Anden bog (Jyske Lov)
|Velg språk||Norrønt||Islandsk||Norsk||Dansk||Svensk||Færøysk|
|Denne teksten finnes på følgende språk ►|
udgivet af det nordiske literatur-samfund
Kjøbenhavn 1850
Besørget af N. M. Petersen
ANDEN BOG
1. Um sannændæ mæn
2. Hvåræ um sannændæ mæn skulæ sværæ
Sannendæ mæn skulæ sværæ um mandråp, um afhog, um kvinnæ tækt, um hærværki, um markæ skjal, um sår, um guz hus eghn, of thæt ær meræ æn mark silfs (værth), ok um bånd.
3. Hvåræ sannændæ mæn skulæ sværæ
Sannændæ mæn skulæ sværæ å lanz thing um mandråp, um kvinnæ tækt, um hærværki, um afhog, ok of man vorthær førth mæth våld af sinæ eghnæ frælsæ. Æn å hæræz thing, of guz hus delæ vith bondæ, ok um sår. um markæ skjal i thæn samæ stæth, thær delæ jorth liggær.
4. Huræ sannændæ mæn skulæ i (ok af) takæs
Kunungs bref skal ljusæ sannændæ mæn i, å thæt hæræz thing , thær the skulæ væræ sannændæ mæn i. ok kunungs umbozman skal thæm i ethæ. Svå skulæ the sværæ, thær the ethæs i: svå hjalpæ hanum guth, at han (skal) göræ æi for fæ ok æi for frændær æth for nokær vild annæt æn thæt sannæst i hans sannænd eth ær ok thæt rættæst.
5. Of sannændæ mæn takæ meræ æn rættæ hæstæ leghæ
Vorthær sannændæ mæn (thær) i provæt, at the takæ meræ æn theræ rættæ hæstæ leghæ ær, tha havæ the fyrst forgört theræ bos lot ok sithæn theræ sannænd eth. Theræ rættæ hæstæ leghæ ær, allæ åttæ, en half mark silfs. tho at en takær thæn half mark silfs, tha skal han tho skiftæ hænnæ vith allæ sannændæ mæn. Hin, thær sannændæ mæn up kravær, hvat hældær the sværæ mæth hanum æth å mot æth ækki mæth allæ, tha skal han tho givæ hæstæ leghæ. Å thæt samæ thing, thær the skulæ sværæ, thær skulæ the theræ hæstæ leghæ takæ mæth things vitnæ. tha kumær æi sithæn delæ å. Æn haldæs hæstæ leghæ thær yvær, tha mughæ the sithæn delæ thæt mæth råns delæ.
6. Nær sannændæ mæn skulæ sværæ
Innæn minnæ æn sæx ukæ fulkumæs æi lagh mål mæth sannændæ mæn. for thy at thær skal thry thing til, half månæth mællæ hvært. Å thæt fyrstæ skulæ mæn ljusæ sit lagh mål ok thæt thær man vårthær. tha læggæ mæn thæm half månæth thing for, ok stæfnæ sannændæ mæn til. tha å thæt thrithi thing sæktær en ok annæn svarær, ok latæ vitnæ bjuthæ til[1], at sannændæ mæn (thær) æræ laghlik til krafthæ (um) at sværæ. tha skal dom til gangæ, at the åghæ um at sværæ. utæn dom åghæ the æi at sværæ. sithæn dömpt ær, tha mughæ the thæt æi latæ, utæn theræ bos lot liggær vith. Sannændæ mæn ok råns næfning mughæ skili um alt thæt, thær the æræ laghlik til krafthæ allæ timæ års, thær thing haldæs, for thy at morthær ok thjuf ok rånsmæn skulæ aldrigh frith havæ, methæn the frithæ ængi man.
7. Skil sannændæ mæn å
Skil sannændæ mæn å, tha skal thæt standæ, thær fleræ göræ, for utæn thæt enæ at åttæ the[2] bæstæ bygdæmæn ok (the) sannæst ok biskop vitnæ[3], at the antigh havæ gört ulogh æth uræt æth båthæ. Æn sværæ the ok allæ et ok svå openbarlik men (at hvær man vet at the svoræ men), svå sum of the svoræ annæn man til annæns banæ, thær æi var i the bygth, tha ær hin vorth dræpæn, æth æi å thæt land, tha mughæ the val theræ bos lot for göræ. for thy at sannænd skal e rikær væræ æn logh ok kærær. Æn thær flestæ gothæ mæn i bygd sæktæ them æi, ok sværæ the allæ et, tha skal thæt standæ. Sværæ sumæ sannændæ mæn å et thing ok æræ andræ æi til å thingi, tha skulæ mæn theræ forfall göræ, antigh thæt the vissæ æi thing æth våræ i laghæ forfall. tha skulæ the sværæ å thæt næstæ thing, thær thæræ ær æftær, æth göræ theræ forfall, sum fyrræ ær saght. æn sværæ the æi å hint thrithi thing æftær at hinæ andræ svoræ, tapæ theræ bos lot, of the våræ innæn lanz ok utæn sjukæsængi.
8. Um mandråp
Dræpæs man thorsdagh for non æth hvilkæ dagh for thorsdagh, ok ær lanz thing å thæn næstæ løghærdagh, tha åghæ frændær thæt at ljusæ å thæt samæ thing, Æn dræpæs man æftær non å thorsdagh, tha mughæ the bithæ til annæt næstæ thing,
9. Of æi mælæs laghlik æftær[4]
Mælæs æi laghlik æftær, ok ljusæs æi sum logh ær, ok forgangær lagh ting[5], tha mughæ mæn æi æftær mælæ utæn kunungs orlof. Æn givær kunung æi orlof til æftær at mælæ, tha kan hin ækki få, thær æftær mæl, meræ æn rættæ manbøtær. thæt ær thrinnæ attan mark pænning æth full virthning for svå manugh pænning æth kyns næfnd, of hin dyl, thær for sak ær. Æn vil hin, thær æftærmål skal havæ, æi æftær mælæ å rættæ lagh thing, ok æi fangæ orlof af kunung æftær at mælæ innæn dagh ok jamling, tha skal kunung mælæ hin vith bøtær, thær sæktæth[6] ær, of han gangær vith. æn dyl han, værjæ vith kyns næfnd. æn vil hin, thær sæktær, vith ængi thæssæ takæ (thær saghthæ æræ), tha ær kunung skyldighær at mælæ hin, thær sæktæth var, ok hans frændær angærløs for the delæ ok orsakæ. for thy at bølæ sak skal ængi man vith annæn bæræ.
10. Of kunung givær æftærmål
Girær kunung æftærmål, tha skal hin, thær æftær mæl, ljusæ mæth kunungs bref å lanz thing, at han havær fangæt æftærmål æftær sin døthæ frændæ. ok å thæt thing skal han ljusæ hins døthæ banæ, svå sum han våræ døth[7] i thæn samæ ukæ, thær næst foræ var. ok fylghæ sithæn sit lagh mål, svå sum fyrræ ær saght um mandråp. Æn hvå sum til æftærmål fangær kunungs bref, ok løn thæt thry thing, tha ær thæt skyldugh hanum ækki at dughæ.
11. Hvilkæ sannændæ mæn til skulæ
Hvåræ sum man vorthær dræpæn, hvat hældær i køping æth å land, hvæthæn han ær hælst, tha skulæ the sannændæ mæn e um sværæ[8], thær thæræ æræ sannændæ mæn, sum gærning ær[9] görth. Thæt samæ ær logh um alt thæt, thær sannændæ mæn skulæ um sværæ.
12. Huræ sannændæ mæn skulæ sværæ
Vilæ sannændæ mæn sværæ man til bøtær, tha bithæ the them svå guth hjalpæ, at han hæfnthæ antigh sår æth hog æth var nøth at væri sit (eghæt) lif æth sit (eghæt) goz, ok å for thy sin frith at haldæ. Æn vilæ the sværæ hanuifl frithløs, tha skulæ the sværæ, at han drap sakløs man, ok å sin frith at mistæ. Æn of banæ sak vorthær ljusd å lanz thing, tha åghæ sannændæ mæn at fangæ hanum banæ ok hvat hanum vorth til (banæ ok) liflåtæ.
13. Um thægnæ gjald
Fæstæs bot hemæ ok vorthær æi svoræt um, tha å kunung thægnæ gjald, thæt ær tolf marks pænning. æn sværæs man til bøtær, tha takær kunung æi meræ æn bloth vitæ. æn flyær han frithløs æth dør, tha å kunung af hans bo thre mark (pænning) for bloth vitæ. svå å han ok of han haldær sin frith.
14. Um afhog
Vilæ sannændæ mæn sværæ man frithløs for afhog, tha skulæ the sværæ, at han tok sakløs man ok leddæ til stoks ok hamlæth hanum, ok måttæ æm val takæ af hanum lif sum lithæ[10]. ok ær for thy skyldugh sin frith at mistæ. Æn vilæ the sværæ hanum til bøtær, tha skulæ the sværæ, at i thæt vighæ, thær the møttæs, tha vildæ han æi lif af hanum takæ ok æi limæ, ok görthæ thæt at våthæ. (ok ær for thy skyldugh sin frith at haldæ).
15. (For hvilt afhog sannændæ mæn skulæ sværjæ um)
Um hværkyns afhog, æm val øghæ sum annæt, åghæ the um at sværæ. Hvåræ sum fjarthing mannæ bøtær[11] bøtæs for afhog, thæræ må man sværæs frithløs for.
