b'\n_START_ARTICLE_\nBryde\n_START_PARAGRAPH_\nBryde (latin: villicus = \'forvalter\') var det ord, man brugte i Danmarks \xc3\xa6ldre middelalder om en godsbestyrer. Det var den person, der havde opsynet med tr\xc3\xa6llene p\xc3\xa5 en andens ejendom. Ofte var bryden selv tr\xc3\xa6l, men han kunne ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re en anselig mand, n\xc3\xa5r han tjente en stormand eller m\xc3\xa5ske selve kongen. F\xc3\xa6llesbryden havde medejendomsret til den g\xc3\xa5rd, han drev eller snarest til dens bes\xc3\xa6tning og driftsredskaber. I den senere middelalder gik bryde over til at betyde en f\xc3\xa6stebonde._NEWLINE_Af DSE fremg\xc3\xa5r, at bryden oprindeligt var den, der uddelte f\xc3\xb8den til husets folk "bryder br\xc3\xb8det". Ordet blev i 1000-1200 anvendt om godsforvalteren herunder ogs\xc3\xa5 kongens lensm\xc3\xa6nd. Senere kom ordet til at betegne en forvalter af en st\xc3\xb8rre g\xc3\xa5rd ofte med en r\xc3\xa6kke tilh\xc3\xb8rende mindre g\xc3\xa5rde, der ydede hoveri til driften af brydeg\xc3\xa5rden. Bryden aflagde regnskab for driften og betalte en del af heraf til jordejeren (i mods\xc3\xa6tning til f\xc3\xa6stebonden, der ydede en fast \xc3\xa5rlig afgift). Efterh\xc3\xa5nden blev brydeg\xc3\xa5rd betegnelsen for en st\xc3\xb8rre f\xc3\xa6steg\xc3\xa5rd.'