b'\n_START_ARTICLE_\nStandard Oil\n_START_SECTION_\nGrundl\xc3\xa6ggelse og tidlige \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nStandard Oils pr\xc3\xa6historie begyndte i 1863 som et\xc2\xa0Ohio-partnerskab dannet af industrimanden, John D. Rockefeller, hans bror William Rockefeller, Henry Flagler, kemikeren\xc2\xa0Samuel Andrews, Stephen V. Harkness, og Oliver Burr Jennings, der var gift med en s\xc3\xb8ster til William Rockefellers hustru. I 1870 oph\xc3\xa6vede Rockefeller partnerskabet og grundlagde Standard Oil i Ohio. Af de f\xc3\xb8rste 10.000 aktier modtog John D. Rockefeller 2.667; Harkness 1.334; William Rockefeller, Flagler, og Andrews hver 1.333; Jennings modtog 1.000, og virksomheden Rockefeller, Andrews & Flagler modtog ogs\xc3\xa5 1.000. Rockefeller valgte navnet "Standard Oil" som et symbol p\xc3\xa5 p\xc3\xa5lidelige "standarder" for kvalitet og service, som han forestillede sig for den spirende olieindustri._NEWLINE_I de tidlige \xc3\xa5r dominerede John D. Rockefeller kombinationen; han var den vigtigste figur i udformningen af den nye olieindustri. Han fik hurtigt fordelt magt og de opgaver der omhandlede vedt\xc3\xa6gtsdannelse til et system af udvalg, men forblev altid den st\xc3\xb8rste aktion\xc3\xa6r. Myndigheden blev centraliseret i virksomhedens hovedkontor i Cleveland, men beslutninger p\xc3\xa5 kontoret blev lavet i en samarbejdsvillig m\xc3\xa5de._NEWLINE_Virksomheden voksede med stigende salg og gennem opk\xc3\xb8b. Efter k\xc3\xb8b af konkurrerende virksomheder, lukkede Rockefeller dem han troede var ineffektiv og beholdt de andre. I en skels\xc3\xa6ttende aftale i 1868, gav Lake Shore Railroad, en del af New York Central, Rockefellers virksomhed en starten sats p\xc3\xa5 en cent for en gallon eller 42 cents for en t\xc3\xb8nde, en effektiv rabat p\xc3\xa5 71\xc2\xa0% fra de priser der var anf\xc3\xb8rt, til geng\xc3\xa6ld for et l\xc3\xb8fte om at transportere mindst 60 vognladninger af olie dagligt, og til selv at h\xc3\xa5ndtere at laste og losse. Mindre virksomheder ford\xc3\xb8mte s\xc3\xa5danne tilbud som urimelige, fordi de ikke producerede nok olie til at kvalificere sig til rabatter._NEWLINE_Standards handlinger og hemmelige transporttilbud hjalp dets\xc2\xa0petroleumprisen til at falde fra 58 til 26 cent fra 1865 til 1870. Konkurrenterne kunne ikke lide virksomhedens forretningspraksis, men forbrugerne kan godt lide de lavere priser. Standard Oil, der blev dannet l\xc3\xa6nge f\xc3\xb8r opdagelsen af Spindletop oliefeltet (i Texas, langt fra Standard Oils base i Midtvesten) og en eftersp\xc3\xb8rgsel efter olie i stedet for varme og lys, var godt placeret til at styre v\xc3\xa6ksten i oliebranchen. Selskabet blev anset for at eje og kontrollere alle aspekter af industrien.\n_START_SECTION_\nSouth Improvement Company\n_START_PARAGRAPH_\nI 1872 kom Rockefeller ind i South Improvement Co., hvilket gjorde det muligt for ham at opn\xc3\xa5 rabatter til shipping og p\xc3\xa5virke den olie, som hans konkurrenter benyttede sig af. Men da denne aftale blev n\xc3\xa5ede offentligheden overbeviste hans konkurrenter Pennsylvania Legislature om at omst\xc3\xb8de South Improvements tilladelser. Der blev aldrig shippet noget olie afsted under denne aftale. Ved brug af meget effektive taktikker, der senere er blevet kritiseret fra flere side, absorberede eller \xc3\xb8delagde det st\xc3\xb8rstedelen af konkurrencen i Cleveland p\xc3\xa5 mindre end 2 m\xc3\xa5neder, og senere ogs\xc3\xa5 i det nord\xc3\xb8stlige USA.