b"\n_START_ARTICLE_\nJovinus\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nDet ellers s\xc3\xa5 fredelige romerske Gallien havde v\xc3\xa6ret pr\xc3\xa6get af kaotiske tilstande siden 31. december 406, da alanske, vandalske og svebiske stammer forcerede Rhinen og indledte omfattende plyndringer. Den romerske felth\xc3\xa6r i Gallien var blevet udtyndet s\xc3\xa5 meget, at den ikke kunne stille noget op mod angriberne, og romerne m\xc3\xa5tte n\xc3\xb8jes med at fors\xc3\xb8ge at forsvare de st\xc3\xb8rste, bef\xc3\xa6stede byer. Der kom hj\xc3\xa6lp fra h\xc3\xa6ren i Britannien (England) i 407, under ledelse af generalen Konstantin. Tropperne i Britannien havde imidlertid udr\xc3\xa5bt Konstantin til kejser, og selv om han fik presset de invaderende stammer l\xc3\xa6ngere mod syd, m\xc3\xa5tte man forvente en reaktion fra den retm\xc3\xa6ssige kejser, Honorius. Den kom i 411, hvor Konstantin blev belejret i Arles. Han overgav sig og trods et l\xc3\xb8fte om frit lejde til at bes\xc3\xb8ge kejser Honorius, blev han myrdet i september 411._NEWLINE_Konstantins tropper i det \xc3\xb8vrige Gallien var blevet samlet i en unds\xc3\xa6tningsstyrke, der imidlertid ogs\xc3\xa5 blev besejret, og det bet\xc3\xb8d, at der opstod et magtm\xc3\xa6ssigt tomrum, som andre var hurtige til at udnytte. En stor guppe af de invaderende alaner var blevet i det mellemste Gallien, og de gik i alliance med burgunderne, som overskred Rhinen og bosatte sig i omr\xc3\xa5det omkring byerne Borbetomagus (Worms) og Noviomagus (Speyer).\n_START_SECTION_\nJovinus som kejser\n_START_PARAGRAPH_\nKildematerialet tyder p\xc3\xa5, at adelsmanden Jovinus i juli/august 411 - alts\xc3\xa5 mens der stadig blev k\xc3\xa6mpet omkring Arles - blev udr\xc3\xa5bt til kejser. K\xc3\xa5ringen skete i Mundiacum (Mainz), og som sponsorer n\xc3\xa6vnes en gruppe romersk-galliske adelsm\xc3\xa6nd med Konstantins pr\xc3\xa6torianerpr\xc3\xa6fekt Decimus Rusticus i spidsen. Det milit\xc3\xa6re rygst\xc3\xb8d blev leveret af burgunderne under kong Gundahar og alanerne under kong Goar._NEWLINE_Et af de f\xc3\xb8rste resultater af hans udn\xc3\xa6vnelse var, at han officielt anerkendte burgundernes ret (som foederati) til det omr\xc3\xa5de, de havde bosat sig i, og deres f\xc3\xb8rste kongerige dateres derfor til \xc3\xa5r 411. Jovinus fik ogs\xc3\xa5 pr\xc3\xa6get m\xc3\xb8nter med sit eget portr\xc3\xa6t, og han gik i gang med at skabe en dynastisk struktur for sin kejserfamilie, blandt andet ved at g\xc3\xb8re broderen Sebastianus til medkejser i 412._NEWLINE_Allerede i for\xc3\xa5ret 412 begyndte det at g\xc3\xa5 sk\xc3\xa6vt. Visigoterne - under ledelse af Ataulf - kom til Sydfrankrig, og indledte forhandlinger med Jovinus om et samarbejde. Jovinus havde imidlertid ogs\xc3\xa5 knyttet kontakt til visigoteren Sarus, hvis sl\xc3\xa6gt i flere \xc3\xa5r havde v\xc3\xa6ret p\xc3\xa5 kant med Alariks og Ataulfs sl\xc3\xa6gt. Det endte med, at Ataulfs soldater dr\xc3\xa6bte Sarus, og det blev endnu v\xc3\xa6rre, da Jovinus udn\xc3\xa6vnte Sebastianus til medkejser, uden at orientere Ataulf. Scharf mener, at Ataulf havde set Jovinus som en paradefigur, han kunne bestemme over, og kejserens selvr\xc3\xa5dighed bet\xc3\xb8d, at Ataulf i stedet lyttede til de tiln\xc3\xa6rmelser, der kom fra kejser Honorius' hof. I 413 skiftede Ataulf side, og efter et kort felttog m\xc3\xa5tte Jovinus overgive sig. B\xc3\xa5de han og Sebastianus blev henrettet i Narbonne i juli 413, og deres afhuggede hoveder ankom til Ravenna 30. august 413."