Автори і назви книжок російською, бо читала я їх російською мовою. Тому пишу, як мені звичніше.
Сергей Лукьяненко
Конкуренты
Якось я пропустила момент виходу нової книжки С.Л., хоча він анонсував її в своєму жж. Дійшло до мене через пару місяців після виходу книжки. Я не читала, а слухала аудіокнижку. Що сказати? Мені сподобалось. Жанр космічна опера. Дія відбувається на землі (Валентин) і в космосі на космічній станції Плюшці (Катран). По сюжету головний герой Валентин зриває дивне оголошення агентства з працевлаштування «Зоряна година» про прийом на роботу пілотами в космосі. Він наносить візит, не знаходить там нічого цікавого, але приймає пропозицію. Нічого не відбувається і він залишає офіс компанії, але в цей час копія його свідомості, Катран, переноситься в космос на Плюшку. І там, усвідомивши неможливість повернутися раніше, ніж через три роки, живе, бореться, любить, літає, живе. А в цей час Валентин здогадується, що і до чого, знаходить в реальному житті жінку, яка поряд з ним там, на Плюшці, і намагається розгадати, в чому ж загадка цієї гри.
Як би там не було, але це дуже хороша реклама одній з сотень онлайнових браузерних ігор. І якби у мене не було упередженого ставлення до ігор в цілому, я може б і купилася на це :)
Вердикт: 10 з 10. Всім прихильникам С.Л., а якшо ви не фанат, то вам може і не сподобатись.
Неделя неудач
Рання повість. Написана в 1995 році і є продовженням роману Стругацьких «Понеділок починається в суботу». Оскільки я його не читала, то і в повісті нічого не зрозуміла. Але «Понеділок» уже давно залитий у мене в телефон, і зовсім скоро я його прочитаю і все зрозумію.
Убить чужого
Спасти чужого
Дві збірки оповідань тринадцяти сучасних російських фантастів, написані до щорічної конференції фантастики Єврокон-2008. У першій їм пропонувалося написати оповідання на тему вбивства чужого, а в другій дати відповідь на одне з оповідань першої збірки і врятувати чужого.
Непогані вийшли книжки. Особливо мені згадуються оповідання Лук'яненка про світ, який населяють ельфи-комахи і де люди в меншості.
Вердикт: 8 з 10. Можна читати.
Габриэль Гарсиа Маркес
Полковнику никто не пишет
Пісня групи Бі-2 все не давала мені спокою, довелося читати.
Сюжет: Знову ми зустрічаємося з Ауреліано Буендіа, одним із неспокійної сімейки Буендіа з роману «Сто років самотності». Він старий бідний і все чекає, що йому призначать державну пенсію. Він втратив сина. Він доглядає його бойового півня. Його дружина хворіє, намагається підтримувати чоловіка, але вмовляє продати півня і дожити до смерті безбідно. Фінал сподобався. Але книга загалом малодинамічна і більше описує те, що відчувають герої і як живуть, ніж те, як вони діють. Не дуже сподобалось
Вердикт: 5 з 10. Дуже на любителя.
Вспоминая моих грустных шлюх
Книга вийшла з-під пера майстра зовсім недавно, в 2004 році, і викликала жваве обговорення, бо Маркес а) сказав, що це буде його останній твір і б) самому Маркесу вже багато років, а він такі теми піднімає. Коротко сюжет: дідугану 90 років, а він захотів 14-річну дівчинку. Дід ніколи не був одружений і все життя користувався послугами повій. Трохи книга нагадує «Кохання під час холери», з тим, як Флорентіно все життя був з повіями, але це ні разу не вийшло назовні, але тут немає ні продовження, ні розгортання сюжету. Так от, герой все життя пропрацював журналістом, ні разу не був одружений, зате назбирав цілий жмуток повій, і на старості років захотів кохання і молоденьку дівчинку. І потім він типу в неї закохується і хоче з нею залишитися. Любові як такої я там не побачила, одне збоченство.
