b'\n_START_ARTICLE_\nAraberopstanden\n_START_PARAGRAPH_\nAraberopstanden (arabisk: \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xab\xd9\x88\xd8\xb1\xd8\xa9 \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xb9\xd8\xb1\xd8\xa8\xd9\x8a\xd8\xa9; Ath-Thawra al-`Arab\xc4\xabya; moderne tyrkisk: Arap \xc4\xb0syanlar\xc4\xb1) var et opr\xc3\xb8r p\xc3\xa5 Arabien og i Levanten mod det Osmanniske Rige mellem 1916 og 1918. Det var en del af Mellem\xc3\xb8stenfelttoget under 1. verdenskrig. Opstanden blev indledt af Husayn ibn Ali, sharif af Mekka og leder for den arabiske Banu Hashim-stamme, for at opn\xc3\xa5 arabisk uafh\xc3\xa6ngighed fra osmannerne og at oprette en arabisk stat, som strakte sig fra Aleppo i Syrien til Aden i Yemen._NEWLINE_Opr\xc3\xb8ret endte med et osmannisk nederlag og Ententemagternes sejr i verdenskrigen, og de tyrkiske omr\xc3\xa5der i Mellem\xc3\xb8sten blev hovedsagelig gjort til britiske og franske mandatomr\xc3\xa5der under Folkeforbundet. Araberne, som deltog i opr\xc3\xb8ret, f\xc3\xb8lte sig forr\xc3\xa5dt, da de allieredes planer om at dele de "frigjorte" tyrkiske omr\xc3\xa5der mellem sig blev kendt.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nNationalismens fremv\xc3\xa6kst hos de forskellige nationaliteter under Det osmanniske rige g\xc3\xa5r tilbage til 1821 og Den gr\xc3\xa6ske uafh\xc3\xa6ngighedskrig. Den arabiske nationalisme havde r\xc3\xb8dder i Mashriq, den arabiske region \xc3\xb8st for Egypten og nord for Den arabiske halv\xc3\xb8, s\xc3\xa6rlig i ash-Sh\xc4\x81m-regionen. F\xc3\xb8r 1. verdenskrig var de arabiske nationalister generelt politisk moderat orienterede._NEWLINE_Den 3. juli 1908 havde reformgrupperne inden for Ungtyrkerne begyndt en revolution, som hurtigt spredte sig gennem imperiet og f\xc3\xb8rte til, at sultanen Abd-ul-Hamid 2. erkl\xc3\xa6rede, at 1876-grundloven skulle genindf\xc3\xb8res, og at parlamentet igen skulle samles. De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r er blevet kendt som den anden grundlovsperiode i Det osmanniske Rige. Arabernes krav var reformistiske og hovedsagelig begr\xc3\xa6nset til krav om selvstyre, st\xc3\xb8rre brug af arabisk i uddannelsen og forandringer i rigets v\xc3\xa6rnepligtssystem i fredstid for arabere, s\xc3\xa5 de kunne tjenesteg\xc3\xb8re lokalt i den osmanniske h\xc3\xa6r._NEWLINE_Ved 1908-parlamentsvalget form\xc3\xa5ede ungtyrkerne gennem deres Union- og fremskridtskomit\xc3\xa9 at f\xc3\xa5 overtaget over deres modstandere, som blev ledet af prins Sabahaddin. Komiteen var tilsyneladende mere liberal, st\xc3\xa6rkt britisk inspireret og stod n\xc3\xa6rmere sultanen. Det nyvalgte parlament bestod af 142 tyrkere, 60 arabere, 25 albanere, 23 gr\xc3\xa6kere, 12 armenere, fem j\xc3\xb8der, fire bulgarere, tre serbere og \xc3\xa9n vlak. Inden for det osmanniske parlament fokuserede komiteen p\xc3\xa5 centraliserings- og moderniseringsprogrammer. Arabisk nationalisme var endnu ikke en massebev\xc3\xa6gelse, ikke engang i Syrien hvor bev\xc3\xa6gelsen stod st\xc3\xa6rkest. Mange arabere var f\xc3\xb8rst og fremmest