b'\n_START_ARTICLE_\nSpencer Davis Group\n_START_PARAGRAPH_\nThe Spencer Davis Group var en rockgruppe fra midten af 1960\'erne i Storbritannien. Gruppen blev dannet i Birmingham, England, af Spencer Davis (f\xc3\xb8dt 17. juli 1937 i Swansea, Wales).\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nSpencer Davis flyttede til Birmingham fra London i 1960 for at l\xc3\xa6se. I 1963 gik han sammen med Winwood-br\xc3\xb8drene og dannede the Spencer Davis Group. Bandet spillede regelm\xc3\xa6ssigt rundt omkring i byen, og de fik en kontrakt efter at have optr\xc3\xa5dt i en lokal klub. Gruppens f\xc3\xb8rste professionelle indspilning var en kopi-version af "Dimples", og de fik succes i slutningen af 1965 med "Somebody Help Me", der gav dem en f\xc3\xb8rsteplads p\xc3\xa5 singlelisten. I 1966 fulgte de op med "When I Come Home" og "Keep On Running". Til det tyske marked indspillede de "Det war in Sch\xc3\xb6neberg, im Monat Mai"/"M\xc3\xa4del ruck ruck ruck an meine gr\xc3\xbcne Seite" (den f\xc3\xb8rste er fra en operette, opf\xc3\xb8rt i Berlin 1913, og den anden er en traditionel svabisk sang. Singlen var en hilsen til det tyske publikum, fordi Spencer Davis havde studeret i Vestberlin i de tidlige 1960\'ere. I slutningen af 1966 og begyndelsen af 1967 udgav gruppen yderligere to hits, der n\xc3\xa5ede toppen: "Gimme Some Lovin\'" (der senere blev genudgivet i en ni-minutters live-udgave af Traffic i 1971) og "I\'m A Man" (fra januar 1967). Det blev deres bedst kendte hits, is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 deres st\xc3\xb8rste marked, USA.\n_START_SECTION_\nSplittelsen\n_START_PARAGRAPH_\nBag kulisserne havde deres pladeselskab travlt med at s\xc3\xa6tte en supergruppe sammen, baseret p\xc3\xa5 den unge, talentfulde Steve Winwood. Steve, der var sanger, og hans bror Muff Winwood (p\xc3\xa5 bas), forlod begge gruppen, og Steve dannede gruppen Traffic. De to bands kunne opleves sammen p\xc3\xa5 lydsporet til filmen Here We Go Round the Mulberry Bush._NEWLINE_Traffic slog igennem i maj 1967 med "Paper Sun", men Spencer Davis fortsatte med ny bes\xc3\xa6tning. Det blev til flere singler, men kun til sm\xc3\xa5 hits, som "Time Seller" fra juli 1967, sk\xc3\xb8nt dens B-side "Don\'t Want You No More" ogs\xc3\xa5 fik en del opm\xc3\xa6rksomhed._NEWLINE_Derefter kom "Mr. Second Class" i slutningen af 1967. Den blev spillet en del p\xc3\xa5 Radio Caroline (der p\xc3\xa5 den tid var det ene af de to tilbagev\xc3\xa6rende pirat-radio skibe ud for den britiske kyst) og den blev fulgt af deres sidste lille hit "After Tea" i 1968. Denne sang blev samtidig udgivet af det tyske band The Rattles, og konkurrencen fra dem var medvirkende til at gruppen indstillede sin virksomhed. Spencer Davis blev i musikbranchen og i de sene 1970\'ere og tidlige 1980\'ere producerede han nogle jazz-orienterede plader, der imidlertid ikke gjorde sig bem\xc3\xa6rket kommercielt._NEWLINE_Da de toppede, bestod gruppen af forsangeren Steve Winwood p\xc3\xa5 keyboards, Steve\'s bror Muff Winwood p\xc3\xa5 bas, Pete York p\xc3\xa5 trommer og Spencer Davis som guitarist og sanger. Deres vigtigste producer var den nu afd\xc3\xb8de Jimmy Miller.\n_START_SECTION_\nGruppen i dag\n_START_PARAGRAPH_\nSpencer Davis har gendannet gruppen, og har i en del \xc3\xa5r turneret med f\xc3\xb8lgende bes\xc3\xa6tning: Spencer Davis (Guitar og sang), Eddie Hardin (Keyboards og sang), Colin Hodgkinson (Bas og sang), Miller Anderson (Guitar og sang), samt Steff Porzel (Trommer).'