b'\n_START_ARTICLE_\nCharles-Louis de Secondat Montesquieu\n_START_SECTION_\nLiv og gerning\n_START_PARAGRAPH_\nCharles Montesquieu blev f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 Ch\xc3\xa2teau de la Br\xc3\xa8de i det sydvestlige Frankrig. Hans fader, Jacques de Secondat, var en soldat med adelige aner. Hans moder, Marie Fran\xc3\xa7oise de Pesnel, d\xc3\xb8de, da Charles var blot syv \xc3\xa5r gammel. Hun havde arvet en stor pengesum, som medf\xc3\xb8rte, at familien opn\xc3\xa5ede baronrang i la Br\xc3\xa8de._NEWLINE_Charles-Louis de Secondat giftede sig med den protestantiske Jeanne de Lartigue efter endt studium ved Coll\xc3\xa8ge de Juilly. Som 26-\xc3\xa5rig fik Charles en anseelig medgift ved gifterm\xc3\xa5let. \xc3\x85ret efter arvede han en formue efter onklens d\xc3\xb8d, samt titlerne Baron de Montesquieu og Pr\xc3\xa8sident \xc3\xa0 Mortier i Parlamentet i Bordeaux. P\xc3\xa5 denne tid havde England erkl\xc3\xa6ret sig selv et konstitutionelt monarki. Dette skete efter The glorious revolution (1686\xe2\x80\x9389) og efter Unionen i 1707, da foreningen af Skotland og England havde f\xc3\xb8rt til dannelsen af Storbritannien. Kong Ludvig 14. af Frankrig d\xc3\xb8de i 1715 og blev afl\xc3\xb8st af den fem \xc3\xa5r gamle Ludvig 15. Disse nationale omv\xc3\xa6ltninger fik stor indflydelse p\xc3\xa5 Montesquieu og bliver n\xc3\xa6vnt flere gange i hans v\xc3\xa6rker._NEWLINE_I de britiske kolonier i Amerika blev Montesquieu h\xc3\xb8jt anset som en fork\xc3\xa6mper for britisk frihed men ikke af amerikansk selvst\xc3\xa6ndighed. If\xc3\xb8lge den politiske forsker Donald Lutz blev Montesquieu citeret oftere af de amerikanske grundl\xc3\xa6ggere end nogen anden kilde, dog med undtagelse af Bibelen. Hans v\xc3\xa6rker havde fortsat stor indflydelse p\xc3\xa5 mange af de amerikanske grundl\xc3\xa6ggere efter den amerikanske selvst\xc3\xa6ndighed, is\xc3\xa6r James Madison fra  Virginia, kendt som "Grundlovens fader". Montesquieus filosofi om at "regeringsmagten b\xc3\xb8r fungere s\xc3\xa5ledes, at ingen beh\xc3\xb8ver at frygte hinanden" var en p\xc3\xa5mindelse for Madison og flere andre om, at et tydelig defineret og balanceret skel mellem de ledende magter var n\xc3\xb8dvendig for at danne et frit og stabilt grundlag for den nye regeringsmagt._NEWLINE_Montesquieu rejste rundt i Europa i flere \xc3\xa5r, blandt andet til \xc3\x98strig og Ungarn ved siden af sin virksomhed som forfatter af flere v\xc3\xa6rker om samfundet og politik. Han tilbragte et \xc3\xa5r i Italien og 18 m\xc3\xa5neder i England, f\xc3\xb8r han slog sig ned i Frankrig igen._NEWLINE_Han gjorde sig i 1721 for f\xc3\xb8rste gang internationalt bem\xc3\xa6rket med en velskrevet satire over samtidens franske samfund, Lettres persanes. Han offentliggjorde i 1734 sit f\xc3\xb8rste statsteoretiske arbejde, Consid\xc3\xa9rations sur les causes de la grandeur des Romains et de leur d\xc3\xa9cadence. I det opf\xc3\xb8lgende v\xc3\xa6rk, L\'Esprit des Lois (Lovens \xc3\xa5nd) fra 1748, dr\xc3\xb8fter han ulige politiske systemer og analyserer lovv\xc3\xa6rket som et socialt f\xc3\xa6nomen. Han pr\xc3\xa6senterer her det, han i eftertiden nok er mest kendt for, nemlig magtadskillelsesprincippet. P\xc3\xa5 baggrund af sine studier af engelsk historie og filosofi h\xc3\xa6vdede Montesquieu at kunne finde bel\xc3\xa6g for at h\xc3\xa6vde, at politisk magt m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re delt mellem tre frit st\xc3\xa5ende institutioner: en lovgivende, en ud\xc3\xb8vende og en d\xc3\xb8mmende. Dette v\xc3\xa6rk, som ogs\xc3\xa5 fremh\xc3\xa6ver teorier om menneskerettigheder, har siden haft en betydelig indflydelse