b'\n_START_ARTICLE_\nDaniel E. Sickles\n_START_SECTION_\nTidlige \xc3\xa5r og politik\n_START_PARAGRAPH_\nSickles blev f\xc3\xb8dt i New York. Hans for\xc3\xa6ldre var Susan Marsh Sickles og George Garrett Sickles, en patentadvokat og politiker. (Nogle steder angives hans f\xc3\xb8de\xc3\xa5r som 1825, og rent faktisk var Sickles selv kendt for at have h\xc3\xa6vdet dette. Historikere regner med, at Sickles med vilje valgte at virke yngre, da han giftede sig med en kvinde, som var under halvt s\xc3\xa5 gammel som han). Han blev uddannet bogtrykker og studerede p\xc3\xa5 det, som i dag hedder New York University). Han studerede jura p\xc3\xa5 advokatkontoret ved Benjamin Butler, og blev advokat i 1846. Han var medlem af New York State Assembly (statens underhus) i 1843._NEWLINE_I 1852 giftede han sig med Teresa Bagioli, selv om det var i modstrid med begge familiers \xc3\xb8nske. Han var 33, og hun var 15, men fremmelig af sin alder, og hun talte 5 sprog. I 1853 blev han erhvervsadvokat for byen New York, men tr\xc3\xa5dte snart efter tilbage for at blive sekret\xc3\xa6r p\xc3\xa5 ambassaden i London under James Buchanan, udpeget af pr\xc3\xa6sident Franklin Pierce. Han vendte tilbage til USA i 1855, var medlem af Senatet i New York fra 1856 til 1857, og fra 1857-1861 sad han i Repr\xc3\xa6sentanternes Hus i Washington D.C. som repr\xc3\xa6sentant for Demokraterne\n_START_SECTION_\nMordet p\xc3\xa5 Key\n_START_PARAGRAPH_\nSickles\' karriere var fuld af personlige skandaler. Han blev kritiseret af New York State Assembly for at ledsage en kendt prostitueret, Fanny White, ind i parlamentet. Skal ogs\xc3\xa5 have taget hende med til England, mens han efterlod sin gravide kone hjemme, og pr\xc3\xa6senteret hende for dronning Victoria under et alias, hvor efternavnet var det samme som hos en politisk modstander i New York. I 1859, i Lafayette Park, overfor det Hvide Hus, sk\xc3\xb8d og dr\xc3\xa6bte Sickles Philip Barton Key, s\xc3\xb8n af Francis Scott Key og offentlig anklager i Washington D.C., som Sickles havde opdaget havde en \xc3\xa5benlys aff\xc3\xa6re med hans unge kone Teresa. Han blev anklaget fr overlagt mord, men blev frikendt efter en sensationel retssag, som for f\xc3\xb8rste gang i USA anvendte midlertidig sindssyge i gernings\xc3\xb8jeblikket som en lovlig grund. Hans forsvarsadvokat var Edwin M. Stanton, som senere blev USA\'s krigsminister. Sickles trak sig i kort tid tilbage fra det offentlige liv p\xc3\xa5 grund af den megen r\xc3\xb8re om retssagen, om end han ikke opgav sin plads i Kongressen. Offentligheden var mindre forst\xc3\xa5ende over for hans senere forsoning med sin kone efter retssagen end over for mordet og den uortodokse frifindelse.\n_START_SECTION_\nBorgerkrigen\n_START_PARAGRAPH_\nVed borgerkrigens udbrud havde Sickes et \xc3\xb8nske om at genoprette sit offentlige ry og var aktiv i hvervningen af frivillige til h\xc3\xa6ren i New York. Han blev udn\xc3\xa6vnt til oberst i et af de fire regimenter, han organiserede. Han blev forfremmet til brigadegeneral i den frivillige h\xc3\xa6r i september 1861 og blev en af de ber\xc3\xb8mte politiske generaler i unionsh\xc3\xa6ren. I marts 1862 blev han tvunget til at opgive sin kommando, fordi Kongressen