b"\n_START_ARTICLE_\nSlaget ved Adairsville\n_START_SECTION_\nForspil\n_START_PARAGRAPH_\nEfter slaget ved Resaca den 13.\xe2\x80\x9315. maj trak general Joseph E. Johnstons h\xc3\xa6r sig mod syd med generalmajor William Tecumseh Sherman i h\xc3\xa6lene. Da han ikke fandt nogen god forsvarsposition syd for Calhoun, fortsatte Johnston til Adairsville mens hans kavaleri holdt Unionsh\xc3\xa6ren p\xc3\xa5 afstand.\n_START_SECTION_\nSlaget\n_START_PARAGRAPH_\nDa han var kommet over Oostanaulafloden fors\xc3\xb8gte Johnston at stoppe op og tvinge Unionsh\xc3\xa6ren til at bekosteligt angreb. Han regnede med at finde et passende omr\xc3\xa5de i n\xc3\xa6rheden af Calhoun, men deri blev han skuffet og i l\xc3\xb8bet af natten mellem den 16. og 17. maj f\xc3\xb8rte han den konf\xc3\xb8dererede h\xc3\xa6r syd p\xc3\xa5 mod Adairsville. Sherman fulgte efter, delte sine styrker i tre kolonner og rykkede frem over en bred front. Der var ildkampe langs ruten, men hovedstyrkerne kom ikke i kamp._NEWLINE_Ved Adairsville h\xc3\xa5bede Johnston igen af finde et godt sted at udk\xc3\xa6mpe et slag, men ogs\xc3\xa5 der var terr\xc3\xa6net ikke anvendeligt til forsvar og den konf\xc3\xb8dererede kommand\xc3\xb8r var tvunget til at forts\xc3\xa6tte tilbagetr\xc3\xa6kningen. Mens han faldt tilbage udt\xc3\xa6nkte Johnston en strategi, som han h\xc3\xa5bede ville f\xc3\xb8re til \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelsen af en del af Shermans styrke. Der var to veje, som f\xc3\xb8rte sydp\xc3\xa5 fra Adairsville\xe2\x80\x94en der gik syd p\xc3\xa5 til Kingston og en anden der gik til Cassville. Det forekom sandsynligt at Sherman ville dele sin h\xc3\xa6r og bruge begge veje. Det ville give Johnston muligheden for at angribe den ene kolonne inden den anden kunne komme den til hj\xc3\xa6lp._NEWLINE_Da sydstatsh\xc3\xa6ren opgav Adairsville i l\xc3\xb8bet af natten mellem den 17. og 18. maj sendte Johnston William J. Hardees Korps til Kingston ens han faldt tilbage i retning af Cassville med resten af h\xc3\xa6ren. Han h\xc3\xa5bede at Sherman ville tro at de fleste af sydstatsfolkene var i Kingston og koncentrere hovedparten af sin styrke der. Hardee ville s\xc3\xa5 holde Nordstatsh\xc3\xa6ren stangen ved Kingston mens Johnston sammen med Leonidas Polk og John Bell Hood \xc3\xb8delagde den mindre Unionskolonne ved Cassville._NEWLINE_Sherman reagerede som Johnston havde h\xc3\xa5bet og beordrede James B. McPherson og hovedparten af George Henry Thomass h\xc3\xa6r i retning af Kingston mens han blot sendte John M. Schofield og et korps fra Thomas' h\xc3\xa6r ad vejen til Cassville. Om morgenen den 19. maj beordrede Johnston Hood til at marchere ad en markvej et par kilometer mod \xc3\xb8st for Adairsville-Cassville vejen og opstille sit korps til kamp med front mod vest. Mens Polk angreb fronten p\xc3\xa5 Unionskolonnen skulle Hood g\xc3\xa5 l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 dens venstre flanke. Da Hood rykkede i stilling opdagede han at der var Nordstatssoldater mod \xc3\xb8st. De var en kilde til store fare, for havde Hood stillet op med front mod vest ville disse Nordstatssoldater have v\xc3\xa6ret i stilling til at angribe hans korps i den udsatte flanke og bagomr\xc3\xa5det. Efter en kort tr\xc3\xa6fning med nordstatssoldaterne faldt Hood tilbage og sluttede sig til Polk. Johnston, som regnede med at chancen for et vellykket slag var forpasset beordrede Hood og Polk til at rykke til en ny linje syd for Cassville hvor Hardee sluttede sig til dem, efter at v\xc3\xa6re blevet presset ud af Kingston. Johnston opstillede sin h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 en bakkekam og h\xc3\xa5bede p\xc3\xa5 at Sherman ville angribe ham der den 20. maj. Som s\xc3\xa6dvanlig var sydstatskommand\xc3\xb8ren fuld af tro p\xc3\xa5 at kunne sl\xc3\xa5 fjenden tilbage._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af natten trak de konf\xc3\xb8dererede sig tilbage over Etowah floden. De trak sig tilbage med blandede f\xc3\xb8lelser. De havde mistet en st\xc3\xa6rk position ved Dalton og var faldet tilbage fra Resaca, Calhoun og Adairsville. Nu trak de sig tilbage i ly af m\xc3\xb8rket. Om morgenen mens de gjorde sig klar til slag havde hum\xc3\xb8ret v\xc3\xa6ret h\xc3\xb8jt. Nu var deres skuffelse bitter. Selv om moralen ville stige i de kommende dage ville mange soldater aldrig igen s\xc3\xa6tte deres lid til Johnston's evner i samme grad som tidligere.\n_START_SECTION_\nEfterspil\n_START_PARAGRAPH_\nDen nat holdt de konf\xc3\xb8dererede ledere krigsr\xc3\xa5d. Pr\xc3\xa6cis hvad der var sket er stadig omstridt. If\xc3\xb8lge Johnston rapporterede Polk og Hood at deres linjer ikke kunne holdes og tilr\xc3\xa5dede kraftigt at h\xc3\xa6ren trak sig tilbage. Da han regnede med at korpskommand\xc3\xb8rernes bekymringer ville blive overf\xc3\xb8rt til tropperne og dermed sv\xc3\xa6kke h\xc3\xa6rens selvsikkerhed gav Johnston efter for disse krav, selv om han troede at stillingen kunne holdes. If\xc3\xb8lge Hood, hvis erindringer om krigsr\xc3\xa5det afviger betydeligt fra Johnstons, fortalte han og Polk Johnston at linjen ikke kunne holdes ved et angreb, men at linjen var en god stilling hvorfra man kunne rykke frem mod fjenden. Johnston var imidlertid uvillig til at risikere et offensivt slag og besluttede at falde tilbage over Etowah floden. Det er ikke muligt at afg\xc3\xb8re denne uenighed endegyldigt, men hovedparten af det eksisterende bevismateriale st\xc3\xb8tter Hood's version af krigsr\xc3\xa5det. Johnston var bestemt ikke tvunget til at lade r\xc3\xa5d fra sine underordnede g\xc3\xa5 forud for hans egen vurdering. Ansvaret for at opgive stillingen ved Cassville l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 den \xc3\xb8verstkommanderende."