\n_START_SECTION_\nHepburn Committee\n_START_PARAGRAPH_\nA. Barton Hepburn blev ansat af New York State Legislature i 1879 til at unders\xc3\xb8ge jernbanernes praksis med at give rabatter inden for staten. K\xc3\xb8bm\xc3\xa6nd uden b\xc3\xa5nd til olieindustrien havde presset p\xc3\xa5 for disse h\xc3\xb8ringer. F\xc3\xb8r komiteens unders\xc3\xb8gelser var der kun f\xc3\xa5, som kendte omfanget af Standard Oils kontrol og indflydelse p\xc3\xa5 olierafinaderier og olieledninger, som tilsyneladende ikke havde tilknytning til selskabet. Hawke (1980) skriver, at kun omkring et dusin personer i Standard Oil kendte til omfanget af firmaets virke. Udvalgets r\xc3\xa5dgiver, Simon Sterne, udspurgte repr\xc3\xa6sentanter fra Erie Railroad og New York Central Railroad, og han fandt ud af, at mindst halvdelen af deres langdistance-trafik fik rabatter, og at st\xc3\xb8rstedelen af denne trafik kom fra Standard Oil. Udvalget flyttede herefter fokus til udelukkende at omhandle Standard Oils drift. John Dustin Archbold, der var formand for Acme Oil Company, afviste at Acme havde associationer til Standard Oil. Han indr\xc3\xb8mmede herefter at han var ansat som direkt\xc3\xb8r for Standard Oil. Komiteens endelige rapport udsk\xc3\xa6ldte jernbanerne for deres rabatpolitikker, og den n\xc3\xa6vnte Standard Oil som et eksempel. Rapporten var i modstrid med Standard Oils interesser, siden deres langdistance olie-r\xc3\xb8rledninger nu var deres foretrukne transportmetode.\n_START_SECTION_\nStandard Oil Trust\n_START_PARAGRAPH_\nSom modsvar til statens love, der fors\xc3\xb8gte at begr\xc3\xa6nse firmaers omfang, s\xc3\xa5 udviklede Rockefeller og hans forbundsf\xc3\xa6ller innovative m\xc3\xa5der at organisere sig p\xc3\xa5, s\xc3\xa5 de effektivt kunne styre der hurtigtvoksende virksomheder. Den 2. januar 1882 sammenlagde de deres forskellige virksomheder, der var spredt over adskillige stater, under en samlet trusts. I en hemmelig aftale overdrog de 37 aktion\xc3\xa6rer deres andele til ni bestyrelsesmedlemmer for denne trust: John and William Rockefeller, Oliver H. Payne, Charles Pratt, Henry Flagler, John D. Archbold, William G. Warden, Jabez Bostwick og Benjamin Brewster. Denne organisation viste sig at v\xc3\xa6re s\xc3\xa5 succesfuld, at andre store selskabet adopterede denne "trust"-form til at organisere sig under.\n_START_SECTION_\nSherman Antitrust Act\n_START_PARAGRAPH_\nI 1890 vedtog, kongressen Sherman Antitrust Act \xe2\x80\x93 en amerikansk anti-monopol lovgivning. Lover forb\xc3\xb8dt enhver kontakt, planl\xc3\xa6gning, handel eller konspiration for at begr\xc3\xa6nse handel, selvom ordlyden "handelbegr\xc3\xa6nsning" forblev subjektiv. Standard Oil-gruppen blev hurtig genstand for opm\xc3\xa6rksomhed for aintitrust-myndigheder, hvilket ledte til at Ohio Attorney General David K. Watson sags\xc3\xb8gte virksomheden._NEWLINE_Fra 1882 til 1906 betalte Standard Oil $548.436.000 i dividende med 65,4% i udbyttebetalings-ratio. Den totale indtjening i perioden fra 1882 til 1906 bel\xc3\xb8b sig til $838.783.800, hvilket oversteg dividenden med $290.347.800, som blev brugt til at udbygge eksisterende faciliteter.\n_START_SECTION_\n1895\xe2\x80\x931913\n_START_PARAGRAPH_\nI 1896 trak John Rockefeller sig tilbage fra Standard Oil Co. of New Jersey, der var holdingselskabet i gruppen, men han forblev b\xc3\xa5de formand for formand og storaktion\xc3\xa6r. N\xc3\xa6stformanden, John Dustin Archbold deltog i vid udstr\xc3\xa6kning i driften af selskabet. I 1904 kontrollerede Standrard Oil 91% af olieproduktionen af 85% af alt salg i USA. P\xc3\xa5 dette tidspunkt fors\xc3\xb8gte b\xc3\xa5de statem og de f\xc3\xb8derale lovmagere at modvirke denne udvikling med "antitrust"-lovgivning. I 1911 sags\xc3\xb8gte USAs Justistministerium gruppen under den f\xc3\xb8derale antitrust-lov, og beordrede at det blev opdelt i 34 selskaber._NEWLINE_Standard Oils markedsposition blev oprindeligt etableret ved at l\xc3\xa6gge v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 effektivitet og ansvarlighed. Mens de fleste virksomheder dumpede benzin i floder (f\xc3\xb8r automobiler blev udbredte), bruge Standard Oil det som br\xc3\xa6ndstof til deres maskiner. Mens andre virksomheders rafinaderier producerede enorme m\xc3\xa6ngder tungt affald, s\xc3\xa5 fadt Rockefeller en m\xc3\xa5de at s\xc3\xa6lge det p\xc3\xa5. Eksempelvis skabte Standard Oil det f\xc3\xb8rste syntetiske alternativ til bivoks, og det k\xc3\xb8bte virksomheden, der opfandt og producerede Vaseline, Chesebrough Manufacturing