loyale mod deres religion, sekt, stamme eller deres egne regeringer. Videre blev arabernationalismen st\xc3\xa6rkt udfordret af ideologier som osmanisme og panislamisme._NEWLINE_De arabiske parlamentsmedlemmer st\xc3\xb8ttede Modkuppet i 1909, som havde som m\xc3\xa5l at afvikle grundloven og genindf\xc3\xb8re monarkiet med Abdul Hamid 2. Den afsatte sultan fors\xc3\xb8gte at f\xc3\xa5 stillingen som kalif tilbage ved at stoppe Ungtyrkernes sekul\xc3\xa6re politik, men han blev derefter tvunget i eksil i Selanik af 31. marts-h\xc3\xa6ndelsen og blev erstattet af sin broder Mehmed 5._NEWLINE_I 1913 m\xc3\xb8dtes arabiske intellektuelle og politikere fra Mashreq i Paris p\xc3\xa5 den f\xc3\xb8rste araberkongres. Der fremsatte de en r\xc3\xa6kke krav om st\xc3\xb8rre selvstyre inden for det osmanniske rige og igen om at arabiske v\xc3\xa6rnepligtige i den osmanniske h\xc3\xa6r ikke m\xc3\xa5tte tjenesteg\xc3\xb8re i andre regioner undtagen i krigstid.\n_START_SECTION_\nStyrkerne\n_START_PARAGRAPH_\nDet er blevet ansl\xc3\xa5et, at omkring 5.000 arabiske soldater tog del i opr\xc3\xb8ret, men dette tal er sandsynligvis kun de regul\xc3\xa6re styrker, som k\xc3\xa6mpede i den britiske feltmarskal Edmund Allenbys hovedarm\xc3\xa9 og ikke de irregul\xc3\xa6re styrker under Thomas Edward Lawrence og Faysal ibn al-Husayn. Et par gange specielt under de sidste kampe i Syrien voksede tallet betydeligt. Mange arabere var sporadisk med i opr\xc3\xb8ret, ofte under et felttog eller da kampene n\xc3\xa5ede deres hjemegn. For eksempel bestod den arabiske styrke i begyndelsen af Akaba-raidet af et par hundrede m\xc3\xa6nd, som senere fik st\xc3\xb8tte af over tusind irregul\xc3\xa6re soldater fra lokale stammer, som slog sig sammen med dem f\xc3\xb8r det endelige angreb p\xc3\xa5 Akaba. Sk\xc3\xb8n over, hvor stor sharif Husayns effektive styrke var, varierer, men han havde nok op til 30.000 soldater under det meste af 1918._NEWLINE_Tidligt under opr\xc3\xb8ret bestod Husayns styrker hovedsagelig af beduiner og andre nomade\xc3\xb8rkenstammer, som kun var svagt allierede med ham og mere loyale mod deres egne stammer end mod opr\xc3\xb8ret. Faisal h\xc3\xa5bede, at han kunne overtale de arabiske soldater i den tyrkiske h\xc3\xa6r, til at g\xc3\xb8re mytteri og deltage i opr\xc3\xb8ret, men den tyrkiske regering havde sendt de fleste af de arabiske soldater til fronten, og dermed kom kun f\xc3\xa5 arabiske mytterister i begyndelsen med i opr\xc3\xb8ret f\xc3\xb8r de senere felttog._NEWLINE_Araberopstandens hovedbidrag til verdenskrigen var at holde flere tusind tyrkiske soldater bundne, som ellers ville kunne have angrebet Suezkanalen. Det gjorde, at briterne kunne udf\xc3\xb8re operationer i Mellem\xc3\xb8sten, da tyrkerne havde sm\xc3\xa5 muligheder for at g\xc3\xa5 til modangreb. Det var det, som var briternes retf\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8relse for at starte opr\xc3\xb8ret, som blev et klassisk eksempel p\xc3\xa5 asymmetrisk krigsf\xc3\xb8relse, som har siden blev studeret af b\xc3\xa5de historikere og og milit\xc3\xa6re ledere.