text: Udby Kirke
  
  publiceret: 2023-09-05 08:49:25+02:00
  Udby Kirke er en sognekirke, der ligger i den sydlige udkant af den lille landsby af samme navn cirka 10 kilometer nord for Vordingborg.
  Kirkegården er omgivet af sengotiske mure af munkesten mod syd, øst og delvist mod nord. Hovedindgangen er nord gennem en muret portal fra starten af 1600-tallet.
  Kirken består af en romansk apsis, kor og skib i kampesten, en romansk forlængelse af skibet mod vest og tre gotiske tilbygninger. De er et våbenhus på skibets sydside, et sakristi på nordsiden og et tårn. Dertil kommer et ligkapel på skibets nordside fra tiden efter år 1850.
  Kirken står i dag hvidkalket med røde tegltage.
  I apsis er der mod øst bevaret rester af et oprindeligt vindue, men der er ingen bevaret i koret. Der har dog været tre i hver langmur i skibet, og så har der oprindeligt været en dør mod syd og en mod nord. Af dem er vinduerne muret til og delvist bevaret i murværket, syddøren er stadig i brug, mens norddøren er muret til. Disse bygningsdele har alle udekorerede gavle mod øst, og apsissen har som det eneste blytag.
  Allerede i senromansk tid forlængedes skibet mod vest. Mens forlængelsens sydmur nogenlunde flugter med den oprindelige, rykkede man mod sædvane dens nordmur indad, så forlængelsen blev smallere end skibet. Det har dog aldrig været intentionen, at forlængelsen skulle blive til et tårn. Tilbygningens oprindelige norddør er stadig i brug, mens der ingen spor er af en i den sydlige mur.
  De tre gotiske tilbygninger er alle af munkesten. Fra omkring år 1500 stammer det anselige våbenhus foran skibets syddør. Dets dør sidder i et spidsbuet murspejl. Ligesom det lidt yngre sakristi har langmurene i gesimsen et savskifte, hvor teglstenen er lagt på skrå, så deres hjørner vender udad, og taggavlen har gotiske dekorationer af trappeformede kamtakker og højblændinger, dvs. høje murnicher. I sakristiets østlige væg er der en ejendommelig lille gemmeniche med en smal åbning og et bredere rum bagved.
  I tiden omkring årene 1500-1525 opførte man tårnet med dets trappehus. Tårnet har nederst mod vest et stort, spidsbuet vindue. Der har tidligere mod syd været et oprindeligt, spidsbuet vindue. Under taget er der fladbuede, tvillingdelte glamhuller til lyden, og taggavlene har gotiske dekorationer med kamtakker og blændinger. I 1744 blev tårnet stærkt ommuret, og der anvendtes hertil 3000 sten fra Vordingborg Slot.
  Ligkapellet nord for skibets vestlige del er i nygotisk stil, som efterligner det middelalderlige formsprog.
  I det indre står kirken hvidmalet. Rummet bærer præg af de murede og hvælvede lofter og deres karakteristiske bemalinger. Apsis dækkes af et oprindeligt halvkuppelhvælv. Omkring år 1400 er i koret blevet indbygget et rigt stjernehvælv, der mod sædvane ikke har krydsribber, men er retvinklet delt. Lidt yngre, men i hovedformen beslægtede, er skibets hvælv. De simple ribber danner i østhvælvet en dobbeltstjerne, i midthvælvet en enkeltstjerne og i vestforlængelsens hvælv en irregulær figur.
  Våbenhuset, sakristiet og tårnet har krydshvælv, som formentlig er fra deres opførelse.
  Den runde triumfbue er undermuret i 1885, mens der mod tårnet er en spidsbuet tårnbue.
  Af tagværkerne er kun sakristiets senmiddelalderligt.
  I kirken er der bevaret rester af kalkmalerier fra fire forskellige perioder. De ældste fra tiden før hvælvenes indbygning er sandsynligvis fra slutningen af 1200-tallet. Over hvælvene er der kun svage rester efter en formodet kronfrise og enkelte farvefragmenter.
  Et århundrede senere er malerierne på korets hvælv, der rimeligvis er udført umiddelbart efter hvælvets indbygning omkring år 1400. De er udelukkende af dekorativ karakter.
  Fra samme periode stammer figurbillederne på den vestlige forlængelses nordvæg.
  Over hvælvets fire vægbuers spidser er der malet små bogstaver og en lilje. Det er plumpt arbejde fra omkring år 1500 med grønne og røde farver.
  På skibets piller, vægbuer, triumfvæg og korbue er der rige dekorationer fra den yngre renæssance fra 1578.
  Selv om de fire udsmykninger på korets, skibets og sakristiets hvælv og på vægge er stærkt opmalede i 1885-1886 vidner de om, at kirken har været meget rigt udsmykket både før og efter hvælvslagningen.
  Af middelalderligt inventar er der bevaret den romanske døbefont af granit. Den har en todelt rundstav om kummens øvre kant, rundstav forneden, og på foden i højt relief ses fire brystbilleder af mænd.
  I vinduesnichen på skibets sydvæg er der anbragt en figur, der forestiller en siddende biskop. Den er fra omkring år 1300, og den stammer utvivlsomt fra et middelalderligt sidealter.
  På korets nordvæg er der en krucifiksfigur fra midten af 1400-tallet, og ophængt over tårnbuen er der et krucifiks fra tiden omkring år 1500.
  Op ad korets nordvæg står der en højrygget bænk fra 1550-1575.
  Prædikestolen er fra den tidlige renæssance fra 1584. Den er angiveligt af Hans Snedker fra Næstved. I hvert fag har den runde bladkranse med mandshoveder i tidens dragter, og på hjørnerne er der joniske pilastre, dvs. halvsøjler. Felter og hjørner er udfyldt med blade og frugt.
  Altertavlen er angiveligt udført af Bertel Snedker fra Vordingborg ca. år 1585. Den har seks felter med tekst på sort baggrund, som adskilles af hermer, dvs. halvfigurer på halvsøjler. På siderne står der marmorerede søjler, og yderst er der storvinger. I det tvedelte topstykke findes det danske og meklenborgske våben, og i topgavlen er der et lille relief af gud fader med verdenskuglen.
  Kirkens bænke har gavle, som i det væsentlige er fra 1619, mens dem i den vestlige forlængelse er fra 1626. De har alle brede pilastre med kassetteværk, kanneleret skaft og toskansk kapitæl, som krones af en gavltrekant. De samtidige vægpaneler er glatte.
  I tårnrummet er der en gravsten fra den romanske periode, og i våbenhuset er der en fra 1599. Den romanske sten har på den skråkantede flade i relief en lang stang, foroven med et hjulkors, og derover ses en fane, som ender i et lille kors.