16. Um kvinnæ tæktæ
Mælæ mæn æftær kvinnæ, thær mæth våld ær takæn, ok vilæ sannændæ mæn sværæ hanum frithløs, tha skulæ the sværæ, at han tok hænnæ mæth våld ok hafthæ til håth konæ, ok ær for thy skyldugh at væræ frithløs. Æn of the vitæ, at hun var æi våld takæn, tha skulæ the sværge, at han tok hænnæ æi mæth våld ok æi gen hænnæ eghæn vili, ok ær for thy skyldugh sin frith at haldæ.
17. Of konæ vorthær[12] våld takæn
Hvilk konæ sik kallaer våld takæn at væræ, fyrstæ sinnæ hun kumæ af våld ok i sinæ eghnæ frælsæ, tha skal hun kæræ våld, thær vith hænnæ var gört, for grannæ ok for grankonær ok å kirki stæfnæ ok sithæn å thingi. tha ær vånlikt at hænnæ ær våld gört. ok æræ for thy sannændæ mæn skyldugh at sværæ um svå vorthæt mål. Æn thol konæ (ok thighær) sithæn thæt ær opænbart, ok man vet af grannæ ok grankonær, at han havær haft thæn konæ, æth of hun vorthær mæth barnæ ok kærær æi fyrræ, tha ær vånlikt, at hun var æi våld takæn, tho thæt (ællær) illæ var at faræt. ok tha thyrvæ æi sannændæ mæn til gangæ. Hvå sum sæktæs for våld tæktæ, ok sværæ the hanum angærløs, tha ær hin, thær å del, båthæ skild vith bot ok vith annæn logh for læghær vitæ, for thy at meræ logh fortakær e thæn minnæ.
18. Um len leghæ
Latær nokær mø æth konæ[13] liggæ hosæ sik i lønd mæth sinæ eghæn vili, ok vorthær thæt opænbart, tho at hun thighær ok sæktær ængi man, tha mughæ frændær tho sæktæ thæn, thær the vitæ the gærning, ok havæ af hanum antigh frændær eth, of han dyl, æth ni[14] mark bot, of han gangær vith, æth fællæ hanum at loghum, æth bøtæ[15] hans manhelgth, of han vil æi standæ til rættæ. Æn sithæn frændær havær for hænnæ et sinnæ bot takæn, vil hun aftær vorthæ illæ vith, latær en ok takær annæn, tha mughæ frændær æi for hænnæ hvært sinnæ bot takæ, utæn of hænnæ görs våld. The, thær næstæ værjænd æræ, skulæ delæ thæssæ delæ, ok æi annæn man. ok thæn bot fangær hun ækki af, for thy at thæt var mæth hænnæ vili. ok ængi frændæ, utæn hænnæ rættæ væri, thær hænnæ giftær orth skuldæ våldæ.
19. (Of konæ dør af barnæ)
Vorthær antigh mans husfrø æth hans sløkæfrith døth af barnæ, tha skulæ sannændæ mæn um hænnæ døth æi skili, for thy at barn afldæs æi vith hænnæ utæn hænnæ (eghæn) vili.
20. Of sløkæfrith dottær görs våld
Vorthær mans sløkæfrith dottær for leghæn, ok ær æi thing ljusd, tha må ængi, thær hænnæ til hør å fæthærn, delæ thæssæ delæ, num the, thær næst æræ å møthærn, ok (hænnæ) giftær orth skuldæ våldæ. Thæn sun, thær konæ fangær i lønd, takær ækki af thæn bot, thær hans fathær bøtær for læghær vitæ for hans mothær.
21. Um markæ skjal
Skil mæn um markæ skjal, tha åghæ sannændæ mæn af thæt hæræth at staplæ antigh mæth stok æth mæth sten, ok sværæ sithæn, i thæn samæ stath, thær (thæt) skjalnæth ær, at the havæ ræt gört. Æn ær thæt båthæ markæ skjal ok hæræz skjal, thær mæn skil um, tha skulæ fjuræ af et hæræth ok fjuræ af annæt, the thær næst æræ sitænd, skili um thæt sannæst the vitæ, ok sværæ (sithæn), at the görthæ ræt, ok (sithæn) ljusæ å thingi. Æn ær nokær minnæ til, at fyrræ var svoræt um, ok livær nokær man af the, thær svoræ, tha skal thær æi meræ um sværæs. æn ær æi minnæ til, at fyrræ var um svoræt, ok vil kunung rithæ markæ skjal, tha stær thæt (ok) for fullæ. tho må han æi kumæ at uvaræ til, svå at thæt ær lønt for antigh theræ, thær i the delæ æræ. Varlikær ær tho, at markæ skjal sværæs æn rithæs. for thy at them ær e kundæst af, thær næst sitæ. Ær markæ skjal svå, at the, thær bo i en by, havæ køpt i annæn by, tha skulæ the kallæ theræ køpæ vith å vithærmåls thing, thæt ær et thing fyrræ æn svoræt vorthær um, æth fyrræ æn kunung rithær markæ skjal, ok kallæ å stuf køp, ok gangæ vith markæ skjal. tha væri the theræ køp mæth kyns næfnd, of thæt ær mært mæth sten æth stapæl[16], tho at markæ skjal delæs af stath. æn kallæ the æi å stuf køp ok gangæ æi vith markæ skjal, fyrræ æn svoræt ær, tha dugær them ækki sithæn theræ å kallænd.
22. Of man sværæs frithløs
Sværæs man frithløs, ok vilæ hans vithærsakæ æi bøtær[17] takæ, tha fly han land innæn dagh ok månæth. flyær han æi, tha å kunung at skyflæ yvær hanum. ok æi å kunung frith køp af hanum at takæ, fyrræ han ær såt vith hins døthæ kyn. æn flyær han land æth dør, tha skulæ hans næstæ frændær bøtæ tvinnæ sal. hærthæs han ok vith i land, tha bøtæ hans frændær tho två salæ. Thæn, thær næst ær å fæthærnæ, svå sum ær fathær ok ælstæ sun, æth andræ frændær, of the æræ æi til, takæ stuth af fæthærnæ frændær, ok bøtæ en sal af fæthærnæ. æn the, thær næst æræ å møthærnæ, svå sum brothær, æth andræ frændær næst å møthærnæ, of brothær ær æi til, takæ stuth af møthærnæ frændær, ok bøtæ en sal. Ok havær hin två brothær, thær frithløs ær flyth, thær sjalf havæ goz ok laghæ uphaldsmæn æræ for them, tha ær hin ældær forman i thæn sal, thær å fæthærnæ bøtæs, ok thæn yngær forman i thæn sal, thær bøtæs å møthærnæ. æn ær æi meræ til, æn en brothær, tha ær han forman i[18] thæn sal, thær å fæthærnæ bøtæs. Æn havær hin frithløs två synær, tha æræ the næst uppæ at haldæ the två salæ, thær saghth æræ. tha[19] skal thæn ældær thæn sal uppæ haldæ, thær å fæthærnæ skal bøtæs. æn ær æi meræ æn en sun til, tha haldær han uppæ thæn sal, thær å fæthærnæ skal bøtæs, ok annæn givæ hinæ, thær næst æræ å møthærnæ.
23. (At klostær må ængi frithløs man takæ)
Klostær må ængi frithløs man takæ. æn e hvilk lagh fæld man, thær klostær takær, tha bøtæ the fult for hans brot[20], of han ær munk æth brothær, æth læggæ hanum ut, of han ær i værælds klæthæ.
24. Um oreghæt man
Oreghæt man mughæ mæn æi nøthæ til ættæ bot up at haldæ. Thæn ær oreghæt man, thær æi havær sjalf hus ok jorth, ok æi rethær lething ok landværn.
(25. Hvå skal ættæ bot up haldæ)
Æn skil två mæn å, hvilik theræ nær mer ær, ættæ bot up at haldæ, tha skal hin, thær fyrst sæktæs, antigh takæ vith thæn sal at bøtæ, æth visæ annæn, thær nær mer ær, mæth kyns eth[21] af hins næstæ frændær, thær frithløs ær.
26. Hvå bøtæ skal mæth annæn
Hvå sum utær mer ær i byrth æn at fjarthæ man, han tharf ækki bøtæ, num han vil. takæs ok bot[22] in, tha takæ the ækki, thær utæn fjarthæ man æræ, utæn of frændær vilæ them nokæt af givæ. Lærthæ mæn ok kvinnæ the bøtæ æi, ok the takæ æi bot, huræ nær sum the æræ i byrth, for thy at the mughæ hæfnæ å ængi man ok ængi man å them. Æræ lærthæ mæn æth kvinnæ hins næstæ arving, thær dræpæn vorth, tha takæ the en sal til arf ok görsum, of æi æræ andræ syskæn til, ok frændær takæ the andræ två sal.
27. Of man husær frithløs man.
Hvå sum husær frithløs man vitændæ æftær dagh ok månæth, bøtæ kunung thre mark. dyl han, væri sik mæth tolf mæn eth, at han vissæ æi, at han var frithløs, æth han hærbærgæthæ hanum æi mæth allæ.
28. Of man sværæs til bøtær
Sværæs man til bøtær, tha bøtæ han en sal af sit eghæt, ok kravæ sithæn stuth af sinæ frændær til the andræ två. æn e thæghær man sværæs til bøtær æthæ fæstær bot, (ok) fangær han ækki af frændær, haldæ tho al bot up (enæ), thær han fæstæ æth han var svoræn til. for thy at hvat sum man fæstær, thæt skal han ut givæ. Æn stythjæ frændær æi mæth hanum, tha må han søkæ them til nåms. For ænktæ brot[23], thær man brytær, takær han stuth af frændær, utæn for mandråp enæ.