Вердикт: 4 з 10..
Бернард Вербер
Муравьи
День муравья
Революция муравьев
Сучасний французький автор і пише в стилі, в якому поєднуються елементи наукової фантастики, пригодницького роману і філософського есе. Цікаво, нестандартно, незвичайно, заплутано. Круті віражі сюжету, який в кожен наступний поворот заводить в такі хащі, що все, що уявляв раніше, постає зовсім в іншому світлі. Є три сюжетні лінії: лінія людей, мурах із федерації міст Біл-о-кан і книга «Енциклопедія абсолютного і відносного знання», в якій поєднуються наука і фантазія, факти і вигадки. І ці три сюжетні лінії постійно чергуються, частково переплітаються і в кінці з'єднуються в одну. Дуже цікаво виписаний світ комах: мурахи, сонечка, попелиця (тля), бджоли, оси, терміти, навозні жуки, хрущі, дощові черв'яки. Як живуть, як будуть житла, чим живляться, як розмножуються, як спілкуються, як добувають їжу, як б'ються між собою, як знаходять спільну мову, як паразитують один на одному або допомагають. Дуже цікаво було про мурах: як спілкуються феромонами; що означають сегменти вусиків, як називаються частини тіла мурахи (мандібули щелепи, торакс грудний відділ, кров прозора, тіло вкрите хітиновим панцирем, мураха може жити без лапок, але якщо відріжуть вусики, то його не впізнають мурахи з його племені і вб'ють як шпигуна), як відбувається поділ на касти, як спарюються в повітрі самці і самки і самка потім засновує нове місто, як безстатева мураха-робітник може, з'ївши спеціальну гормональну кашку, може стати самкою або самцем. Я не біолог і не знаю, скільки авторської вигадки є в книзі, але безперечно, детальність опису мурах і способу їхнього життя просто зачаровує. Ніби під велетенським мікроскопом можна побачити, те, про що можна тільки здогадуватися.
Ну, і розмах фантазії автора майже безмежний: люди створюють спеціальну машину для спілкування з мурахами, усвідомлюють, що цивілізація мурах значно давніша, сильніша і розумніша, ніж цивілізація людей і що цим двом цивілізацям є чого навчитися одне в одного. Люди роблять так, що мурахи відкривають релігію, гумор, мистецтво, любов речі, притаманні тільки людям. Мураха бере участь у судовому процесі і розказує про уклад мурашиного міста. А крім мурах, в книзі є над чим подумати: логічні задачки, які весь час ускладнюються (як зробити з шести сірників чотири рівнобедрені трикутники?), стосунки між людьми, спроба створити ідеальне суспільство в межах однієї школи,
Вердикт: 10 з 10. Буду читати решту книжок Вербера!
Марина и Сергей Дяченко
Дикая энергия. Лана
Читала якось вже, коли ще тільки книжка вийшла. А оце так захотілося перечитати, знову відчути той ритм, яким пронизана ця книжка, відчути безнадійність синтетиків, сміливість Літаючих, страх заводу, згуртованість і самобутність Зграї, печальну самотність Хазяїна заводу. Дуже сподобалось. Тільки фінал якийсь не дуже зрозумілий: Лана залишиться на Заводі і буде щодня віддавати свою енергію, щоб живити синтетиків? Так їй же доведеться там жити до смерті. Але ясно, що все буде добре.
Вердикт: 9 з 10. Легке чтиво. Хороша фантастика.
Андрей Макаревич
Занимательная наркология
Цікава така штука вийшла :) Макаревич вирішив спробувати ще себе на письменницькій ниві, їсти він вже зварив і пісеньку заспівав :)
Роздуми і спостереження на тему того, чому люди вдаються до сигарет, алкоголю і наркотиків, яка історія виникнення і вживання самогону, горілки, вина плодово-ягідного і портвейну в срср, короткі екскурси в богемну молодість самого автора, спогади про спільні застілля з Міком Джаггером і набридливих прихильників, спогади про пельменні, гранчаки, і ту атмосферу, яку я ще зовсім трошки застала, і яка вже зовсім недоступна підростаючому поколінню. Такий собі мікс пам"ятника епосі і твору на тему «я і алкоголь». Легке розважальне чтиво.
