b"\n_START_ARTICLE_\nDouglas DC-2\n_START_SECTION_\nDesign og udvikling\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen af var der opst\xc3\xa5et bekymring om sikkerheden ved flystrukturer af tr\xc3\xa6 efter ulykken med TWA flynummer 599 med et fly af typen Fokker Trimotor, og dette tvang flyindustrien i USA til at udvikle flytyper, konstrueret helt af metal. United Airlines havde et monopol p\xc3\xa5 at anvende Boeing 247, hvilket fik rivalen Trans World Airlines til at udgive en kravspecifikation p\xc3\xa5 et metalfly med tre motorer._NEWLINE_Svaret fra Douglas var mere radikalt. Prototypen DC-1, der f\xc3\xb8j f\xc3\xb8rste gang den 1. juli 1933, havde en meget robust vinge, et understel, der kunne foldes op i flykroppen, og kun to 690 hk (515 kW) Wright-stjernemotorer, som drev propellerne. Flyet havde plads til 12 passagerer._NEWLINE_TWA accepterede designudkastet og bestilte 20 eksemplarer med kraftigere motorer og med siddepladser til 14 passagerer \xe2\x80\x93 flytypen DC-2. Flyets udformning imponerede en r\xc3\xa6kke amerikanske og europ\xc3\xa6iske flyselskaber, og flere ordrer fulgte. Flyene til de eurp\xc3\xa6iske kunder KLM, LOT, Swissair, CLS og Iberia blev samlet af Fokker i Holland efter at dette firma k\xc3\xb8bte en licens fra Douglas. Airspeed Ltd. anskaffede en lignende licens til DC-2'ere til britiske kunder og tilf\xc3\xb8jede sit firmas betegnelse Airspeed AS.23 for disse fly, men selv om en registrering for \xc3\xa9t fly var foretaget, s\xc3\xa5 blev ingen fly leveret. En anden licens blev erhvervet af Nakajima Hikoki KK i Japan; i mods\xc3\xa6tning til Fokker og Airspeed fremstillede Nakajima fem fly og samlede mindst \xc3\xa9t Douglas-bygget fly. I alt 130 civile DC-2 blev bygget og 62 fremstillet til det amerikanske forsvar. I 1935 oplyste Don Douglas i en artikel, at \xc3\xa9n DC-2 kostede ca. USD 80.000 at fremstille, hvis den blev masseproduceret.\n_START_SECTION_\nDriftshistorie\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om DC-2 blev overskygget af dens meget udbredte efterf\xc3\xb8lger, DC-3, s\xc3\xa5 var det DC-2-modellen, der viste, at passagerflytrafik kunne v\xc3\xa6re behagelig, sikker og p\xc3\xa5lidelig. S\xc3\xa5ledes indsatte KLM sin f\xc3\xb8rste DC-2 PH-AJU Uiver (Stork) i oktober 1934 i luftkapl\xc3\xb8bet MacRobertson Air Race mellem London og Melbourne. Ud af de 20 deltagere endte DC-2'en som nr. 2 efter de Havilland DH.88'eren Grosvenor House. I l\xc3\xb8bet af den samlede rejsetid p\xc3\xa5 90 timer og 13 minutter var DC-2'en i luften i 81 timer og 10 min."