29. Huræ mæn skulæ hærværki delæ
Hvå sum hærværki vil delæ, han skal allæ the samæ lund kæræ å thing ok stæfnæ, ok sit lagh mål fylghæ, svå sum saght ær um mandråp.
30. Hvilt hærværki ær
Gangær man mæth råthæt råth i annæns mans hus, ok brytær hus, ok takær ut antigh fæ æth klæthæ æth våpn æthæ andræ kostæ, thær bondæn å, fra bondæn sjalf æth fra hans hjon, thær å haldær, tha ær thæt hærværki. Bærjær man ok bondæ æth særær, æth husfra æthæ (andræ) hans hjon, the thær i fælagh ær (mæth bondæn), i bondæns eghæt hus, tha ær thæt ok hærværki. Æn hittæs the allæ såttæ i annæns bondæ gårth, ok vorthæ sithæn å at skiljæ, thæt ær æi hærværki. for thy at thæt var at våthæ. Æn bindær man bondæ i sit eghæt hus utæn hans skyld, æth takær bondæns dottær æth bondæ konæ, ok førær burt mæth våld, thæt ær ok hærværki.
31. (Of man rithær annæns mans korn up)
Rithær man annæns mans korn up (mæth våld), æth hirthær sit fæ thæræ i mæth våld, thæt ær ok hærværki. tho skal gothæ mæns å sjun til af[24] thæt næstæ thing. (at the se thæt ok vitnæ, hur stor thær thæn skathæ var).
32. Hvilt mans hus ær
Hvåræ sum mæn bothæs for, antigh mæth tjald æth mæth risboth æth mæth gryft, ok havær thær i ført sik sjalf ok sinæ kostæ, thær mughæ mæn brytæ å hanum hærværki, svå sum i hans eghæt hus. svå ok of man ær å skip stathæn, thær bygth ær mæth farkostæ. Hvilt hus, thær man leghær, thæt ær hans eghæt til leghæ mål ær utæ.
33. (At lanbo ær sjalf husbond for sik)
Lanbo ær sjalf husbondæ for sik, ok å hanum mughæ mæn hærværki göræ, ok æi å bryti. for thy at hvat sum görs å thæn gårth, thær bryti sitær i, thæt ær bondæns[25] kæræ. æn görs nokæt å brytins likom[26] æth hans konæ (æth hans börn), thæt må bryti sjalf delæ utæn hans husbondæ.
34. At sæx skulæ vitnæ um hærværki
Hvå sum hærværki vil delæ (æth kæræ), han skal havæ sæx gothæ mæns vitnæ af thæt hæræth, thær the gærning æræ i görth, upp å thæt thing, thær lagh thing[27] ær, ok the sæx skulæ vitnæ, at svå vorth vith hanum brot, at han må hærværki delæ laghlik. æn of hanum bristær vitnæ, tha skal thæn, thær sæktæt ær, sik værjæ mæth næfnd i kyn.
35. Of nokær mans fæ dræpær man
Slær nokær mans hæst man til døthæ, æth nokæt annæt fæ, thær man ær lovæt at havæ, svå sum ær nøt æth svin æth hund, ok vorthær thæt svoræt til mans banæ, tha bøtæ bondæ, thær åttæ, å thre[28] mark pænning, ok givæ tho thæssæ logh, at han vissæ æi, at thæt fæ hafthæ the kynnæ. æn timær thæt thrysæ i bondæns hæfthæ e um thæt samæ fæ, tha bøtæ for fullæ bøtær[29].
36. Of man føthær vild djur up
Føthær man vild djur up, svå sum ær ulfhvalp æth björnhvalp, hvat sum the brytæ, thær foræ bøtæ han fullæ bøtær, thær them up føddæ, ok them havær i hæfthum. æn vorthæ the løsæ, ok dræpær annæn man them, bøtæ ækki for. æn i bondæns hæfth mughæ the æi dræpæs.
37. Of man fangær døth af thæt, thær æi livær[30]
Druknær nokær man i annæns mans kældæ, thær man å særlik, thær foræ bøtær han thre mark, thær kældæn å. æn åghæ allæ grannæ, tha bøtæs ækki foræ. svå ær ok um ler graf. Æn druknær man i mylnæ dam æthæ i fiskæ gårth æth i andræ gårthæ vatnæ, æth fallær sjalf af hus, æth hus fallær å hanum, thær bøtæs ækki for.
38. Of man havær hus å annæn mans jorth
Fangær nokær man hus å annæns mans jorth, svå at han ær laghæ eghær at, ok brytær nokær man thæt hus up[31] utæn hans vili, tha må hin, thær husæt åttæ, delæ thæt til hærværki, ok kumær ækki vith hin at delæ, thær jorthæn åttæ.
39. Of man røvæs i annæn mans gårth
Æn brytær man bondæns hus up, ok takær thær ut hans gæstæ hæst æth andræ kostæ, thær gæstæn å, tha må bondæn delæ hærværki for hus brot ok gæstæn rån for sinæ kostæ, thær han tapæthæ. Æn røvær ænnæn man bondæns voghn, thær hans husfrø sitær i, tha ær thæt ok (fult) hærværki.
40. Um næfningæ[32]
Næfningæ skulæ sværæ um handrån, borån ok jorthrån, thær sumæ kallæ markrån. um våthæs gærning ok um thjufnæth. Thær um skal thry thing gømæs. å fyrstæ thing ljusær man sit rån. tha næfnæs thing for delæ man. å thæt annæt thing tha gøræs førstæ thing nyt, thæt ær, at två mæn vitnæ æth fleræ, at thæt ær theræ vithærmåls thing, ok at hin, thær sæktæs, var laghlik tilkrafth at standæ hin til rættæ, thær hanum sæktæthæ. ok sithæn sværæ[33] hin, thær sak givær. å hint thrithi thing skulæ næfningæ antigh sværæ hin[34], thær sak vorth givæn, til råns æth fra. Æn of man, thær sæktæs, gangær vith hins kostæ, thær hanum sæktæth, fyrræ æn um vorth svoræt, tha åghæ næfningæ thær æi um at skiljæ, ok æi å kunung sin ræt. tho takær bondæn sin ræt. æn alt må hin, thær sæktæs, ut læggæ mæth loghum, at han fæk thæt, thær han vorth sæktæt for, mæth våthæ, svå at han hugthæ, at thæt våræ hans eghæt, æth thæt[35] han fæk thæt mæth hans viljæ, thær å kallaer[36], æn bristær hanum logh, latæ ut thæt, thær å kallæs, ok bøtæ å thre mark båthæ bondæ ok svå kunung. Æn gangær han æi fyrræ vith, æn hanum vorthær svoræt å hand, tha skulæ næfningæ sværæ um, ok hin må kumæ vith ængi (annæn) logh.
41. Um rån ljusæs ok fylghæs æi
Thæn thær rån svær å vithærmåls thing hin annæn å hand, ok vil æi sithæn ful kumæ næfningæ til, gjaldæ bondæ thre mark ok kunung thre mark, ok gangæ æi næfningæ til.
42. Hvænnær næfningæ skulæ sværæ (um rån)
Å (hint) thrithi thing æftær at man ljusær rån å hand, æth of man sæktæs for nokæt annæt, thær næfningæ åghæ um at sværæ (æth skiljæ), skulæ the[37] til dømæs at sværæ ræt. thær æftær åghæ the næfningæ theræ råth at takæ af the bæstæ mæn[38], thær i hæræth æræ, hvat the skulæ til gangæ æthæ æi, ok hvilt the skulæ sværæ. for thy at tho at the göræ[39] allæ et, of the sværæ i gen the bæstæ ok the flestæ hæræz mæn, tha mughæ the tho theræ bos lot forgöræ.
43. Huræ næfning skulæ sværæ
Svå skulæ næfningæ sværæ: hjalpæ mik svå, guth ok thæn helghæ bok, thær jak haldæ å, at thæn man ræntæ annæn at thæt fæ, thær han vorth sæktæt for. ok ær for thy skyldugh ut at latæ ok bøtæ å thre mark bondæ ok thre mark kunung.
44. Um huræ mykæt rån må sværæs
Handrån må væræ hat æth hanskæ æth hvat sum man havær i sin hand, thær svå mykæt gjaldær ænsæ två hanskæ. for thy thæt ær meræ skam, at vorthæ svå rænt, æn andræ lundæ. Ængi andræ rån mughæ væræ minnæ æn half marks kostæ, thær næfningæ skulæ um sværæ. Thæt ær half marks kostæ, thær gjaldær half mark pænning.
45. Um borån
Thæt ær borån, of man gangær i annæns mans gårth ok takær thær burt af hans fæ æth klæthæ æth vapn æth nokær andræ kostæ, thær gjaldær half mark pænning.
46. Um jorthrån[40]
Jorthrån ær thæt, of man gangær i annæns mans fåld ut å markæ, ok takær thæræ hors æth nøt æth annæt fæ æthæ korn æth hø æth timbær æth nokær andræ kostæ, thær half mark (pænning) gjaldær.
47. Of man fallær for råns delæ
Hvilk man for råns delæ fallær mæth næfningæ, han ær skyldugh at rættæ vith bondæn, thær hanum fællær, thæt han ær fæld til. ok thre mark å, ok thre mark kunung.
48. Of man slær annæns mans akær æth æng up (mæth våld)
Æn slær nokær man annæns mans æng (al) up mællæ æg ok ændæ, æth skær al akær up (mællæ æg ok ændæ), ok førær burt. huræ mykæl sæthæn ær æthæ æng, tho at thæt ær minnæ æn half mark, tha må thæt mæth rån delæs.