\n_START_SECTION_\nJuni-september 1916: Indledning\n_START_PARAGRAPH_\nDet osmanniske rige k\xc3\xa6mpede i Mellem\xc3\xb8stenfelttoget under 1. verdenskrig p\xc3\xa5 grund af deres alliance med Kejserriget Tyskland. Mange arabiske nationalistledere i Beirut og Damaskus var blevet arresteret og tortureret. P\xc3\xa5 grund af tyrkerne og deres allierede, centralmagternes undertrykkelse af araberne indgik sharif Husayn som leder for de arabiske nationalister omkring 8. juni 1916 (den faktiske dato er ukendt) en alliance med Storbritannien og Frankrig. En mystisk, ung arabisk l\xc3\xb8jtnant i den tyrkiske h\xc3\xa6r, Muhammed Sharif al-Faruqi, hjalp til med at g\xc3\xb8re alliancedannelsen lettere._NEWLINE_Briterne fors\xc3\xb8gte under 1. verdenskrig at alliere sig med saudiyyah-staten Najd under kong Abdul Aziz As-Sa\'ud, som var hashemiternes senere kongerige (som de oprettede med Husayn som konge efter slaget om Mekka i 1916 at have sejret over Hejaz\' fjender), og de l\xc3\xa5 i n\xc3\xa6sten kontinuerlig krig med disse for at samle Den arabiske halv\xc3\xb8. Alligevel indgik briterne Darin-traktaten med Najd i 1915, hvor saudiernes land blev et britisk protektorat mod, at Najd skulle g\xc3\xa5 i krig mod osmannernes allierede Ar-Rashid og fik derfor stor st\xc3\xb8tte af briterne, men As-Sa\'ud gjorde ikke dette f\xc3\xb8r i 1920, og to \xc3\xa5r senere erobrede han Rashid-riget._NEWLINE_Husayn havde omtrent 50.000 bev\xc3\xa6bnede soldater, men under 10.000 af deme havde rifler. Tegn, som tydede p\xc3\xa5, at osmannerne ville afs\xc3\xa6tte Husayn ved krigens afslutning, gjorde, at han udvekslede breve med den britiske h\xc3\xb8jkommiss\xc3\xa6r Henry McMahon, som overtalte ham til at tro at hans st\xc3\xb8tte til tripelententen ville blive bel\xc3\xb8nnet med et arabisk rige med hele omr\xc3\xa5det mellem Egypten og Persien med undtagelse af britiske bes\xc3\xa6tninger og interesseomr\xc3\xa5der i Kuwait, Aden og p\xc3\xa5 den syriske kyst. De franske-britiske marinestyrker havde ryddet Det R\xc3\xb8de Hav for osmanniske kanonb\xc3\xa5de tidligt under krigen. Den 10. juni 1916 angreb 3.500 arabere havnebyen Jeddah st\xc3\xb8ttet af britiske krigsskibe og s\xc3\xb8fly, og seks dage senere overgav den osmanniske garnison sig. I slutningen af september 1916 havde de arabiske styrker indtaget kystbyerne Rabegh, Yanbu og Qunfida og med st\xc3\xb8tte fra Royal Navy taget 6.000 osmanniske soldater til fange. 15.000 godt udstyrede osmanniske soldater befandt sig nu i Hejaz-regionen. I oktober blev de arabiske styrker sl\xc3\xa5et tilbage med store tab i et direkte angreb mod Medina.