Co., som var ejeret fra 1908 til 1911._NEWLINE_En af de oprindelige "Muckrakere" var Ida M. Tarbell, en amerikansk forfatter og journalist. Hendes far var en olieproducent hvis virksomhed fejlede som f\xc3\xb8lge af Rockefellers aktiviter. Efter omfattende interviews med en sympatisk overordnet i Standard Oil, Henry H. Rogers, igangsatte Tarbells unders\xc3\xb8gelser af virksomhedens forretningsmetode flere offentlig angreb p\xc3\xa5 Standard Oil og p\xc3\xa5 monopoler generelt. Hendes arbejde blev udgivet i 19 dele i McClure\'s magasin fra november 1902 til oktober 1904, og herefter som bogen The History of the Standard Oil Co i 1904._NEWLINE_Standard Oil Trust blev styret af en lille gruppe familier. I 1910 udtalte Rockefeller: "Jeg mener det er en forbrydelse at Pratt-familien, Payne\xe2\x80\x93Whitney-familien (som var den samme, da alle deres aktier kom fra Colonel Payne), Harkness-Flagler familien (der kom ind i firmaet sammen) og Rockefeller-familien kontrollere st\xc3\xb8rstedelen af aktierne igennem hele virksomhedens historie frem til i dag."_NEWLINE_Disse familier geninvesterede deres dividender i andre industrier, navnlig i jernbaner. De investerede ogs\xc3\xa5 mange penge i virksomheder inden for gas og elektrisk lys (inklusive giganten Consolidated Gas Co. of New York City). De k\xc3\xb8bte store m\xc3\xa6ngder aktier i US Steel, Amalgamated Copper og s\xc3\xa5gar Corn Products Refining Co._NEWLINE_Weetman Pearson, der var en britiske petroleumsentrepren\xc3\xb8r i Mexico, begyndte at forhandle med Standard Oil i 1912-13 for at s\xc3\xa6lge sit oliefirma "El Aguila", da Pearson ikke l\xc3\xa6ngere hvar bundet af l\xc3\xb8fter til Porfirio D\xc3\xadaz-regimet (1876\xe2\x80\x931911) om ikke at s\xc3\xa6lge til amerikanske interesser. Handlen blev dog ikke gennemf\xc3\xb8rt, og hans firma blev i stedet solgt til Royal Dutch Shell.\n_START_SECTION_\nOpl\xc3\xb8sning\n_START_PARAGRAPH_\nI 1911 n\xc3\xa5ede den offentlige modstand mod firmaet sit klimaks, og i retssagen Standard Oil Co. of New Jersey v. United States fastslog den amerikanske h\xc3\xb8jesteret at Standard Oil of New Jersey skulle deles op if\xc3\xb8lge Sherman Antitrust Act og splittes i 34 virksomheder. To af disse virksomheder var Standard Oil of New Jersey (Jersey Standard eller Esso), der senere blev til Exxon, og Standard Oil of New York (Socony), som senere blev til selskabet Mobil; disse to virksomheder fusionerede senere og blev til ExxonMobil._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af de n\xc3\xa6ste \xc3\xa5rtier voksede begge virksomheder betragteligt. Jersey Standard, der blev ledet af Walter C. Teagle, bleve verdens st\xc3\xb8rste olieproducent. Den k\xc3\xb8bt 50 procents andel i Humble Oil & Refining Co., der var en olievirksomhed fra Texas. Socony k\xc3\xb8bte 45 procent af aktierne i Magnolia Petroleum Co., der rafinerede og markedsf\xc3\xb8rte og solgte olieledninger. I 1931 blev Socony sl\xc3\xa5et sammen med Vacuum Oil Co., der var en af industriens pionerer, der blev grundlagt i 1866, og i sig selv var en stor Standard Oil spin-off._NEWLINE_I Asien-Stillahavsregionen havde Jersey Standard produktion af olie og olieraffinaderier i Indonesien, men ikke et markedsf\xc3\xb8ringsnetv\xc3\xa6rk. Socony-Vacuum havde asiatiske afdelinger, der fik blev forsynet fra Californien. I 1933 slog Jersey Standard og Socony-Vacuum sig sammen i regionen med et 50\xe2\x80\x9350 joint venture. Standard-Vacuum Oil Co., eller "Stanvac", drev virksomhed i 50 lande, fra \xc3\x98stafrika til New Zealand, f\xc3\xb8r det blev opl\xc3\xb8st i 1962._NEWLINE_Det oprindelige Standard Oil Company virksomhed eksisterer fortsat, og de driver enheder for Sohio; der nu er et datterselskab ejet af BP. BP solgte dog benzin under Sohio-navnet helt fremt il 1991. Andre afStandard Oils virksomheder inkluderer "Standard Oil of Indiana" der blev til Amoco efter at have fusioneret med flere andre virksomheder og en navne\xc3\xa6ndring i 1980\'erne, og "Standard Oil of California" blev til Chevron Corp.'