b'\n_START_ARTICLE_\nHenning Wellejus\n_START_SECTION_\nUddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nFaderen var amat\xc3\xb8rpianist og inspirerede sin s\xc3\xb8n til at besk\xc3\xa6ftige sig med musik. Han begyndte at spille som 6-\xc3\xa5rig og s\xc3\xa5 sm\xc3\xa5t at komponere. Senere fik han undervisning i klaverspil og musikteori hos musikp\xc3\xa6dagog Magda Plessing og organist Bodil Helsted._NEWLINE_Efter studentereksamen i 1938 studerede han jura ved K\xc3\xb8benhavns universitet samtidig med, at han fortsatte sine musikstudier med Svend Erik Tarp som l\xc3\xa6rer i komposition og musikteori og Giovanni di Bella i instrumentation._NEWLINE_Han tog juridisk kandidateksamen i 1945 og var de n\xc3\xa6ste 28 \xc3\xa5r ansat som jurist i "Landsn\xc3\xa6vnet for b\xc3\xb8rne- og ungdomsforsorg".\n_START_SECTION_\nMusikalsk karriere\n_START_PARAGRAPH_\nJ\xc3\xa6vnsides med uddannelse og det civile arbejde, etablerede han sig som komponist, dirigent, pianist og musikskribent. Allerede 6. november 1939 fik han en violinsonate opf\xc3\xb8rt ved en koncert, arrangeret af Det unge Tonekunstnerselskab. "Et tydeligt sporligt Talent", mente en dagbladskritikker om denne sonate. I 1943 blev hans officielle op. 1, Suite for strygeorkester opf\xc3\xb8rt, og i 1945 en "Frihedsouverture for orkester - Det har slet ingen hast\xe2\x80\xa6"_NEWLINE_Fra 1950-1979 var han dirigent for et amat\xc3\xb8rorkester, Etatsorkestret, men han dirigerede ogs\xc3\xa5 i andre sammenh\xc3\xa6nge, f.eks. egne v\xc3\xa6rker med \xc3\x85rhus Byorkester, Radiounderholdningsorkestret, og Det norske Radioorkester. I en periode var han repetit\xc3\xb8r ved Malm\xc3\xb8 Stadsteater og Det Kongelige Teater. Ved flere lejligheder har han v\xc3\xa6ret akkompagnat\xc3\xb8r, ogs\xc3\xa5 i sammenh\xc3\xa6nge uden for den s\xc3\xa5kaldt "klassiske" musik, f.eks. p\xc3\xa5 Sebastians album The Goddess._NEWLINE_Som musikanmelder gennem en \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke - ved dagbladet K\xc3\xb8benhavn, Venstrepressens Bureau og senest ved Frederiksborg Amts Avis - fik han lejlighed til at argumentere for sin holdning til kompositionsmusikkens tilstand. Han fik snart et ry som en konservativ forsvarer af den klassiske tradition og som en af den moderne musiks skarpe modstandere. Men hans musik blev dog ind imellem spillet, b\xc3\xa5de i Danmark og i udlandet. I 1996 udgav Dacapo en CD med et udvalg af hans musik, og han er ogs\xc3\xa5 repr\xc3\xa6senteret p\xc3\xa5 en anden CD fra 2000 med v\xc3\xa6rker for bl\xc3\xa6serkvintet.\n_START_SECTION_\nMusikken\n_START_PARAGRAPH_\nFra begyndelsen af sin komponistkarriere valgte han at skrive musik som var lyttevenlig. Han har vendt modernismen ryggen, skrevet artikler og kronikker mod den musik, der hverken havde melodi eller l\xc3\xb8d godt. Han mente, at musikken skulle v\xc3\xa6re publikumsvenlig og im\xc3\xb8dekommende. Han forf\xc3\xa6gtede den holdning, at musik skal tale til hjertet og angreb den modernisme, der udelukkende er et anliggende for hjernen, for hvad der skrives med hjertet, g\xc3\xa5r til hjertet._NEWLINE_Af lidt \xc3\xa6ldre danske komponister kan han m\xc3\xa5ske sammenlignes med Emil Reesen, Jacob Gade og Oskar Gyldmark, men ogs\xc3\xa5 Svend Erik Tarp, Otto Mortensen og J\xc3\xb8rgen Jersild har han ting til f\xc3\xa6lles med. Hans musik er blevet sammenlignet med det engelske f\xc3\xa6nomen, der kaldes Light Music", en betegnelse man ogs\xc3\xa5 kan h\xc3\xa6fte p\xc3\xa5 musikken af Reesen, Gade og Gyldmark.'