n\xc3\xa6gtede at godkende hans udn\xc3\xa6vnelse til general, men han bearbejdede flittigt sine politiske forbindelser i Washington og fik b\xc3\xa5de sin rang og sin kommando tilbage den 24. maj 1862, i tide til at deltage i Peninsula kampagnen. P\xc3\xa5 grund af denne afbrydelse var han ikke med under brigadens indsats i Slaget ved Williamsburg. Selv om han ikke havde den mindste milit\xc3\xa6re erfaring, var hans ledelse af "Excelsior" brigaden kompetent i Slaget ved Seven Pines og Syv dages slaget. Han var frav\xc3\xa6rende i det Andet slag ved Bull Run, hvor han havde udnyttet sine politiske forbindelser til at f\xc3\xa5 orlov for at tage til New York og rekruttere nye tropper. Han deltog heller ikke i Slaget ved Antietam, fordi III korps, hvor han var divisionskommand\xc3\xb8r, var stationeret ved Potomac flodens nedre l\xc3\xb8b til beskyttelse af hovedstaden._NEWLINE_Sickles var en n\xc3\xa6r allieret af generalmajor Joseph Hooker, som var hans f\xc3\xb8rste divisionskommand\xc3\xb8r og senere var \xc3\xb8verstbefalende for hele h\xc3\xa6ren. Begge havde ry for at kravle opad i de politiske cirkler og for h\xc3\xb8jt forbrug af alkohol og kvinder. Samtidige beretninger sammenlignede deres hovedkvarterer med en brutal bar og et bordel._NEWLINE_Sickles blev forfremmet til generalmajor den 29. november 1862, lige f\xc3\xb8r Slaget ved Fredericksburg, hvor hans division var i reserven. Joe Hooker, som nu kommanderede Army of the Potomac, gav Sickles kommandoen over III Korps i februar 1863. Det var en kontroversiel beslutning i h\xc3\xa6ren, fordi han blev den eneste korpskommand\xc3\xb8r, som ikke var uddannet p\xc3\xa5 West Point. Hans energi og evner var tydelige i Slaget ved Chancellorsville. Han indsk\xc3\xa6rpede kraftigt, at fjendlige tropper, han s\xc3\xa5 i sin sektor den 2. maj 1863, skulle forf\xc3\xb8lges. Sickles troede, at sydstatsh\xc3\xa6ren var p\xc3\xa5 tilbagetog, men disse tropper viste sig at v\xc3\xa6re dele af Thomas J. "Stonewall" Jackson\'s korps, som sneg sig rundt om Unionens flanke. Han var ogs\xc3\xa5 voldsomt imod Hookers ordrer, som fjernede ham fra godt forsvarsterr\xc3\xa6n i Hazel Grove. I begge disse episoder er det let at forestille sig, hvorledes det katastrofale slag kunne have endt ganske anderledes, hvis Hooker havde lyttet til hans r\xc3\xa5d.\n_START_SECTION_\nGettysburg\n_START_PARAGRAPH_\nSlaget ved Gettysburg indeholder den mest ber\xc3\xb8mte episode i slutningen p\xc3\xa5 hans aktive milit\xc3\xa6re karriere. Den 2. juli 1863 beordrede den \xc3\xb8verstkommanderende for Army of the Potomac, generalmajor George G. Meade Sickles\' korps til at indtage en defensiv position i den sydlige ende af Cemetery Ridge, mellem II korps mod nord og en bakke ved navn Little Round Top mod syd. Sickles var ikke glad for at se det lidt h\xc3\xb8jere terr\xc3\xa6n foran sin front, Peach Orchard (ferskenlunden). Han huskede m\xc3\xa5ske stadig, hvordan hans korps var blevet maltrakteret af sydstatsartilleri ved Hazel Grove. I hvert fald ignorerede han sine ordrer og rykkede over en kilometer frem fra Cemetery Ridge. Det havde to effekter: det tyndede meget ud i, hvor kompakt en forsvarsposition hans korps stod i, og det skabte et