\n_START_SECTION_\nOktober-december 1916: T.E. Lawrence\n_START_PARAGRAPH_\nDe britiske myndigheder i Egypten sendte den unge kaptajn Thomas Edward Lawrence for at samarbejde med araberne i oktober 1916. Lawrence fik st\xc3\xb8tte fra marinen for at sl\xc3\xa5 et osmannisk angreb tilbage mod Yanbu i december. Lawrence vigtigste indsats i opstanden blev at overtale de arabiske ledere, Husayns s\xc3\xb8nner Faysal og Abd All\xc4\x81h ibn al-Husayn, til at samordne deres angreb med den britiske strategi. Han overtalte araberne til ikke at drive osmannerne ud af Medina, som derefter blev belejret af Husayns styrker helt til januar 1919, men i stedet angribe Hijaz-jernbanen ved mange anledninger. Dette bandt endnu flere tyrkiske soldater, som m\xc3\xa5tte beskytte jernbanen og reparere de konstante skader._NEWLINE_Kystbyen Al Wajh blev base for angrebene p\xc3\xa5 Hijaz-jernbanen. Den 3. februar 1917 begyndte Faysal at rykke nordover langs kysten til Det R\xc3\xb8de Hav med 5.100 dromedarryttere, 5.300 fodsoldater, fire Krupp-bjergkanoner, ti maskingev\xc3\xa6rer og 380 bagagedromedarer. Den britiske marine forsynede ham med stadig nye forsyninger p\xc3\xa5 hans march til Wajh. Mens den 800 mand store osmanniske garnison forberedte sig p\xc3\xa5 et angreb syd fra, angreb et landgangsparti best\xc3\xa5ende af 400 arabere og 200 britiske bl\xc3\xa5jakker Wajh nord fra den 23. januar 1917. Efter 36 timer overgav garnisonen sig, og osmannerne opgav deres fremrykning mod Mekka, som araberne havde erobret i juli 1916, og fokuserede i stedet p\xc3\xa5 at opbygge en forsvarsposition i Medina og placere spredte afdelinger langs Hijaz-jernbanen. Den arabiske styrke var vokset til omkring 70.000 mand bev\xc3\xa6bnede med 28.000 rifler og inddelt i tre hovedafdelinger. Husayns styrke truede Medina, mens \'Abd All\xc4\x81h opererede med Wadi Ais som base og angreb osmanniske kommunikationslinjer og tog deres forsyninger, og Faysal baserede sin styrke i Wajh. Arabiske angrebsgrupper best\xc3\xa5ende af dromedarryttere kunne sl\xc3\xa5 til inden for en effektiv radius p\xc3\xa5 1.600 km, og de bar sin egen mad mens de tog vand fra et br\xc3\xb8ndsystem med ca. 160 km mellem hver br\xc3\xb8nd.\n_START_SECTION_\n1917: Slaget om Akaba\n_START_PARAGRAPH_\nI 1917 organiserede Lawrence et samordnet angreb med de arabiske irregul\xc3\xa6re styrker og styrker under Auda ibu Tayi, som indtil da havde v\xc3\xa6ret i osmanernes tjeneste, mod havnebyen Akaba i det sydlige Jordan i det, som er blevet kendt som slaget om Akaba. Akaba var den eneste havn ved Det R\xc3\xb8de Hav, som osmannerne fortsat kontrollerede, og den truede den h\xc3\xb8jre flanke for den egyptiske ekspeditionsstyrke, som beskyttede Egypten og var beredt p\xc3\xa5 at g\xc3\xa5 ind i Pal\xc3\xa6stina. Hvis Akaba blev indtaget, ville det g\xc3\xb8re det lettere at bringe forsyninger til de arabiske opr\xc3\xb8rsstyrker. Lawrence og Auda forlod Wajh den 9. maj 1917 med en styrke p\xc3\xa5 kun 40 mand for at rekruttere en mobil dromedarstyrke fra Howeitat-stammen i Syrien. Den 6. juli blev Akaba indtaget efter et landangreb, hvor araberne kun mistede f\xc3\xa5 m\xc3\xa6nd. Lawrence red de 240 km til Suez for at organisere den britiske marines forsyninger til 2.500 arabere og 700 osmanner, som var blevet taget til fange efter slaget om Akaba. Kort tid senere blev byen besat af en stor f\xc3\xa6lles britisk-fransk fl\xc3\xa5de med krigsskibe og fly, og som hjalp araberne med at sikre deres okkupation af byen._NEWLINE_Senere p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret igangsatte arabiske krigere flere sm\xc3\xa5 raids mod osmanniske stillinger for at st\xc3\xb8tte general Edmund Allenbys vinterangreb p\xc3\xa5 Gaza-Beersheba-forsvarslinjen i slaget om Beersheba den 31. oktober 1917. Allenbys sejr var den direkte \xc3\xa5rsag til, at britiske styrker kunne indtage Jerusalem i december.