p\xc3\xa5 vestlig politisk t\xc3\xa6nkning og konstitutionel praksis. Montesquieus tanker blev en vigtig inspiration ved udformningen af grundlovene til blandt andre USA, Frankrig og Norge. Hans n\xc3\xa6ste v\xc3\xa6rk, Consid\xc3\xa9rations sur les causes de la grandeur des Romains et de leur d\xc3\xa9cadence fra 1734, bliver af nogen forskere betragtet som en overgang fra Lettres persanes til hans mesterv\xc3\xa6rk. De l\xe2\x80\x99Esprit des Lois blev udgivet med anonym forfatter i 1748 og fik hurtigt stor indflydelse. V\xc3\xa6rket m\xc3\xb8dte modstand fra b\xc3\xa5de tilh\xc3\xa6ngere og modstandere af regimet i Frankrig. I 1751 forb\xc3\xb8d den katolske kirke flere af Montesquieus v\xc3\xa6rker, ogs\xc3\xa5 l\xe2\x80\x99Esprit, og inkluderede sidstn\xc3\xa6vnte i indekset over forbudte b\xc3\xb8ger. V\xc3\xa6rket modtog derimod megen ros fra resten af Europa og is\xc3\xa6r fra Storbritannien._NEWLINE_Han var plaget af d\xc3\xa5rligt syn og var blind, da han i 1755 d\xc3\xb8de af h\xc3\xb8j feber. Han blev begravet i \xc3\x88glise Saint-Sulpice i Paris._NEWLINE_Et gennemg\xc3\xa5ende tema hos Montesquieu er, at man m\xc3\xa5 kende de principper, som former menneskets adf\xc3\xa6rd og samfundets historie for at forme og forst\xc3\xa5 de love, som skal g\xc3\xa6lde i et samfund. Han h\xc3\xa6vdede, at lovene bliver til i et samspil mellem den mere eller mindre universelle menneskelige natur og det stadig skiftende lokale sociale og naturgivne milj\xc3\xb8.\n_START_SECTION_\nOm Lovenes \xc3\x85nd\n_START_PARAGRAPH_\nAf de tanker og analyser, som Montesquieu fremstiller i det omfattende arbejde L\xe2\x80\x99esprit des lois, fremh\xc3\xa6ves is\xc3\xa6r tre teser: hans klimal\xc3\xa6re,_NEWLINE_magtdelingsprincippet, og hans opfattelse af ulige slags statsformer. Hans ber\xc3\xb8mmelse og betydning til trods var hans filosofi ikke original for hans samtid men har l\xc3\xa5nt og sammenf\xc3\xb8rt tanker, som andre allerede havde givet udtryk for. Klimal\xc3\xa6ren indebar p\xc3\xa5 sin tid et skridt mod en relativisering af retsfilosofien, men mange b\xc3\xa6rende tanker var normative snarere end deskriptiv og tillige moraliserende.\n_START_SECTION_\nOm ulige statsformer\n_START_PARAGRAPH_\nDen ledende tanke i L\xe2\x80\x99esprit des lois er, at samfundsindretningerne (lovene og samfundets institutioner) ikke b\xc3\xb8r bed\xc3\xb8mmes efter en universelt g\xc3\xa6ldende m\xc3\xa5lestok, som den da r\xc3\xa5dene anskuelse gjorde g\xc3\xa6ldende, men efter hvorvidt de gav menneskene, som levede i samfundet, retf\xc3\xa6rdighed og frihed. Han opstillede derfor ikke noget almengyldigt forfatningsideal men anerkendte republikansk, demokratisk eller aristokratisk, og monarkisk som berettigede alt efter de ulige forhold. Hvad han ford\xc3\xb8mte, var alene despoti og anarki, som begge indebar lovl\xc3\xb8shed. Modsat fx Rousseau anerkendte han dog, at retf\xc3\xa6rdighed var uberoende af samfundet og derfor kunne bed\xc3\xb8mmes videnskabeligt af en kritisk indstillet person._NEWLINE_Med sin skildring af de to republikanske statsformer regnede han egentlig kun med fortidens stadsrepublikker (Hellas, Rom) og troede ikke, at de var mulige at gennemf\xc3\xb8re i moderne storstater, men hvad, han sagde om dyden (som han definerede som en uselvisk medborgerindstilling) som den uomg\xc3\xa6ngelige foruds\xc3\xa6tning for et vellykket udfald af den demokratiske statsform, har tidl\xc3\xb8s gyldighed. Det idealiserede billede, han gav af antikkens demokratiske republikker skulle f\xc3\xa5 f\xc3\xb8lger, som han ikke havde anet. I strid med hele hans opfattelse gjordes den til et almengyldigt ideal, og som s\xc3\xa5dan