49. Um våthæs gærning
Sæktæs man for helgthæ brot æth bloth vitæ, ok sværær han, at han görthæ thæt at våthæ, ok sværæ the næfningæ, thær skulæ um skiljæ, hans gærning til våthæs værk, tha bøtæ han vith hin, thær han brøt vith, ok hværki vith kunung ok æi vith biskop.
50. Huræ gamælt barn helgth må brytæ
51. Huræ næfningæ skulæ i takæs
Næfningæ skulæ åttæ væræ i hvært hæræth, två i hvær fjarthing, the thær thriggi markæ mæn æræ, athælbøndær ok æi bryti æth lanbo, num the thær uppæ haldæ for them fult landværn. Ok bøndær skulæ kumæ til things mæth them å thæt thing, thær næst ær æftær tolftæ dagh (jul), ok næfnæ for umbozman them, thær the havæ til næfndæ. Umbozman skal them i ethæ thæssæ lundæ: at the bithjæ them svå guth hjalpæ, at svå længi sum the æræ næfningæ, um allæ the mål, thær the vorthæ til krafthæ um at sværæ, ok them hør um at sværæ, tha skulæ the sværæ thæt (sannæst ok) rættæstæ ok utæn vild. Æn forglømæ bøndær them, ok vilæ æi them takæ til, thær næfningæ skulæ væræ, ok æi rethæ for umbozman, tha må umbozman sjalf takæ sik næfningæ. Æn skil fjarthing å innæn borths, at sumæ vilæ havæ en ok sumæ annæn, tha skulæ the væræ næfningæ, thær flestæ mæn havæ til takæt. Tho skal thæt gømæs, at e methæn (nokær) annæn ær til, thær æi havær (fyrræ) næfning væræt, thær tho ær svå fer, at han må væræ sin eghæn værjæ, tha må hin æi nøthæs til, thær fyrræ havær næfning væræt. (tho of nokær man næfnæs til, thær fyrræ havær væræt næfning, ok) vil han sjalf væræ, tha må umbozman hanum æi vrækæ. æn kan han æi sjalf skil å göræ, at nokær man ær til i hans fjarthing, thær æi var næfning, sithæn han var, ok vil han æi i gangæ, tha liggjæ hans thre mark vith.
52. Of nokær man vil æi næfning væræ
Æn søkær umbozman hans[43] thre mark laghlik, for thy at han vildæ æi væræ næfning, ok of han takær them af hanum, tho ær han ækki løs thæræ mæth. num e svå oftæ sum han kravæs laghlik til næfning at væræ, of han æi gangær i, tha gjaldæ e thre mark til thæs han vorthær svå fåtøk, at han havær æi thre mark vith at hættæ.
53. At næfning skulæ æi um skili å thæn samæ dagh thær the i ethæs
Næfningæ skulæ æi sværæ um æth skiljæ um nokær mål å thæn såmæ dagh thær the ethæs i. for thy at the mughæ æi havæ minnæ æn syntær[44] rum at letæ sannændæ um thæt the skulæ skiljæ um.
54. Of umbozman vil æi kravæ allæ næfningæ i
Vil umbozman hværki æi næfningæ fangæ innæn thry thing æftær thæt næstæ thing, thær næst æftær tolftæ dagh ær, ok ængi man lagh søkæ, for thy at han vil æi i gangæ, tha havær kunung goth ræt til at takæ hans læn af hanum, for thy at han vetæ bondæn rætløs. for thy at hvilk man for rån sæktæs, han ær skyldugh anthig mæth fullæ loghæ at hæghnæs[45] æth at fællæs[46].
55. Of næfning skil å
Sværæ fjuræ et ok andræ fjuræ annæt, tha skulæ thre til af thæt næstæ hæræth, the thær næst æræ sitænd, ok hvilkæ fjuræ the två af them fylghæ, thæt standæ.
56. At man skal æi sælæ sin sven læn i hændær
Ængi man, thær læn havær, skal thæt sin sven (i hændær) sælæ at søkæ, num skal thæt sælæ annæn[47] bondæ i hændær, thær (thæt søkæ må, ok) i thæt læn bor, ok pænningæ havær vith at hættæ, at göræ ræt vithær the, thær han brytær vith.
57. Of næfning dør æth far burt
Of næfning dør æth far pilgrims færth æth far af sysæl æth af hæræth, æth vorthær bryti, tha skulæ hans fjarthingsmæn takæ i annæn, ok umbozman i ethæ svå sum fyrræ ær saght.
58. Nær rån skal delæs
Hvå sum vil rån delæ å nokær man, tha skal han delæ thæt innæn thæn jamling, thær rån ær gört i[48]. del han thæt sithæn, tha fangær han ækki meræ æn tolf mannæ eth.
59. Of man lagh søkær annæn til rån
Hvilik man annæn søkær fullælik til rån, ok vil hin æi sættæ, thær for sak ær, tha læggjæs hanum fimt (for) til (hans) hus at takæ ut sint[49], ok thriggi mark bøtær å. æn ær han yværhørugh, ok vil æi bøtæ, tha dømæs hanum nåm at næmæ æftær sit, lønlik ok æi opænbarlik ok utæn gårths lith. tho skal hin, thær næmær, sighæ til hins grannæ, en æth två (æth fleræ) thæt[50] han næmtæ. Æn æi skal nåm takæ utæn things dom. for thy at takær han fyrræ æn han fangær dom til, tha må han vorthæ thær for anthig rånsman æth thjuf.
60. Hvilkæ næfning skili um rån
Havæ båthæ hin, thær rænær, ok hin, thær rænt vorthær, jorth i thæt hæræth, thær hin sitær i, thær rånsak vorthær givæn, tha skulæ the næfningæ thær um skiljæ, thær i thæt hæræth æræ, tho at hin sitær i annæt hæræth, thær rånsak gaf. of jorthæn ær bygth antigh mæth bryti æth lanbo æth han årthæ hænnæ sjalf at thæn næstæ ågrøthæ.
61. Um hvat næfningæ skulæ æi til gangæ[51]
Of ænnæn man kallær svå å thingi, at han havær læth man sinæ pænning æth hæst æth nokræ andræ thing, hvat sum thæt ær hælst, æth sat at væth, tha ær hin, thær sæktæs, skyldugh ut at læggjæ svå mykæt sum han gangær vith, ok givæ thær å tolf mæns eth. æn fallær han at loghum, latæ ut thæt, thær å ær kært[52], æn thol han dom, ok vorthær yværhørugh, ok rættær æi innæn laghdagh, tha ær han skyldugh at rættæ vith bondæ yvær thæt, thær kært vorth; thre mark ok thre mark vith kunung. slik samæ ænsæ han våræ fallæn for næfningæ. ok svå må thær næmæ æftær, of thæt ær lagh delt å thingi. æn var loghæn fæst, ok æi å thingi, tha ær thæt æi lagh delt. æn alt thæt, thær mæn sættæ at væth å thingi, thæt skulæ mæn løsæ å thingi.
62. Um borghæ
Of (ænnæn) man borghær for annæn, ok vil hin æi gjaldæ, thær borghæ vorth, tha skal thy likæst å hanum kallæ[53], sum for annæn gjald, for thy at hvat sum man vorth borghæ foræ, thæt skal han gjaldæ. ok ængi man må sik sighæ af borghæ. tho skal thær æi næfningæ til gangæ ok æi um skiljæ, for thy thæt ær svå sum annæn gjald.
63. Of man gangær i borghæ for thæn, thær lif æth limæ havær forgört
Æn gangær man i borghæ for thjuf æth for annæn man, thær sint[54] lif æth sinæ limæ havær forgört, tha skal han thæn (man) andvorthæ rættæræ, ok æi thæn man han tok hanum af. æn vorthær ok svå, at han slippær burt, antigh mæth ulykkæ æth mæth hins råth, thær borghæ vorth, tha skal hin, thær borghæ vorth, bøtæ allæ the brøtæ, thær hin görthæ, thær han vorth[55] borghæ foræ, ok thær å fjurtjughæ mark bondæ ok fjurtjughæ mark kunung, for thy at han andvorthæth æi mannæn (up).
64. Of hin vil fly, thær borghæ sattæ
Hvilik man borghæ sættær, han ær skyldugh for the[56] gærning ængi man at svaræ utæn hanum enæ, thær hans borghæ vorth. æn vil hin fly, thær borghæ sættæ, ok vorthær hin var vithær, thær borghæ vorth, tha skal han sighæ rættær til, ok han skal hanum up haldæ. for thy at han må hanum æi sjalf takæ, utæn thæt enæ, of han tok hanum i stokkæ æth i fjathræ, thær han vorth hans borghæ.
65. Hvå borghæ må væræ
Lærthæ mæn ok klostærmæn ok kvinnæ ok the, thær æi æræ kumnæ til laghæ aldær, thæt ær attan vintær, the mughæ æi borghæ væræ for the mæn, thær antigh skulæ mistæ lif æth limæ. Æn klærkæ ok ænkjæ, of hin vil, thær borghæ skal takæ, mughæ vorthæ borghæ for pænningæ. for thy at the havæ eghæt at gjaldæ af. Æn mør æth börn ok nokær mans husfrø æth klostærmæn, utæn abbot (enæ), mughæ æi borghæ vorthæ for pænningæ ok æi for annæt. for thy at ængæn (man), thær æi (sjalf) havær eghæt, må nokæt af hændæ. Ok æi bondæ sun i fælagh mæth sin fathær må borghæ vorthæ, tho at han ær ful voxæn.