\n_START_SECTION_\n1918: \xc3\x98get allieret st\xc3\xb8tte og afslutningen p\xc3\xa5 opr\xc3\xb8ret\n_START_PARAGRAPH_\nDa Akaba var faldet, var ogs\xc3\xa5 mange andre officerer kommet med i Faysals felttog. Mange britiske officerer og r\xc3\xa5dgivere ledede af oberstl\xc3\xb8jtnant S.F. Newcombe og Charles E. Wilson ankom for at forsyne araberne med rifler, spr\xc3\xa6ngstof, morterer og maskingev\xc3\xa6rer. St\xc3\xb8tten inkluderede kun sporadisk artilleri, eftersom briterne selv havde lidt, selv om Faysal havde flere bjergkanon-batterier ledet af den franske kaptajn Pisani i det afg\xc3\xb8rende Megiddo-felttog, da araberne havde sl\xc3\xa5et sig sammen med en stor fransk-britisk-armensk h\xc3\xa6r. Egyptiske og indiske styrker st\xc3\xb8ttede nu ogs\xc3\xa5 opr\xc3\xb8ret, hovedsagelig som maskingev\xc3\xa6rskytter og specialtropper. Opr\xc3\xb8ret blev ogs\xc3\xa5 tildelt flere panserbiler. Royal Flying Corps st\xc3\xb8ttede arabernes operationer og den hovedsagelig australske Imperial Camel Brigade samarbejdede ogs\xc3\xa5 med araberne en kort tid. Et lille kontingent franske soldater slog sig ogs\xc3\xa5 sammen med araberne, men araberne havde en hovedsagelig fjendtlig holdning til franskm\xc3\xa6ndene p\xc3\xa5 grund af, at Frankrig ikke lagde skjul p\xc3\xa5 landets imperialistiske ambitioner i Syrien._NEWLINE_Under Lawrece, Wilson og andres ledelse indledte araberne et ret vellykket felttog mod Hejaz-jernbanen, hvor de tog milit\xc3\xa6rt udstyr fra tyrkerne, \xc3\xb8delagde tog og -skinner og bandt flere tusinder osman-tyrkiske tropper. Selv om angrebene i sig selv havde en blandet succes, opn\xc3\xa5ede de deres hovedm\xc3\xa5l, som var at binde tyrkiske soldater og isolere Medina. I februar 1918 form\xc3\xa5ede Lawrences arabiske styrker at besejre en stor tyrkisk styrke i landsbyen At-Tafilah i et af de st\xc3\xb8rste enkeltslag under opstanden, hvor tyrkerne mistede over tusind mand mod arabernes 40._NEWLINE_I 1918 voksede det arabiske kavaleris styrke, da det nu s\xc3\xa5 ud som om sejren var inden for r\xc3\xa6kkevidde, og de form\xc3\xa5ede at informere Allenbys h\xc3\xa6r om osmannernes stillinger. De angreb ogs\xc3\xa5 osmanniske forsyningskolonner og sm\xc3\xa5 garnisoner og \xc3\xb8delagde jernbanelinjer. En stor sejr fandt sted den 27. oktober, da en tyrkisk-tysk brigade, som flygtede fra Mezerib, blev n\xc3\xa6sten helt \xc3\xb8delagt efter et slag med de arabiske styrker n\xc3\xa6r landsbyen Tafas, som tyrkerne havde plyndret under deres tilbagetog. Det var delvis p\xc3\xa5 grund af disse angreb, at slaget om Megiddo, Allenbys sidste offensiv, blev en overv\xc3\xa6ldende succes. Den osmanniske h\xc3\xa6r blev knust mellem 19. september og 1. oktober 1918. Allenby roste