Вердикт: 10 з 10..
Иван Ефремов
Туманность Андромеды
Офіційний радянський фантаст створив у своїй книзі ідеальний комуністичний лад, де немає грошей, всі люди все життя працюють, але ні на що не нарікають, безкінечно щасливі і всім забезпечені. 640 сторінок роману вихоплюють щасливі ідилічні картинки: в космос на великі відстані вони літають, контакти з братами по розуму налагодили, історію вивчають, всі працюють, а тих, хто погано поводиться, ссилають на спеціальний острів.
Трохи занудна, як на мене, вийшла книга. Все ідеально правильно, все робиться суворо по інструкціям і по порядку, всі говорять правильні речі і правильно виглядають. І тема сексу не розкрита ні у космонавтів, ні у землян. Як можна летіти в кораблі на інші планети по 1050 років і при цьому без сексу обходитись і навіть про це не думати, а жити високими ідеалами! Фее
Вердикт: 4 з 10. Якщо вже зовсім читати нічого, покатить. Але в основному, книжка для зануд і педантів.
Лора Андерсен
Дети вечности
Це просто хіт цього року. Навіть не знаю, що наштовхнуло мене скачати в кінці минулого року цю книжку. Скачала, прочитала і була в дикому захваті. Не розумію, чому її досі не друкують? В Росії вийшла перша частина, але ж це тільки перша частина, написаних уже є шість, а всього має бути дев'ять! І за цей рік я прочитала її тричі! Хоча дуже рідко повертаюся до книжок, які вже читала.
Сюжет. В двох словах дуже важко розказати, про що книга. Можна говорити два дні і все одно не розказати, настільки вона класна. Про телепатів (есперів), яких нелюдина Лінорь, істота багатомірності, витягла з різних часових зміщень, і за різних обставин, щоб вони врятували землю. Це роман про космос і контакти з іншими цивілізаціями. Це роман про те, як людство втрачає себе і знову знаходить. Шестеро людей: князь, чаклун, що оживляє мертвих, геній-винахідник, повія, інквізитор і чоловік з величезною працездатністю стоять в центрі роману і з них починається ера телепатів. А взагалі 20 головних героїв, і кожен з них в різний період опиняється в центрі оповіді, і вони всі між собою пов'язані. Це роман про стосунки і контакти. Між людьми, які втратили людську сутність, але все одно залишаються людьми, і контакти людей з інопланетянами. Але інопланетність тут не ключова, а ключовою є складність істоти. Ми, люди, трьохмірні. А п'ятимірна істота може вступати в злиття з зірками і абсолютно дивовижна для усвідомлення людиною. Герої роману не люди, але і не потвори-інопланетяни. Вони істоти, що перейшли на вищий рівень розвитку. Це роман про любов: людську і інопланетну, яка долає все. Є контакти з іншими планетними системами, з Вищою радою галактики. Є взаємодопомога в генній інженерії з іншими планетами і зірками. Нічого схожого на дітей вічності я не можу відзначити. На сайті авторки завжди пасуться дуже багато людей, сотні позитивних відгуків. Байдужих немає. Або роман подобається, причому шалено (таких більшість), або зовсім не подобається. Таких одиниці.
Вердикт: 20 з 10. Однозначно читати. Повз таке не можна проходити
А зараз я читаю Айн Ренд «Атлант розправив плечі» і Джека Лондона «Серця трьох». Атланта давно радили. Першу книгу вже дочитала. Зараз на середині другої. А щодо Лондона, то його я ще в школі читала, і так захотілося дуала почитати :)