inspirerede den nemlig siden den Franske revolutions antikinspirerede republikanisme._NEWLINE_Hvad Montesquieu mente med monarki var n\xc3\xa6rmest Frankrig f\xc3\xb8r Ludvig 14.s centralisering og nivellerende despotisme: en stat, hvor monarken visselig er kilden til al magt men i sin magtud\xc3\xb8velse begr\xc3\xa6nses af visse grundlove og af aristokratisk formidlede korporationer (pouvoirs interm\xc3\xa9diaires) s\xc3\xa5som adel, hierarki og en uafh\xc3\xa6ngig dommerstand, som overv\xc3\xa5gede lovens hellighed (det franske parlament). Fundamental blev dermed hans inddeling af samfundsklasser: han anerkendte tre samfundsklasser i sin samtids Frankrig, for hvilke han udm\xc3\xb8ntede udtrykket trias politica: monarkiet, aristokratiet og almenheden.\n_START_SECTION_\nKlimal\xc3\xa6ren\n_START_PARAGRAPH_\nVed sin bed\xc3\xb8mmelse af styrelsesformens egnethed opstillede han folkenes ulige levevilk\xc3\xa5r, deres geografiske og \xc3\xb8konomiske forhold, deres st\xc3\xb8rrelse, skikke, religion, historie og s\xc3\xa5 videre, og det var netop denne relativitet, som han ans\xc3\xa5 kom til udtryk i Lovenes \xc3\x85nd, om end relativismen ikke var fuldst\xc3\xa6ndig, og med hensyn til magtdelingen er han tv\xc3\xa6rt imod normativ. Hans analyse af klimavilk\xc3\xa5rene, fremlagt i bog XIV, er senere blevet kendt som klimal\xc3\xa6ren, en teori, som han ikke var ene ophavsmand til, men som han videreudviklede og spredte._NEWLINE_Under denne h\xc3\xb8rer Montesquieus opfattelse af typekarakterer hos verdens folk, hvilke han mente var opst\xc3\xa5ede og korresponderede med det klima, som folkene stammede fra. Mennesker i varme lande, mente han, var styrede af deres lyster og antipatier, var \xc3\xa6rek\xc3\xa6re og dovne samt kr\xc3\xa6vede lov og orden i h\xc3\xb8jere grad end folk i nord. Mennesker i nord var kraftigere, mere fremturende eller dj\xc3\xa6rve, h\xc3\xb8jmodige men tilgivende samt uvillige til at nyde og skabe sk\xc3\xb8nhed, i nord n\xc3\xb8d man uden n\xc3\xb8jeregning p\xc3\xa5 det, som blev tilbudt. Mennesker i nord havde ikke lige s\xc3\xa5 udviklede love og d\xc3\xb8mte efter hvad, \xc3\xb8jet s\xc3\xa5. Europ\xc3\xa6ere, som bosatte sig i Indien, ville med tiden miste deres europ\xc3\xa6iske tr\xc3\xa6k, alt p\xc3\xa5 grund af klimaet._NEWLINE_Med denne teori fik han indflydelse p\xc3\xa5 senere tiders racebiologi derved, at han dels opstillede folketypologier, dels indledte et metodologisk vendepunkt i humanvidenskaberne, som der efter i h\xc3\xb8jere grad skulle underkaste sig medicinsk videnskab, biologi og etnologi.\n_START_SECTION_\nMenneskets frihed\n_START_PARAGRAPH_\nDen h\xc3\xb8jeste form af statsliv ans\xc3\xa5 han v\xc3\xa6re frihed, hvormed han mente, at individernes sikkerhed var betrygget ved, at de ikke kunne tvinges til andet end, hvad loven p\xc3\xa5b\xc3\xb8d, eller forhindres fra at g\xc3\xb8re, hvad loven tillod. Hertil fordredes, ans\xc3\xa5 han, at magt begr\xc3\xa6nses af magt, thi "det er en evig erfaring, at enhver magtindehaver fristes att misbruge sin myndighed og g\xc3\xa5r, til han m\xc3\xb8der gr\xc3\xa6nser". Findes en s\xc3\xa5dan begr\xc3\xa6nsning n\xc3\xa6gtede han ikke, at friheden kunne forekomme i republikker, men n\xc3\xa6rmest ans\xc3\xa5 han den for at h\xc3\xb8re hjemme i monarkiet, hvis natur er at p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5de blive "modereret".