fremspring i fronten, som kunne beskydes og angribes fra flere sider. Meade red frem til Sickles og konfronterede ham med hans ulydighed, men det var for sent. Sydstatsh\xc3\xa6ren angreb med generall\xc3\xb8jtnant James Longstreet\'s korps f\xc3\xb8rst og fremmest generalmajor Lafayette McLaws division, \xc3\xb8delagde III korps og gjorde det ubrugeligt i kampen. Sickles blev offer for en kanonkugle, som \xc3\xb8delagde hans h\xc3\xb8jre ben. Mens han blev f\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 en b\xc3\xa5re til en f\xc3\xb8rstehj\xc3\xa6lpsstation, fors\xc3\xb8gte han at styrke soldaternes moral ved at grine og pulse p\xc3\xa5 en cigar p\xc3\xa5 vejen. Hans ben blev amputeret om eftermiddagen, og han insisterede p\xc3\xa5 at blive transporteret tilbage til Washington, D.C., som han n\xc3\xa5ede den 4. juli 1863 og dermed bragte nogle af de f\xc3\xb8rste nyheder om den store unionssejr frem. Han startede en PR kampagne for at sikre, at hans version af slaget blev st\xc3\xa5ende._NEWLINE_Sickles var bekendt med et nyt direktiv fra generall\xc3\xa6gen om at indsamle og fremsende \xe2\x80\x9dgenstande af morbid anatomi\xe2\x80\xa6 sammen med projektiler og fremmedlegemer som var blevet fjernet\xe2\x80\x9d til det nyetablerede \xe2\x80\x99\xe2\x80\x99Army Medical Museum\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99 i Washington, D.C. Han bevarede knoglerne fra sit ben s\xc3\xa5vel som kanonkuglen, som \xc3\xb8delagde det, og for\xc3\xa6rede det hele til museet sammen med et visitkort med teksten: "Med venlig hilsen fra generalmajor D.E.S." I adskillige \xc3\xa5r herefter skal han have bes\xc3\xb8gt sit ben p\xc3\xa5 \xc3\xa5rsdagen for amputationen. Det er siden overg\xc3\xa5et til National Museum of Health and Medicine, hvor det fremvises p\xc3\xa5 linje med knogler fra andre kendte, herunder hoften fra general Henry Barnum og ryghvirvler fra snigmorderen John Wilkes Booth og pr\xc3\xa6sident James A. Garfield._NEWLINE_Sickles blev ikke stillet for en krigsret for lydighedsn\xc3\xa6gtelse efter Gettysburg, fordi han var blevet s\xc3\xa5ret, og det blev antaget, at han ville holde sig i skindet. Dertil kom, at han var en magtfuld mand med politiske forbindelser, som ikke kunne straffes uden protester og geng\xc3\xa6ldelse. Sickles k\xc3\xb8rte en ondartet, personlig kampagne mod general Meade efter borgerkrigen. Sickles mente, at Meade havde gjort ham uret ved Gettysburg, og at han fortjente en del af rosen for det vundne slag. I anonyme avisartikler og ved vidneudsagn for en kongreskomite fastholdt Sickles, at Meade hemmeligt havde planlagt at tr\xc3\xa6kke h\xc3\xa6ren tilbage fra Gettysburg p\xc3\xa5 slagets f\xc3\xb8rste dag. Selv om hans bev\xc3\xa6gelse v\xc3\xa6k fra Cemetery Ridge kunne v\xc3\xa6re i strid med hans ordrer, h\xc3\xa6vdede Sickles altid, at det var det rigtige at g\xc3\xb8re, fordi det \xc3\xb8delagde sydstatsh\xc3\xa6rens angreb ved at \xc3\xa6ndre dets retning og dermed beskyttede de egentlige m\xc3\xa5l, Cemetery Ridge og Cemetery Hill. Sickles\' omgruppering overraskede rent faktisk Sydstaternes kommand\xc3\xb8rer, og historikerne har lige siden diskuteret de reelle effekter af Sickles\' handlinger ved Gettysburg._NEWLINE_Det lykkedes for Sickles at f\xc3\xa5 en \xc3\xa6resmedalje for sin indsats ved Gettysburg, selv om det tog ham 34 \xc3\xa5r at n\xc3\xa5 s\xc3\xa5 vidt. Den officielle begrundelse, som fulgte med medaljen, omtalte, at Sickles \xe2\x80\x9dudviste det mest i\xc3\xb8jnefaldende mod p\xc3\xa5 slagmarken, energisk modsatte sig fjendens fremmarch og fortsatte med at opmuntre sine tropper, efter at han selv var blevet alvorligt s\xc3\xa5ret.