66. Hvå rån må ljusæ ok skal sværæ
Um enæ talæ tnå val en ljusæ ok annæn sværæ. ok hvå, sum rænt vorthær, han skal sjalf sværæ, tho at annæn ljusær, of han ær sin eghæn væri. for thy han vet görst hvå hanum ræntæ. Æn vorthæ the ræntæ, thær æi æræ theræ eghæn væri, tha skulæ theræ væri båthæ ljusæ ok sværæ, ok fylghæ the talæ til fullæ svå sum andræ. Æn delæs ok rån vith the[57], thær æi æræ theræ eghæn[58] værjæ, tha skulæ theræ værjæ ok for them svaræ[59].
67. Huræ bryti må rån sværæ
Bryti må val rån sværæ um alt thæt, thær til thæn gårth hørær, thær han ær bryti foræ. æn tho skal husbondæ hanum um bjuthæ at delæ the delæ, ok å thingi ljusæ, at han ær fælaghs bryti ok æi rethæsven. Æn havær han sjalf annæn gårth ok thæræ bryti i, tha ær han thæræ husbondæ ok (laghæ) væri at, tho at han ær annæn stath bryti, ok må for thæn gårth delæ råns delæ, of han vorthær thæræ rænt.
68. Um fæld man at loghum
Thæn man, thær fæld vorthær at loghnm mæth råns næfningæ æth nokræ andræ lund anthig til kunungs ræt æth bondæns, svå at han ær skyldugh at gjaldæ sinæ thre mark, tha må hans goz æi af hændæs, hværki bofæ æth annæt, fyrræ æn han havær ræt gört båthæ bondæ ok svå kunung. ok han må ængi man søkæ, of han fangær nokær delæ, ok ængi man må hanum takæ til bryti, utæn of han vil for hanum rættæ (fyrræ æn han takær hanum), for thy at sithæn man ær antigh fæld æth sæktæth, tha må han æi flytæ farkostæ ok æi vitæ sik annæn stath burt.
69. Of man takær fæld man til sik
Takær (ænnæn) man i sin gårth æth i sit fælagh nokær man, thær laghfæld ær æth sæktæth, tha skal hin, thær hanum sæktær, kallæ å bondæn, thær hin ær til faræn, å et thing ok å annæt ok å thrithi. Vil hin, thær hanum tok (til sik), hværkæn for hanum rættæ æth latæ hanum burt mæth hans[60] kostæ, tha skal (mæth) hanum dømæs af thingi at takæ af hins bondæ gårth, thær hanum haldær, fult nåm. Æn ær han sæktæth ok æi fæld thæn timæ han kom i bondæns hæfth, tha skal han (aftær) ut faræ mæth sinæ kostæ. for thy at han må hanum æi haldæ ok æi takæ, fyrræ æn han havær orsakæth sik for thæn sak hanum gafs.
70. Of laghfæld man havær annæns mans fæ (i sit fælagh)
Laghfæld man skal ængi man sin øki læ æth at leghæ sælæ, æth andræ kostæ i hand sælæ, svå at han fangær thær svå lang hæfth å, at man væntær[61] at thæt var[62] hans eghæt. for thy tho at thæt ær annæns mans fæ, ok vorthær thæt takæt i hans hæfth, tha skal hin, thær åttæ, kaldæ å thæn, thær han læthæ æth såldæ at leghæ, ok æi delæ vith hin, thær tok.
71. Of man oreghær sik[63]
Of man vorthær laghsot i annæns mans gårth i bryti fælagh, ok ær vitnæ til, at han var lagth i fælagh, tha må han æi ljusæ bondæn alt fæ til, ok göræ sig oreghæth, utæn of thæt vorth fyrræ gört, æn han vorth sæktæth. tho havær bondæ våld til sin bryti i hand at sælæ, thæn timæ han vis hanum fra sik[64], svå mykæt ænsæ han vil. for utæn of theræ fælagh ær ljust å thingi, tha må han æi sælæ hanum minnæ (i hand) æh things vitnæ ær til.
(Um rethæsven).
Of bondæns rethæsven vorthær for rån fæld æth for annæn sak, tha skal bondæn anthig bøtæ for hanum æth læggæ hanum ut mæth hans pænningæ, of han havær. æn of han havær ængi pænningæ, læggæ tho svenæn ut.
72. Hvilt akær rån ær
Thæt ær akær rån, of man takær annæns mans korn, thær hin årthæ ok såthæ uilskæt ok vorth æi delt hanum af for mith sumær mæth things dom. tho at hin åttæ thæn akær sjalf, thær han tok korn å[65] forthy at hvå sum ærjær ok sår utæn kæræ, ok thighær hin, thær jorthæn å, tha må hin vitæ sik sæth mæth tolf mæns eth, at han fæk thæn akær mæth lof ok viljæ. of hanum bristær logh, tha havæ han thæn sæth forgörth ok sit arveth. Æn sighær han, at han årthæ[66] thæt at våthæ ok æi mæth viljæ, tha ær han skyldugh at havæ sit frøs gjald (aftær gen) ok havæ tapæt sit arvedh. Thæssæ delæ skulæ allæ for mith sumær delæs. æn delæs the æi for mith sumær, tha skal hin skæræ, thær såthæ, ok givæ bondæ full skyld for sin akær. Æn allæ sæthæ, thær mæn delæ svå up for mith sumær, sum fyrræ ær saght, takær thæn man sæthæn, thær såthæ, tha må han vorthæ rånsman. æn sighær hin (ok), thær annæns mans jorth såthæ, at jorthæn ær hans eghæn, ok delæs thæt for mith sumær, tha ær sæthæn skyldugh at gangæ til jafnæth handæ, ok hvårt sum jorthæn vitæs, thith gangær ok sæthæn. Æn of antigh theræ takær thæn sæth fyrræ æn jorthæn ær lagh deld, ok vinnær hin annæn jorthæn, tha ær hin rånsman, thær sæthæn tok.
73. Um af ærjæ
For af ærjæ vorthær man æi rånsman, utæn of han hæfthær thæt sithæn (lagh) rep tok thæt af hanum. Æn hvå sum ærjær annæn mans sæth up[67], tha havær han e thæræ mæth forgört sinæ thre mark vith bondæ ok thre mark vith kunung, tho at jorthæn ær hans eghæn. for thy at man skal delæ sik til rættæ ok æi takæ sik sjalf ræt. Svå ær thæt ok, of man slær annæns mans æng up. æn slær man all æng up mællæ æg ok ændæ, ok sighær, at thæt ær hans eghæt, ok gangær hanum jorthæn sithæn af hændæ, tha vær han thæræ foræ rånsman. Tho skal båthæ for af ærjæ ok of man vitæs, at han skær yvær ren, ok for af slæt givæs tolf mæns eth. hin, thær å kallær, at han hugthæ, at thæt våræ hans eghæt, ok latæ tho ut korn æth hø, thær å hins jorth stoth, ok bøtæ ækki å. æn bristær hanum logh, latæ ut, ok bøtæ å thre mark bondæ ok thre mark kunung. Æn sithæn logh ær givæn, ok vil han æi latæ ut ågrøthæ, num haldær yvær thrinnæ lagh dagh, bøtæ svå sum mælt ær.
74. Of man huggær i annæns mans skogh[68]
Far man i annæns mans skogh, ok huggær thær sum han å æi sjalf lot i, ok lathær å sin voghn, ok kumær nokær (eghær man) vith, thær ræt eghær ær at, ok finnær hanum at stofnæ æth fyrræ æn han kumær til athælvægh, ok takær han fra hanum the farkostæ, thær han far mæth, tha vorthær han æi thær foræ rånsman. æn kumær han til athælvægh, ok vis, af hvem han fæk thæt mæth rættæ skjal, tha mughæ mæn hanum æi up haldæ, mun skulæ faræ til hus mæth hanum, ok latæ (til) sjunæ mæth vitnæs byrth the kostæ. ok kan han æi fangæ rættæ hemlæ til, tha delæ vith hanum svå sum logh ær, antigh rån æth thjufnæth. svå ær ok um korn ok um hø.
75. Of man akær yvær annæns mans akær æth æng
Æn vil man antigh akæ yvær annæn mans æng æth akær[69], thær æi ær vægh skyldugh at liggæ, ok vrækær hin hanum burt, thær akær æth æng å, latær han tha (sin) voghn æth andræ kostæ (æftær standæ), tha ær hin thær for æi rånsmæn, thær hanum mentæ at faræ yvær sin æng æth korn. (Æn akær han mans sæth up, bøtæ anthig thre mark æth givæ tolf mæn eth).
76. Of man ufyrmær annæn å faræn vægh
Finnær man annæn å farnæ væghæ, ok vetær hanum ufyrmd, antigh at han takær hans øk af hanum, æth væltær hans voghn um, æth tothær hanum svå, at han må æi burt kumæ mæth sinæ kostæ, num forlatær[70] them thæræ, thæn, thær hanum ræntæ, hvat hældær han førær the kostæ burt æth latær them æftær liggjæ, tha ær han e hans rånsman at the kostæ. Æn kænnæs hin sjalf vith sinæ kostæ, ok takær them aftær i sin hæfth, svå sum fyrræ, tha må han æi søkæ hanum mæth rans delæ for thæt, han havær sjalf i hæfthum. Æn of hin, thær ræntæ, førær (them) hem til hus, antigh hæst æth andræ kostæ, thær han ræntæ, ok kumær hin, thær rænt vorth, ok kænnær sit i hans gårth mæth gothæ mæns vitnæ, tho at hin, thær ræntæ, førær antigh hem æth latær løpæ, ok finnær han, thær åttæ, æftær the gothæ mæns vitnæ, thær vissæ, at han var rænt, tha må han delæ thæt mæth ran[71].
