b'\n_START_ARTICLE_\nSukhoj Su-15\n_START_SECTION_\nUdvikling\n_START_PARAGRAPH_\nI 1960 besluttede Sovjetunionen, at luftv\xc3\xa5bnets jagerfly ikke i tilstr\xc3\xa6kkeligt omfang var i stand til at at opspore og nedskyde eventuelle indtr\xc3\xa6ngende bombefly fra USA. USA havde foretaget en r\xc3\xa6kke opgraderinger af B-52-bombeflyet til B-52F og B-52G, ligesom USA i slutningen af 1950\'erne planlagde udvikling af supersoniske bombefly, herunder mach 3-bombeflyet B-70 Valkyrie. I slutningen af 1950\'erne var jord-til-luft-missiler ikke i stand til at nedskyde denne type fly, hvorfor udvikling af et meget hurtigt jagerfly med evne til at stige hurtigt var n\xc3\xb8dvendigt. Sovjetunionens fl\xc3\xa5de af jagerfly til forsvar mod indtr\xc3\xa6ngende bombefly bestod p\xc3\xa5 dav\xc3\xa6rende tidspunkt prim\xc3\xa6rt af jagerfly af typen Su-9, Su-11, MiG-19 og Jak-25, og det blev vurderet, at disse fly ikke i tilstr\xc3\xa6kkelig grad ville v\xc3\xa6re i stand til at l\xc3\xb8se opgaverne bl.a. pga. begr\xc3\xa6nset hastighed og radarkapacitet. Flyene var heller ikke i stand til tilstr\xc3\xa6kkeligt effektivt at angribe et indtr\xc3\xa6ngende fly "forfra" p\xc3\xa5 vej ind over m\xc3\xa5let. Det blev derfor besluttet at iv\xc3\xa6rks\xc3\xa6tte udvikling af en r\xc3\xa6kke moderne jagerfly._NEWLINE_Sukhoj OKB udviklede p\xc3\xa5 grundlag heraf bl.a. et et-motoret design T-49 p\xc3\xa5 grundlag af Su-9\'s skrog men med luftindtag i siden frem for luftindtag i n\xc3\xa6sen, hvorved der blev bedre plads i flyets n\xc3\xa6se til placering af en ny radar, RP-22 Oryol-D (NATO navn "Skip Spin"), ligesom Sukhoj udviklede T-5, der grundl\xc3\xa6ggende var en kraftigt modificeret Su-11 mod et bredere skrog, for at g\xc3\xb8re plads til to R-11F-300 motorer. Disse design ledte til T-58, der kombinerede de to motorer med den nye n\xc3\xa6se, men med luftindtaget trukket l\xc3\xa6ngere tilbage. Sukhoj udviklede endvidere en autopilot, der forbedrede muligheden for at opspore og nedskyde fjendtlige fly. _NEWLINE_T-58 blev godkendt til produktion den 5. februar 1962 som Su-15, og den f\xc3\xb8rste prototype fl\xc3\xb8j den 30. maj 1962. Testforl\xc3\xb8bet mellem august 1963 og juni 1964 forl\xc3\xb8b uden de store problemer, bortset fra, at jagerens korte r\xc3\xa6kkevidde blev p\xc3\xa5talt. Der blev derfor foretaget en for\xc3\xb8gelse af tankenes kapacitet og foretaget justeringer af skrogets design. _NEWLINE_Det endelige fly gik i tjeneste 1964 med et semi-aktivt radar m\xc3\xa5ls\xc3\xb8ge-system og et passivt IR m\xc3\xa5ls\xc3\xb8gnings-system, der var knyttet til det jordbaserede Vozdukh-1M m\xc3\xa5ls\xc3\xb8gningssystem. Flyet viste sig hurtigt at v\xc3\xa6re de \xc3\xb8vrige sovjetiske jagere overlegen, ikke blot med hensyn til hastighed og stigeevne, men ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 andre parametre, og Su-15 afl\xc3\xb8ste hurtigt Sovjetunionens \xc3\xb8vrige fl\xc3\xa5de af Su-9s, Su-11s og Jak-25. Den f\xc3\xb8rste Su-15 fik NATO-rapporteringsnavnet "Flagon-A". _NEWLINE_De f\xc3\xb8rste deltavingede Su-15\'ere har ringe egenskaber ved start og landing, hvorfor Sukhoj udviklede et nyt design med en forl\xc3\xa6nget vinge, der gav et for\xc3\xb8get vingeareal. De nye Su-15 med forl\xc3\xa6ngede vinger kom i tjeneste i 1969 og fik NATO-navnet "Flagon-D". Sovjetunionen \xc3\xa6ndrede ikke navnet i anledning af varianten. _NEWLINE_I 1969 begyndte tests af en opgraderet version, Su-15T, med en Volkov Taifun radar, der var baseret p\xc3\xa5 MiG-25\'s kraftige RP-25 Smerch-A radar (NATO "Foxfire"). Taifun radaren var ingen succes, og der blev alene produceret 10 nye Su-15T, I stedet udvikledes Su-15TM (NATO "Flagon-E") med en forbedret Taifun-M radar (NATO "Twin Scan") og mulighed for tilkobling af maskinkanon UPK-23-250 eller R-60 (AA-8 "Aphid") og kortr\xc3\xa6kkende luft-til-luft missiler. Taifun-radaren i Su-15TM var optimeret til at fungere som im\xc3\xb8deg\xc3\xa5 det fjendtlige flys egne im\xc3\xb8deg\xc3\xa5elses-funktioner p\xc3\xa5 bekostning af Taifun-radarens r\xc3\xa6kkevidde. Med et modificeret aerodynamisk design fik varianten NATO-navnet "Flagon-F". En variant til tr\xc3\xa6ning (Su-15UM (NATO "Flagon-G")) fulgte i 1976. De sidste Su-15, der blev produceret, var Su-15UM\'ere, der blev produceret i 1979._NEWLINE_Sukhoj OKB fremsatte flere forslag og tilbud om at foretage yderligere opgraderinger af flyet og motorerne for at opfylde Sovjetunionens krav til et langtr\xc3\xa6kkende taktisk jagerfly, men disse blev afvist af Sovjetunionen, der valgte at satse p\xc3\xa5 Mikojan-Gurevitj MiG-23 i stedet.'