Faysal for hans soldaters indsats under slaget og h\xc3\xa6vdede, at det var p\xc3\xa5 grund af deres samlede anstrengelse, at den tyrkiske h\xc3\xa6r flygtede._NEWLINE_De f\xc3\xb8rste arabiske styrker, som n\xc3\xa5ede Damaskus, var Sharif Nasirs hashemit-kavaleri og kavaleriet fra Ruwallah-stammen ledet af Nuri Sha\'lan. De ankom til byen den 30. september. De fleste soldater forblev uden for bymuren for at vente p\xc3\xa5 Sharif Faysals ankomst, men et lille kontingent fra h\xc3\xa6ren var taget ind i byen, og der s\xc3\xa5 de, at araberopr\xc3\xb8rets flag allerede var blevet hejst af arabiske nationalister blandt byboerne. Senere den dag ankom australske kavalerister fra Australian Light Horse, som marcherede ind i Damaskus, og den f\xc3\xb8lgende dag red Audi ibu Tayi og TE Lawrence ind i byen. Ved krigens afslutning havde den egyptiske ekspeditionsstyrke erobret Pal\xc3\xa6stina, Transjordan, Libanon, dele af den arabiske halv\xc3\xb8 og det sydlige Syrien. Medina, isoleret fra resten af Det Osmanniske Rige, overgav sig endelig i januar 1919.\n_START_SECTION_\nEfterspil\n_START_PARAGRAPH_\nStorbritannien var i McMahon\xe2\x80\x93Hussein-korrespondancen fra 1915-1916 g\xc3\xa5et med til at st\xc3\xb8tte arabisk uafh\xc3\xa6ngighed, hvis araberne gjorde opr\xc3\xb8r mod Det Osmanniske Rige. De to sider tolkede l\xc3\xb8ftet p\xc3\xa5 hver sin m\xc3\xa5de, og desuden havde Storbritannien og Frankrig efter forhandlinger frem og tilbage indg\xc3\xa5et en aftale, som gik imod de arabiske interesser og delte dele af Mellem\xc3\xb8sten mellem de to stormagter i Sykes-Picot-aftalen fra 1916. Oven i var der forvirring omkring Balfour-deklarationen i 1917, som lovede st\xc3\xb8tte til et j\xc3\xb8disk "nationalt hjem" i Pal\xc3\xa6stina._NEWLINE_Freden i S\xc3\xa8vres endte med, at der blev oprettet britiske og franske mandatomr\xc3\xa5der under Folkeforbundet, som senere blev uafh\xc3\xa6ngige. Mange arabere f\xc3\xb8lte sig forr\xc3\xa5dte af deres britiske og franske allierede, som de f\xc3\xb8lte havde lovet dem en uafh\xc3\xa6ngig arabisk storstat. Sharif Husayns s\xc3\xb8nner Faysal og Abd All\xc4\x81h blev senere konger i hvert sit land: Irak og Transjordan. Faysal var ogs\xc3\xa5 blevet udn\xc3\xa6vnt af en nationalkongres til konge af Syrien i 1920, men blev drevet ud af landet af franskm\xc3\xa6ndene samme \xc3\xa5r. I Hejaz-regionen p\xc3\xa5 Den arabiske halv\xc3\xb8 blev oprettet et uafh\xc3\xa6ngigt konged\xc3\xb8mme under sharif Husayns ibn Ali, men i 1926 blev konged\xc3\xb8mmet, nu isoleret og opgivet af briterne, som var g\xc3\xa5et over til at st\xc3\xb8tte saudi-familien, erobret af Najd-konged\xc3\xb8mmet under Abdul Aziz As-Sa\'ud, som ogs\xc3\xa5 havde erobret Ar-Rashid i 1920. Landene indgik f\xc3\xb8rst i en union, f\xc3\xb8r de endelig blev sl\xc3\xa5et sammen i en stat, som omfattede st\xc3\xb8rstedelen af den arabiske halv\xc3\xb8; Det saudiske konged\xc3\xb8mme Arabien ("Sa\'udi Arabien") med Ibn Sa\'ud som konge. Dette blev afslutningen p\xc3\xa5 hashemiternes 600 \xc3\xa5r lange styre over islams hellige byer.'