77. (Um kunungs mæns bryti æth biskops)
78. Um biskops næfningæ
Biskops næfningæ skulæ væræ två i hvært kirkisokn (æth två i hvær fjærthing), ok skulæ kirkimæn them til takæ, ok umbothsman skal them i ethæ. The skulæ ækki samæn væræ i meræ æn en jamling. æftær jul skulæ the af skiftæs, svå sum andræ næfningæ. ok skulæ the æi sværæ utæn um helghæ brot, thæt ær of man bærjæs um helugh dagh.
79. Of næfning skil å
Skil næfningæ å i kirkisokn, tha skal (en[74]) næfningæ til af annæn fjarthing um at skiljæ. tho e thæn, thær næst ær sitænd. Biskops næfningæ mughæ æi (for) sværæ um meræ æn um thre mark[75], æn sværæ the vrangt ok fallæ the, tha skulæ the ok sættæ vith kunung svå sum andræ næfningæ.
80. Huræ sæktæ skal for helghæ brot
Of biskops umbothsman vil givæ nokær man sak for helghæ brot, tha skal han kæræ å thingi yvær thæn, thær han vil sak givæ, ok latæ hanum stæfnæ (til) thing[76], ok næfnæ å thingi thæn man, thær hin bårthæ, ok thæn helægh dagh, thær han bårthæs å. ok å fæmtæ dagh æftær thing, tha skulæ næfningæ um skiljæ hemæ at kirki ok æi å thingi. Hvilt munhæfth[77] thær han, thær sæktær[78], takær å thingi, thæt samæ skal han gømæ at kirki. Hvå sum sæktæs for helghæ brot, han må nytæ allæ the forfall, thær fyrræ ær saght.
81. At næfning skulæ æi thighænd fra kirki gangæ
Æn næfningæ å thæn (lagh) dagh them vorthær (foræ) laghth af thingi, tho at æi kumær umbothsman ok æi hin, thær for sak ær, tha skulæ the (tho) skiljæ um thæt, thær the våræ til mættæ af thingi. for thy at gangæ the thighændæ fra kirki, tha havæ the forgört theræ thre mark. Æræ næfningæ[79] utæn forfall, ok kumær æi å lagh dagh til kirki, tha tapæ the ok theræ thre mark. æn æræ the i laghæ forfall, tha skulæ the um skiljæ (å) fimt æftær thæt næstæ thing, thær the kumæ til[80].
82. Å hvem helgth brytæ
Man må å sin husfrø ok sinæ börn, thær mæth hanum æræ i fælagh, æi helgth brytæ, utæn of han vetær them sår mæth od æth mæth æg æth slær them limæ syndær. for thy at han skal refsæ them, of the brytæ, mæth staf æth mæth vånd ok æi mæth våpnæ. svå ær thæt ok um leghæhjon. Æn å husbondæ må husfrø val helgth brytæ, ok börn å theræ forældær mughæ allæ timæ[81] å åræt helgth brytæ. svå ok syskæn å annæt, of the æræ skild af fælagh. Thighæ the båthæ, thær helghæ brot görthæ, ok æræ såttæ, tha må umbothsman tho sak givæ hvem han vil.
83. Hvilkæ timæ helgth brytæs
Fra thæn løghærdagh at aftnæ, thær advent gangær in, ok til åttænd dagh æftær tolftæ dagh (jul) til sol ær sæt, hvå sum thær i mællæ bærjæs, han brytær helgth. Svå ær ok fra (ni ukæ) fastæ ok til åttænd dagh æftær påskæ. ok al pinxt ukæ, ok allæ the daghæ, thær præst bjuthær til helgth at haldæ, fra um aftæn, thær sol sættæs, ok til annæn daghs aftæn, thær sol ær sæt. Æn for helægh daghs yrknæth må man æi sæktæs, utæn (for) the daghæ, thær præst bjuthær ful helgth. thæt ær ok mællæ tviggi solmærkæ[82]. thær foræ skulæ mæn værjæs mæth tolf mæns eth, ok æi gangæ næfningæ til.
84. At dagh skal næfnæs, thær helgth å brytæs
Of man sæktæs for helgthbrot, tha skal næfnæs thæn dagh, thær han havær brøt å ok hvåræ han brøt. ok thæt munhæfth han takær å thingi, thæt skal han fylghæ.
85. Of umbothsman næfnær dagh, thær helgth brytæs
Næfnær umbothsman dagh, thær han sæktær man, tha hvat sum han havær brot for thæn dagh, thær næfnd ær, thær gangær æi sithæn sak æftær. Ænktæ helghæ brot (sak) må standæ yvær jamling.
86. At foræ en sak mughæ fleræ thre mark gjaldæs
Huggær man annæn i kirki æth kirki gårth um helægh dagh, tha bøtæs særlik for kirki ok kirki gårth, ok særlik for helghæ brot ok særlik for bloth vitæ. Æn huggær man vigth man æth munk, tha bøtær han svå myklæ meræ.
87. Um thjufnæth
Givær nokær man annæn thjufsak, ok takær (han) hanum nokæt i hændæ, tha bindæ thæt å hans bak, ok føræ hanum til things, ok andvorthæ hanum i hand kunungs umbothsman. ok umbothsmån havæ things[83] dom um[84], hvat han havær forgört mæth dylik styld.
88. Hvåræ foræ thjuf må hængi
Havær han stolæt half marks kostæ æth meræ, tha må umbothsman hængæ hanum utæn dom, ok havær thær ækki synd af. for thy at hans gærning havær hanum fordømd, ok han latær hanum hængæ for rættæns sak ok kunungs våld ok æi for hæfnd[85]. Æn bondæ må æi sjalf sin thjuf hængæ, for thy at han gör thæt for hæfnd. ok tho at illæ var[86] vith hanum gört, tha må han æi tho væræ sin eghæn rættær.
89. Of umbothsman vil æi takæ thjuf af bondæ
Æn of umbothsman vil æi takæ vith thjuf, æth hans undærsøkær, tha havær han forgört sit læn. for thy at han gör bondæn rætløs. ok skal bøtæ kunung fjurtjughæ mark ok fjurtjughæ mark bondæn[87]. Ok vorthær thjuvæn sithæn løs, tha væræ bondæn tho angærløs, thær hanum bant.
90. Of thjuf stæl minnæ æn half mark
Huræ mykæt thjuf stæl minnæ æn half mark kostæ, ok vorthær takæn mæth ok førth til things, tha ær han skyldugh at havæ thjufs mark[88], ok givæ kunung thre mark ok bondæn igild ok tvigild. Æn kumær thjuf til things bundæn mæth thjufnæth, huræ litæl sum thjufnæth ær, ok havær han fyrræ thjufs mark, skal han hængi. ok bondæn takæ igild ok tvigild, svå sum saght ær, ok kunung hans hovæthlot al.
91. At bondæ må æi latæ thjuf løpæ utæn things dom
Takær man thjuf æth annæn man, ok bindær ok førær hanum æi til things, num latær hanum (fyrræ[89]) løs, tha bøtær han hanum fjurtjughæ mark ok fjurtjughæ mark kunung. tho må umbothsman hanum æi sæktæ, utæn of bondæ kærthæ fyrræ, at han ær sjalf for tjufnæth vorthæn. Sithæn thjuf ær fangæn ok bundæn mæth thjufnæth mæth gothæ mæns vitnæ, slippær han ut ok vorthær løs, antigh af bondæns hus æth af thingi[90], utæn things dom, tha mughæ mæn hanom takæ hvar sum the finnæ hanum ok göræ hanum sin ræt. tho of han vorthær svå løs, at han far i sinæ eghnæ frælsæ, ok kumær til things ubundæn, tha mughæ mæn æi takæ hanum å thingi for the sak, thær hanum vitæs, num skulæ mæn hanum sæktæ å thingi ok søkæ hanum mæth lans logh. for thy hvat sak man givær annæn, tha ær han e skyldugh at havæ frith til things ok fra, forutæn of han gangær sjalf vith styld å thingi.
92. Of umbothsman latær thjuf løs
Takær umbothsman thjuf bundæn å thingi af bondæ, ok latær (hanum) sithæn løs utæn thjufs mark, tha må han æi tho kæræ yvær bondæn, thær hanum bant.
93. For hvat man må takæ thjuf
Takær man thjuf nokæt i hændæ, ok havær han æi skøtæ[91] til, hvåræ han fæk thæt, tha må han bindæs. æn næfnær han skøtæ, ok bristær hanum sithæn skøtæ æth hemlæ, tha ær thæt samæ. Man må æi skjutæ længær, æn til thrithi man. thæn thrithi man han skal ut rættæ[92] the kostæ, thær han vith gangær. thæn thrithi man skal tho (se, at han) havæ vin[93] til at latæ ut the kostæ, thær til hanum æræ fuldæ mæth ræt skøtæ, ok bøtæ æi å, num havæ tapæt sit værdh. æn havær han (æi) vitnæ til at han torgh køptæ, tha givæ tho logh, at han ær æi thjuf æth thjufs vitæ[94], ok vet æi sin køpæ hværkæn livændæ æth døth, ok havæ sit værth tapæt, (of thæt ær vitnæt). Vin thæt ær vitnæ (thær vith var), ok vitnæ rindær bast ok bånd ok kunungs ræt.