\n_START_SECTION_\nMagtdelingsprincippet\n_START_PARAGRAPH_\nFuldt betryggende for friheden fandt han dog kun at v\xc3\xa6re monarkiet med en magtfordeling (separation des pouvoirs) if\xc3\xb8lge hvilken, den ud\xc3\xb8vende, den lovgivende og den d\xc3\xb8mmende magt skulle tilh\xc3\xb8re indbyrdes uafh\xc3\xa6ngige indehavere af hans trias politica: den ud\xc3\xb8vende monarken, den lovgivende folkeforsamlingen best\xc3\xa5ende af et aristokratisk overhus og et folkevalgt underhus og den d\xc3\xb8mmende af uafh\xc3\xa6ngige dommere. Dette ans\xc3\xa5 han v\xc3\xa6re virkeliggjort i England, hvis statsform han derfor fremstillede som forbillede for en fri forfatning._NEWLINE_Udkastet til denne magtfordelingsl\xc3\xa6re var allerede gjort af John Locke, men afvigende fra denne gennemf\xc3\xb8rte Montesquieu den mere fuldst\xc3\xa6ndigt: en indehaver af en "magt" m\xc3\xa5tte aldrig deltage i ud\xc3\xb8velsen af en anden. Indehaveren af den ud\xc3\xb8vende burde eksempelvis kun for at ikke lide indtr\xc3\xa6ngende i denne sin magt have vetoret i lovgivning men frakendtes sanktionsret, ans\xc3\xa5s ikke at beh\xc3\xb8ve initiativ og burde end ikke ved sine ministre kunne deltage i den lovgivende forsamlings diskussioner._NEWLINE_Denne absolutte form af magtfordelingsl\xc3\xa6ren har vist sig sv\xc3\xa6r at gennemf\xc3\xb8re i praksis, men det er dog Montesquieus autoritet, som har givet den en verdenshistorisk udstr\xc3\xa6kning, og hvad som - trods alle modifikationer af den - st\xc3\xa5r fast er, at under normale forhold b\xc3\xa5de statens egen sikkerhed og den personlige frihed kr\xc3\xa6ver, at, p\xc3\xa5 en eller anden m\xc3\xa5de, de ulige, hinanden kontrollerende og begr\xc3\xa6nsende faktorer kan virke p\xc3\xa5 den tilsigtede m\xc3\xa5de ved ud\xc3\xb8velsen af statsmyndigheden. Hvor dette ikke sker (hvor magtadskillelsen ikke er reel eller hvor magten misbruges), forfalder styrets legitimitet og evne til at udf\xc3\xb8re sin opgave, og magtkorruption f\xc3\xa5r overh\xc3\xa5nd.\n_START_SECTION_\nLovens v\xc3\xa6sen og religionen\n_START_PARAGRAPH_\nMontesquieu definerede loven som guddommeligt givet verden i form af naturlovene og naturretten; den positive ret og verdslig lov var dog if\xc3\xb8lge Montesquieu en menneskelig skabelse, som var blevet til for, at mennesket var et fornuftsv\xc3\xa6sen og dennes fornuft indser, at love og deres opretholdelse er n\xc3\xb8dvendig for menneskeligt samliv. I s\xc3\xa5 m\xc3\xa5de havde han en forholdsvis sekul\xc3\xa6r tankegang. Derimod mente han, at monarkiet som statsform var bedre egnet for et katolsk samfund, mens protestantisme og islam ikke havde denne egnethed. Religionsfrihed og religi\xc3\xb8s tolerance var endvidere noget, han fandt at v\xc3\xa6re n\xc3\xb8dvendigt i stater, hvor medborgerne havde uens tro._NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 med hensyn til religionen, at han p\xc3\xa5 en afg\xc3\xb8rende m\xc3\xa5de adskilte sig fra Locke derved, at Locke i egenskab af protestant opfattede katolicismen som autorit\xc3\xa6r og overdrevet og dermed uforenelig med det frie sind, som han virkede for i Letters concerning toleration. Montesquieu, der selv var katolik, vurderede denne kristne retning langt h\xc3\xb8jere og anvendte indirekte Lockes egne argumenter for religionsfrihed for at legitimere dens berettigelse.\n_START_SECTION_\nEjendomsretten\n_START_PARAGRAPH_\nI lighed med John Locke ser han ejendomsretten som en af de faktorer, som betinger menneskets frihed. Dette standpunkt drev han til og med videre end Locke ved at tilkende handel den kraft, som havde f\xc3\xa5et civilisation og kultur til at n\xc3\xa5 Nordeuropa fra Middelhavslandene: \xe2\x80\x9dHvor der findes handel, findes der ogs\xc3\xa5 milde s\xc3\xa6der\xe2\x80\x9d skriver han og forts\xc3\xa6tter med at h\xc3\xa6vde, at for samfundets del, om ikke for individerne, skaber handel fred mellem lande (L\'Esprit des lois, bok IV, kapitel I/ Bok XX).'