\xc3\xb8lgerne af en foruds\xc3\xa6tning findes for naturvidenskabernes (ligesom for geometriens) vedkommende ikke i den sanselige virkelighed, men kun i teorien". Jo bedre teorien stemmer med virkeligheden, desto sikrere forudsigelser kan den bibringe, og des nyttigere er den. Mach opfatter fremkomsten af naturlove som bevidsthedens indskr\xc3\xa6nkning af de forventninger, vi \xe2\x80\x93 bel\xc3\xa6rt af erfaringen \xe2\x80\x93 har til en given situation. De er med andre ord rent menneskelige dannelser, som udspringer af den menneskelige skabnings behov for at orientere sig bedst muligt i sin erfaringsverden og reagere bedst muligt p\xc3\xa5 de ulige p\xc3\xa5virkninger, den uds\xc3\xa6ttes for. Naturvidenskaben forklarer dybest set intet som helst, men den vejleder os (bedre) i vor handlen og tjener dermed som hj\xc3\xa6lpemiddel til fuldere og varigere tilfredsstillelse af vore behov. Deri ligger dens eksistensberettigelse, nytte og v\xc3\xa6rdi._NEWLINE_Ligesom Mach opl\xc3\xb8ste kroppene i sansefornemmelser, s\xc3\xa5 erkendte han heller ikke noget oprindeligt "jeg", men fattede ogs\xc3\xa5 jeget blot som en st\xc3\xa6rkere sammenh\xc3\xa6ngende gruppe af sansefornemmelser, hvilken sammenh\xc3\xa6ng med elementer, tilh\xc3\xb8rende andre grupper, er svagere.\n_START_SECTION_\nIndflydelse\n_START_PARAGRAPH_\nMachs filosofiske teorier vakte megen opm\xc3\xa6rksomhed og blev flittigt diskuteret i faglitteraturen. Harald H\xc3\xb8ffding behandlede dem i "Moderne filosofer" (1904), og inden for den tyske litteratur blev f\xc3\xb8r 1. verdenskrig udgivet monografier over Machs filosofi af R. H\xc3\xb6nigswald og T. Beer (1903), B. Hell (1907) samt F. Reinhold (1908)._NEWLINE_Einstein tilkendegav at han var inspireret af Mach og betragtede ham som en vigtig kilde til sit eget arbejde. Andre, som Lenin, var ikke lige s\xc3\xa5 positivt indstillede. Bl.a. pga. Mach\'s lettere besynderlige h\xc3\xa6vdelse: "Der findes i henhold til denne tankegang ingen legemer, som for\xc3\xa5rsager vore sansefornemmelser". Som en f\xc3\xb8lge heraf kunne man blandt Sovjetunionens materialister finde sk\xc3\xa6ldsord som ordet "machist"._NEWLINE_Mach-v\xc3\xa6rdien \xe2\x80\x93 efter Ernst Mach \xe2\x80\x93 angiver lydens hastighed._NEWLINE_Den Machske kegle (tysk: Machsche Kegel) har navn efter ham og angiver udbredelsesb\xc3\xb8lgen fra et objekt, der bev\xc3\xa6ger sig med hastighed langsommere end lyden henholdsvis overlydshastighed. Den vinkel (a), som ved overlydshastighed dannes, kaldes for den Machske vinkel (tysk: Machsche Winkel) og defineres som sin a = 1/M ~ c/v, hvor c angiver det medium, bev\xc3\xa6gelsen sker i.'