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nKarriere efter krigen\n_START_PARAGRAPH_\nTrods sin invaliditet blev Sickles i h\xc3\xa6ren indtil krigens slutning og var skuffet over, at generall\xc3\xb8jtnant Grant ikke ville tillade ham at vende tilbage til en feltkommando. I 1867 blev han udn\xc3\xa6vnt til midlertidig brigadegeneral og generalmajor i den regul\xc3\xa6re h\xc3\xa6r for sin indsats ved Fredericksburg og Gettysburg. Kort efter afslutningen p\xc3\xa5 borgerkrigen i 1865 blev han sendt p\xc3\xa5 en hemmelig mission til Colombia for at sikre, at landet ville overholde en traktat fra 1846, som tillod De Forenede Stater at transportere tropper over tangen ved Panama. Fra 1865 til 1867 havde han kommandoen over en r\xc3\xa6kke milit\xc3\xa6romr\xc3\xa5der i Sydstaterne. I 1866 blev han udn\xc3\xa6vnt til oberst i det 42. infanteriveteranreservekorps, og i 1869 blev han pensioneret fra h\xc3\xa6ren med rang af generalmajor._NEWLINE_Sickles gjorde tjeneste som USA\xe2\x80\x99s ambassad\xc3\xb8r i Spanien fra 1869-1874 og tog del i forhandlingerne, som udsprang af Virginius Aff\xc3\xa6ren. Han beholdt sit ry som en damernes mand ved det spanske hof, og rygterne fortalte, at han havde en aff\xc3\xa6re med den afsatte dronning Isabella II. I 1871 giftede han sig igen, efter at Teresa var d\xc3\xb8d i 1867, med senorita Carmina Creagh, datter af Chevalier de Creagh fra Madrid, en spansk etatsr\xc3\xa5d, og han fik to b\xc3\xb8rn med hende._NEWLINE_Sickles var pr\xc3\xa6sident for staten New Yorks Board of Civil Service Commissioners fra 1888 til 1889, var sheriff i New York i 1890, og blev igen valgt til Repr\xc3\xa6sentanternes Hus fra 1893 til 1895. I det meste af sin levetid efter krigen var han formand for staten New Yorks kommission for monumenter, men blev tvunget ud af en finansiel skandale. Han havde stor betydning for indsatsen for at bevare slagmarken ved Gettysburg og fremlagde lovgivning, der skulle skabe Gettysburg National Military Park, opk\xc3\xb8be privat jord og opstille monumenter. Et af hans vigtigste bidrag bestod i at k\xc3\xb8be det originale hegn, som blev brugt p\xc3\xa5 East Cemetery Hill til at afgr\xc3\xa6nse parken. Dette hegn kom direkte fra Lafayette Park i Washington, D.C. Af de vigtigste \xc3\xb8verste generaler, som k\xc3\xa6mpede ved Gettysburg, er n\xc3\xa6sten alle blevet erindret med en statue ved Gettysburg. Sickles er en i\xc3\xb8jnefaldende undtagelse. Da han blev spurgt, hvorfor der ikke var et monument over ham, skal han have sagt: \xe2\x80\x99\xe2\x80\x99Hele slagmarken er et monument over Dan Sickles.\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99_NEWLINE_Sickles boede resten af sit liv i New York og d\xc3\xb8de i 1914. Han ligger begravet p\xc3\xa5 Arlington National Cemetery.'