94. Hvår til man skal vin[95] havæ
Til skapæt klæthæ ok gört amboth ok til våpnæ, ok til hæst ok nøt ok til annæt fæ, ok til alt thæt, thær særlik mark[96] havær å sik, tha skulæ mæn (særlikæ) vitnæ[97] til havæ. Vin ær thæt vitnæ, thær vith var, at thæt køp køptæs[98]. thæt ær æi minnæ æn två mæn.
95. Um bånd
Man må ængi (annæn) man bindæ, utæn of han takær hanum nokæt i hændæ, æth han takær hanum i sit hus um nattæ tidhæ mæth sant mærki, at han vildæ stælæ bondæns kostæ.
96. Huræ mæn skulæ letæ[99] æftær sinæ stolnæ kostæ
Tapær man sinæ kostæ, tha skal han fylghæ til thæn by, thær han væntær, at hans kostæ æræ til kumnæ, ok ljusæ for allæ grannæ at thylik tjun. gangær nokær man vith the kostæ, ok sighær af hvem han fæk, tha rindær han thjufs nafn, of thæn gangær vith, thær han fæk af. æn of vægh farænd man, thær han kændæ æi, lagthæ æth lot the kostæ i hans hus (lønlik), æth såldæ hanum them at gømæ, tha ær han skyldugh at vitæ thæt mæth tolf mannæ eth, at han ær æi thjuf ok æi thjufs vitæ, ok han lagthæ aldrigh lønd å the kostæ. tho er han skyldugh, thær kostæn havær i hændæ, at vårthæ tak for the kostæ til thæt næstæ thing. ok thæthæn[100] næfnæs gothæ thing høringæ yvær at væræ, at han sæl ut, thær i hændæ havær, ok hin takær vith, thær å del. for thy at tha må hin man æi sæktæ hanum, thær kostæn lagthæ (thær) in at gømæ. æn kumær hin sithæn, thær the kostæ in lagthæ, ok kallær å the kostæ, tha skulæ the samæ thing høringæ, thær them tokæ ut, andvorthæ them aftær in. ok the delæ sithæn theræ delæ svå sum ræt ær.
97. Um ransakæn
Dyljæ allæ mæn, i by bo, the kostæ, thær man ljus[101] at, tha må han bethæs at ransaknæ yvær al by, ok thæt mughæ the hanum æi netæ[102]. æn en mans gårth æth två særlik må man æi ransakæ, utæn of han hættær sinæ thre mark vith, of han finnær thær æi thjufnæth innæ. æn thær mæn lovæ ransakæn yvær al by, tha skal umbothsman yvær væræ, of han ær til. æn ær æi umbothsman til (stædhæ), tha mughæ bøndær sjalvæ[103] ransakæ, ok takæ til i by, e hvåræ the vilæ[104]. ok hvåræ sum the finnæ nokræ the kostæ, thær hin havær at ljust, ok ær thæt[105] under husbondæ lås æth husfrø, tha må han æi sithæn skjutæ thæt andræ mæn å hand, for thy at the duldæ fyrræ. ok tha ær han[106] sjalf thjuf at the kostæ, ok havær thær mæth forgört sin hals, of thjufnæth[107] ær svå mykæt, ok sit goz, thæt ær hans hovæth lot i bofæ. æn börn ok husfrø tapæ ækki theræ hovæth lot, utæn of thjufnæth finnæs undær theræ[108] lås æth lykki, æth of börn æræ svå stinnæ, at the kunnæ fjalæ ok lønæ.
98. Of nokæt hittæs undær bondens lås
Man, thær ransakær, of han hittær sinæ kostæ antigh i bondæns lathæ æth sal hus æth i andræ husæ, thær sum æi ær lås foræ, tha ær e bondæn skyldugh at væræ vith logh, at han ær æi thjuf thær at ok æi thjufs vitæ, num (at thæt) vorth boræt hanum å hand for avænd. ok ær skyldugh at væræ orsak, utæn of loghæn fællær hanum. tho våldæ[109] hin, thær sæktær, hvat han vil hældær se en tolf mæns eth af hanum æthæ søkæ æftær mæth næfningæ. æn fallær han at loghum, tha ær han thjuf for the delæ.
99. Manghæ mughæ bindæs for en thjufnæth
Svå manghæ sum vithær vorthæ (takæn æth) funnæn, thær thjufnæth görthæs i hus (æth i fælagh), them mughæ mæn allæ for thjuvæ havæ[110], ok the havæ allæ theræ bofæ forgört. æn for the kostæ, thær i hus vorthæ funnæn, må ængi man bindæs utæn husbondæ enæ. for thy at han ær væri at husæt. utæn of svå timær, at man finnær nokæt[111] undær hans innæs mans lås æthæ lykki æth innæs konæ antigh svå sum ær i theræ kistæ æth i theræ both.
100. Of nokæt hittæs undær bondæ suns lås[112]
Hittæ mæn ok nokæt i bondæ suns kistæ, thær han bær sjalf lykæl til, æth i hans hærbærgh, thær han havær særlik lykki at, tha ær han thjuf for sinæ eghæn gærning, ok (thæt) gangær å hans hals, of han vorthær fæld æth nokæt i hændæ takæn. tha göræs suns hovæth lot at gjaldæ bondæ sin ræt ok kunung sin ræt.
101. Huræ mykæt man må forgöræ mæth styld
Husbondæ æth husfrø æth annæn man i fælagh må æi forstælæ meræ æn sin eghæn hovæth lot ok sin eghæn hals, utæn of en stæl ok annæn fjæl vitændæ, æth of fleræ vorthæ taknæ vith (færskæ) gærning. Ængi man må ok meræ forstjælæ æn sin eghæn hovæth lot. Æn vorthær husbondæ (lagh) sot antigh til fjurtjugh mark æth til thre mark, ok ær hans hovæth lot æi svå mykæl, tha gjaldæ allæ the, thær i fælagh æræ mæth hanum. Æn hvilik man ællærs af fælagh, thær fæld vorthær, gjaldæ sin hovæth lot ok æi meræ.
102. Um nåm
Æn hvilik man annæn sekær til nåm, ok takær et sinnæ af hanum, for thæn sak må han aldrigh meræ næmæ, tho at han havær takæt minnæ æn hanum hørthæ til. ok for ængi sak, thær han var fyrræ fæld for[113]. for thy thæt utærstæ fortakær alle the (sakæ), thær fyrræ våræ, of næmd vorthær.
103. Um lanbo (vorthær thjuf)
Of (bondæns) lanbo vorthær fæld til[114] thjufnæth, æth i handæ takæn, tha skal bondæn, thær hanum gaf sak, fyrst havæ sin ræt, thæt ær igild ok tvigild. ok umbothsman alt hans kvik fæ, thær yvær dörthærskyld må gangæ. athælbondæ å athælbit. thæt ær athælbit, thær æi må sjalf ut at dör gangæ. æn ær ækki annæt til, æn athælbit, tha skiftæs thæt i tu, jafnt mællæ umbothsman ok athælbondæ, sithæn hin, thær sak gaf, fæk sin ræt. æn ær nokæt kvik fæ til, tho at thæt ær æi meræ æn et får æth et svin, ækki kan umbothsman meræ for sin ræt fangæ.
104. Hvå i tak må gangæ
Of nokær man givær annæn man thjufs sak, thær sjalf havær jorth, tha må han sjalf gangæ i tak for sik. æn of lanbo givæs thjufs sak, tha skal hans bondæ[115] gangæ i tak for hanum, of han vil. [svå ok bondæn for sin bryti. æn givæs leghæ dræng thjufs sak, tha skal hans husbondæ gangæ i tak for hanum, (of han vil)], æn vil han æi, tha fangæ han sik annæn man, e hvåræ han må. æn kan han ængi man fangæ, thær i tak gangær[116] for hanum, tha må umbothsman takæ hanum til skjals[117]. thæt samæ ær um innæs man ok um innæs konæ.
105. Of man tak sættær sinæ kostæ i annæns mans hæfth
Of man kænnær sin hors æthæ nøt i annæns mans hæfth, ok kallær å (sit), ok dyl hin, thær i hæfthum havær, ok kallær sit væræ, ok sighær, æt thæt ær hans hemæfød fæ, tha skal han væri thæt mæth tolf mæns eth ok tviggi grannæ vitnæ, at thæt ær hans hemæfød. æn sighær han, at han køptæ thæt, tha å han at kumæ sin køpæ vith, thæt ær thæn man, thær han køptæ af. ok han ær skyldugh at hemlæ hanum thæt. æn havær han ængi hemlæ til, ok vil hin sighæ, thær å kallær, at thæt ær hans hemæfød, tha å han at bæræ fyls mærki[118] til, at thæt ær hans hemæfød. Fyls vitnæ[119] thæt ær tolf mæns eth ok[120] tviggi næfningæ[121] vitnæ.
106. Of man hittær annæn man å sin hæst
Takær thjuf annæns mans hæst, antigh innæ vith stol[122] æth å markæ, ok saknær bondæ sin hæst at genstæ, ok vorthær var vith, ok fylghær sin thjuf at genstæ, hvår sum han når hanum, tha må han takæ hanum. æn vorthær thær nokær dvalæ[123] i mællæ, antigh två daghæ æth meræ, ok finnær tha sin thjuf å sin hæst, ok bjuthær hin skot[124], antigh til en by fram æth två aftær, tha skal bondæ hanum fylghæ til thæn by, thær han bethæs til tak æth skot. æn bristær (hanum) tak æth skøtæ, tha gømæ bondæ sin thjuf.
