b'\n_START_ARTICLE_\nIvanovo\n_START_SECTION_\nGeografi\n_START_PARAGRAPH_\nIvanovo ligger 254 km syd\xc3\xb8st for Moskva, og ca. 100 km fra Jaroslavl, Vladimir og Kostroma. Uvodfloden, en biflod til Kljazma, flyder gennem byen fra nord til syd og deler den i en \xc3\xb8stlig og vestlig del. Uvod har to bifloder Talka og Kharinka i Ivanovo.\n_START_SECTION_\nKlima\n_START_PARAGRAPH_\nIvanovo har fastlandsklima med lange, kolde vintre og korte, varme somre. Den koldeste m\xc3\xa5ned er januar med en gennemsnitstemperatur p\xc3\xa5 -12,1\xc2\xa0\xc2\xb0C. Den varmeste m\xc3\xa5ned er juli med en gennemsnitstemperatur p\xc3\xa5 ca. 18,1\xc2\xa0\xc2\xb0C.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nIvanovo blev f\xc3\xb8rste gang omtalt i 1609. Den moderne by blev skabt i 1871 ved sammenl\xc3\xa6gning af en landsby, der var et af de russiske centre for feudal h\xc3\xb8rproduktion og h\xc3\xb8rv\xc3\xa6verier med det n\xc3\xa6rliggende Voznesenskij posad, der var et industrielt center, med en r\xc3\xa6kke fabrikker, hospital og skole. Ved oprettelsen af byen under navnet Ivanovo-Voznesensk, havde den 20.000 indbyggere.\n_START_SECTION_\nStrejkebev\xc3\xa6gelsen 1905\n_START_PARAGRAPH_\nDen ekstreme fattigdom de fleste arbejdere led under for\xc3\xa5rsagede sociale sp\xc3\xa6ndinger, modtagelighed for revolution\xc3\xa6re ideer og udvikling af en strejkebev\xc3\xa6gelse. If\xc3\xb8lge den sovjetiske historiker P. Ekzemplyarsky fandt den f\xc3\xb8rste strejke i Ivanovo-Voznesensk sted i 1871. I 1885 gik tusindvis af v\xc3\xa6vere i strejke og kr\xc3\xa6vede h\xc3\xb8jere l\xc3\xb8n og afskaffelse af natarbejdet. Situationen tvang guvern\xc3\xb8ren i guvernementet til at gribe ind og arbejderne fik flere indr\xc3\xb8mmelser, herunder l\xc3\xb8nstigninger p\xc3\xa5 5%._NEWLINE_Den 12. maj 1905 i gik byens arbejdere ud i generalstrejke, der kom til at vare i 72 dage. I strejken deltog omkring 30.000 fra n\xc3\xa6sten alle virksomhederne i byen. De strejkende pr\xc3\xa6senterede 30 krav for producenterne. De fleste af deres krav var af \xc3\xb8konomisk art (etablering af garanteret mindstel\xc3\xb8n, indf\xc3\xb8relse af en otte timers arbejdsdag, forbedring af sanit\xc3\xa6re forhold for arbejderne osv.), Men de strejkende rejste ogs\xc3\xa5 politiske krav bakket op af RSDAP (indkaldelse af en grundlovsgivende forsamling, indf\xc3\xb8relse af demokratiske frihedsrettigheder og fejring af 1. maj). Den 13. maj fremsatte arbejderne deres krav p\xc3\xa5 byr\xc3\xa5dets m\xc3\xb8de til producenterne, der imidlertid n\xc3\xa6gtede at indg\xc3\xa5 i \xc3\xa5bne forhandlinger og insisterede p\xc3\xa5 valg af repr\xc3\xa6sentanter for arbejderne p\xc3\xa5 hver virksomhed. Fra den 15. maj gennemf\xc3\xb8rtes en to dages lang valgprcedure, der resulterede i valget af 151 delegater. De delegerede blev kendt som Ivanovo-Voznesensk arbejderr\xc3\xa5d, og var det f\xc3\xb8rste arbejderr\xc3\xa5d i Rusland. Formanden var en lokal digter A. E. Nozdrin. Trods fabrikanternes intentioner n\xc3\xa6gtede de delegerede at forhandle separat p\xc3\xa5 hver fabrik og kr\xc3\xa6vede kollektive forhandlinger. R\xc3\xa5det bestod n\xc3\xa6sten udelukkende (bortset fra en ansat) af arbejdere, omkring halvdelen af dem var medlemmer af RSDAP, resten havde inge partitilknytning, men kan have sympatiseret med partiet. Det hemmelige politi lykkedes at plante agenter blandt de delegerede. R\xc3\xa5det overtog en del af de lokale myndigheders funktioner: en arbejdsgruppe var en milits ledet af I. N. Utkin ("Stanko"), der havde til opgave at opretholde ro og orden i arbejderkvartererne, der blev oprettet en foldomstol, har kommissionen til ledelse af strejken, en \xc3\xb8konomiskkomite, og en madkomite. Som et resultat af lange forhandlinger, gjorde producenterne indr\xc3\xb8mmelser til arbejderne: arbejdstidsneds\xc3\xa6ttelse (et gennemsnit p\xc3\xa5 10,5 timer), \xc3\xb8get l\xc3\xb8n og hensyntagen til gravide kvinder og ammende m\xc3\xb8dre. Ikke alle krav blev opfyldt, og undertiden n\xc3\xa6gtede producenterne at overholde aftalerne. Brudene medf\xc3\xb8rte vrede blandt arbejderne, og R\xc3\xa5det vedtog den 19. juli at nedl\xc3\xa6gge sit arbejde.\n_START_SECTION_\nOktoberrevolutionen\n_START_PARAGRAPH_\nDen 21. oktober  1918 indledte arbejder i Ivanovo-Voznesensk og omkringliggende byer en storstilet strejke under ledelse af Mikhail Frunze og andre bolsjevikker. 25. oktober fik de kendskab til at magten i Petrograd var i h\xc3\xa6nderne p\xc3\xa5 bolsjevikkerne, byr\xc3\xa5det i Ivanovo-Voznesensk, havde l\xc3\xa6nge v\xc3\xa6ret forberedt p\xc3\xa5 denne udvikling og organiserede det revolution\xc3\xa6re hovedkvarter. Magten i Ivanovo-Voznesensk faldt i sovjetternes h\xc3\xa6nder uden et eneste skud blev udl\xc3\xb8st.'