Of man vet sin thjuf, ok må æi tho kumæ i sjun vith sinæ kostæ[127], tha skal han sæktæ thæn man å thingi, thær han væntær the sak å hand, ok latæ hanum stæfnæ tik things, svå sum fyrræ ær mælt um råns delæ. ok å thæt annæt thing sværæ hanum å hand (til) svå mykæt, sum han thor hans eth vith[128] hættæ. å thæt thrithi thing skulæ næfningæ til, ok sværæ hanum antigh orsak for the kostæ æthæ thjuf.
108. Of man vorthær svoræn til thjuf
Æn vorthær han svoræn til thjuf, tha latæ ut fyrst svå mykæt sum hin fældæ hanum til, ok thær å tvigild, ok kunung thre mark. utæn of han gangær vith thjufnæth å thingi, æth (thæt) hittæs i hans hæfth, tha faræ (mæth hanum) sum andræ thjuvæ, ok takæ kunung hans hovæth lot (al). Æn hærthæs han i[129], æftær at svoræt ær, ok vil æi ut latæ (the kostæ), tha skal hin, thær å kallær[130], mæth vitnæ af sit hæræths thing faræ til lans thing, ok vitnæ thæræ, at thæn man ær svå lagh sot, ok vil æi standæ til rættæ. tho svå at gømd var i hans gårth allæ thrinnæ lagh dagh. tha skal næfnæs for hanum lans thing. Kumær han æi til gen mål, ok stær æi hin til rættæ, tha formælæs hans hals, svå sum of han våræ takæn mæth thjufnæth.
109. Of man kallær annæn thjuf yvær thvært thing
Æn kallær man annæn thjuf yvær thvært thing, ok fylghær thæt æi sithæn hanum å hand mæth loghum, bøtæ hanum, thær han kallæth thjuf, thre mark ok thre mark kunung.
110. Of thjuf liggær sjuk (æth ær æi hemæ)
Of hin, thær for thjufnæth sæktæs, liggær sjuk, svå at han må æi til things kumæ, tha skulæ mæn bithæ e til han vorthær før. æn ær han faræn (i) pilgrims færth, tha skal ok bithæ til han hem kumær. æn ær han innæn riki ok tho utæn lans, tha læggæs hanum (en) månæth dagh for. Allæ the forfall[131], thær fyrræ æræ saghthæ, mughæ ok hæræ vårtæ[132], of han var æi hemæ thæn timæ, thær han vorth sæktæth. æn hørthæ han sin sak, ok flythæ tho sithæn, tha hjalpær hanum ænktæ forfall, utæn of kunung lot hanum kallæ.
111. Of mæn ransakæ, ok bondæ ær æi hemæ
Of mæn ransakæ i bondæns hus, ok ær han æi sjalf hemæ, ok hittæs thæræ stolnæ kostæ innæ, tho mughæ mæn æi husfrø bindæ æthæ burt føræ ubundæn, num skulæ grannæ for the kostæ i tak gangæ ok i vårthnæth[133], til bondæ kumær hem, at the føræs æi burt ok æi fjalæs. æn thær bondæ kumær hem, tha delæ hin, thær kostæn[134] tak sættæ, svå sum fyrræ ær saght. Thæt stær alt å bondæns svaræ, huræ man må æftær delæ.
112. Um fynd[135]
Of ænnæn[136] man hittær nokræ kostæ, ok sighær æi til, ok ljus æi at kirki ok æi å thingi, at han havær hit svå vorthnæ kostæ, tha må han thær foræ vorthæ thjuf, svå sum of han hafthæ thæt stolæt. Thæn, thær hittær, han skal sighæ til hvat han hittæ. æn thæn thær tapæthæ ok at ljusthæ, han skal sighæ lythkynnæ ok jartækn ok mærki.
113. Of man hittær silf æth gull
Hittær nokær man gull æthæ silf i høghæ æthæ æftær sin plogh, æth nokræ andræ lundæ, tha skal kunung thæt havæ. Æn vitæs ænnæn man, at hittæ gull æth silf, ok dyl han, tha væri sik mæth frændæ[137] eth.
114. Of man sæl annæn nokæt at gømæ
Sæl ænnæn man annæn nokæt at gømæ, æth sættær at væth, ok kumær eld i hus, ok brinnær thæt mæth andræ bondæns kostæ, of vitnæ ær til, at bondæn tapæthæ sinæ kostæ mæth hans, tha ær han skyldugh at væræ angærløs. Æn vil han æi (thær in lagthæ) at orvæs æftær vitnæ, tha væri hin vith næfnd i kyn, at han galt hanum ækki at. Æn ær han køpings man, tha væri vith næfnd af hans høgæstæ lagh[138]. æn bristær hanum logh[139], tha latæ ut kostæ, ok bøtæ å thre mark bondæ ok thre mark kunung. Æn vorthæ æi hans eghnæ kostæ burt taknæ mæth, tha gjaldæ han æftær thæt, thær hanum vorth i hand såld, ok væri sik mæth ængi logh. Æn[140] lån ok virthæ pænningæ mughæ æi fortapæs.
115. Of man stæl i lething
Of man vorthær sæktæth i lething for thjufnæth af styræsman æth af nokræ skipæræ, ok takæs hanum ækki i hændæ, tha skal han sik værjæ mæth the två mæn, thær hanum æræ næst um thoftæ å thæt borth, thær han ær å, ok sæx andræ skipæræ, hvilkæ han må til få. æn ær æi svå manghæ til, tha værjæ sik mæth the, thær til æræ, utæn the mæn, thær hanum sæktæ. fællæ the hanum til half marks kostæ æth meræ, tha faræ mæth hanum svå sum mæth andræ thjuvæ. ok havæ båthæ forgört sinæ kostæ, the han havær thæræ, ok sin hovæth lot hemæ. æn kumær han usæktæth hem, æth fæstær logh (for sik) i lething, ok gaf hænnæ æi fyrræ æn ham kom hem, tha skal han værjæ sik mæth tolf mæns eth.
Noter:
- eller latæ vitnæ ljuthæ.
- eller theræ.
- eller utæn of the bæstæ bygdæmæn ok the sannæst åttæ ok biskop vitnær.
- eller of konung givær æftærmælæ.
- eller lanz thing.
- eller for sak.
- eller var dræpæn.
- eller skiljæ.
- eller vorthær.
- eller limmæ.
- eller hvåræ sum fjurtug mark.
- eller kærær sik.
- eller ænki.
- eller thre.
- eller søkæ.
- eller mæth gryft.
- eller bot.
- eller at.
- eller tho.
- eller brøtæ.
- eller næfnd.
- eller bøtær.
- eller ængi brøtæ.
- eller å.
- eller hans husbondæ.
- eller limæ.
- eller lanz thing.
- eller ni.
- eller manbøtær.
- eller Of man druknær i annæn mans kældæ.
- eller burt.
- eller råns næfningæ.
- eller svaræ.
- eller hanum.
- eller at.
- eller kærær.
- eller næfningæ.
- eller mæns råth.
- eller sværæ.
- eller hjorth rån.
- eller barn ok.
- eller fæmtan.
- eller bondæns.
- eller sju nættær.
- eller værjæs.
- eller æthæ tho fallæ.
- eller en.
- eller thær rænt er.
- eller hans.
- eller at.
- eller um fælaghs fæ æth væth ok um gjald.
- eller kallæt.
- eller kallæs.
- eller sit.
- eller var.
- eller thæn.
- eller them.
- eller eghnæ.
- eller sværæ.
- eller sinæ.
- eller væntæ.
- eller ær.
- eller laghsot man må æi oreghæ sik.
- eller thæn timæ the skillæs ath
- eller skar korn af.
- eller såthæ.
- eller um.
- eller Of man finnær sinæ kostæ i annæn mans voghn.
- eller korn æth æng.
- eller forsakær.
- eller råns delæ.
- eller mæns.
- eller mæns.
- eller æn.
- eller half mark.
- eller næfnæ thing for.
- eller munhof.
- eller thær sæktæt ær.
- eller næfningsmæn.
- eller våræ til mæltæ.
- eller tidhæ.
- eller sol sætæ.
- eller thingmæns.
- eller till.
- eller avænd.
- eller vorth.
- eller thjufsens frændær.
- eller mærki.
- eller faræ.
- eller å thing vægh.
- eller hjemlæ.
- eller ut rethæ.
- eller vitnæ, vinnæ.
- eller vitænd.
- eller vitnæ, vinnæ.
- eller mærkæ.
- eller vin.
- eller thær vith var thær thæt køp køptæs.
- eller mælæ.
- eller thær.
- eller mæn ljusæ.
- eller menæ.
- eller bondæn sjalf.
- eller han vil.
- eller æræ the kostæ.
- eller husbondæ.
- eller thjufnæthæn.
- eller husfrø.
- eller vældær.
- eller haldæ.
- eller styld.
- eller i bondæns suns hæfth.
- eller til.
- eller for.
- eller hin, thær jorthen å.
- eller vil gangæ.
- eller skjalæ.
- eller vitnæ.
- eller hemæfød vitnæ.
- eller æth.
- eller grannæ.
- eller innæ i stollæ.
- eller dvalsæ.
- eller skøtæ.
- eller æftær.
- eller vænsle sak.
- eller sin thjufnæth.
- eller å.
- eller vith.
- eller kærthæ.
- eller formål.
- eller væræ for fuld.
- eller ok vårthæ.
- eller the kostæ.
- eller Of man dyl thæt, thær han hittæ.
- eller nokær.
- eller frændær.
- eller logh.
- eller lagh.
- eller for thy.