text: Alsted Kirke
  
  publiceret: 2023-06-16 20:28:05+02:00
  Alsted Kirke er en sognekirke på øen Mors, som er placeret i et øde marklandskab med jævnt terræn og med fjorden, Dråby Vig, som nærmeste nabo.
  Kirkegården er omgivet af kampestensdiger. Indgangen skal findes i kirkegårdens nordvesthjørne.
  Kirken har intet tårn, men består af et romansk kor og skib samt et sydvendt våbenhus fra 1600-tallet. En tømret klokkestabel i fyrretræ er placeret ved vestgavlen, men kirken har også tidligere haft et klokkehus.
  Den romanske kirke er opført af granitkvadre på en sokkel med skrå kant, der på et kort stykke af vestgavlen er erstattet med rå marksten. Rundt om skibets nyere vinduer samt øverst på vestgavlen ses hvidkalkede partier. Også våbenhuset er hvidkalket, men uregelmæssigt placerede, rå kampesten ses ved soklen.
  Kirkens bygningshistorie og formsprog er kendetegnende for området og generelt præget af at stenene flere gange har ændret placering samt tilmuringer, hvilket de store jernbogstaver og cifre på skibets sydside vidner om (bl.a. årstallet 1766).
  I østgavlen kan skimtes et tilmuret vindue i rå kamp. Også skibets norddør er tilmuret og anes diskret i den udvendige facade under et vindue. I norddørens bevarede karmkvadre ses et sjældent forekommende ornament (en ring- eller hjertekæde). I korets østvendte facade ses desuden en indad falset cirkel, dvs. med et retvinklet indsnit, samt flere diskrete middelalderlige stenhuggerfelter. Et stenhuggerfelt er en regelmæssig eller uregelmæssig figur indhugget i en kvader, som ofte laves for at tilsløre en ujævnhed i stenen. Særligt fremhæves skal også en kvader med en helgengrav, som er indsat i våbenhusets østmur. Denne har tidligere været alterplade på kirkens romanske stenalter.
  Kirken er hvidkalket i det indre med gråmalede bjælkelofter. Indvendigt ses også korbuen, som blev udvidet og kalkoverpudset i 1766, samtidig med at murværket i skibets sydside blev bygget om.
  Alle kirkens tagflader er i bly, og der er adgang til tagrummet via en udvendig lem i østgavlen, hvorfra det nyere tagværk af fyr kan iagttages. 
  Kirkens interiør er ganske helstøbt i sit udtryk og sammensat af harmonerende træsorter. Træværket har dog enkelte, bemalede udskæringer og forgyldte detaljer. Det historiske inventar er primært fra 1600-tallet med enkelte ældre og yngre inventarstykker.
  Kirkens romanske alterbord er bevaret, men den oprindelige plade er, som nævnt ovenfor, indsat i våbenhusmuren. Altertavlen er et snedkerarbejde fra 1902. Foran storfeltet står en kopi (lavet af kallipasta, som er et støbemateriale med bl.a. gips) af Bertel Thorvaldsens Kristus, som også kendes fra flere andre kirker på egnen. Den tidligere altertavle og tre malerier af Chr. Pedersen Lyngbye fra 1699 findes ikke længere i kirken.
  Kirken har ligeledes en romansk granitdøbefont fra middelalderen samt et korbuekrucifiks fra 1500-tallet. Prædikestolen fra omkring år 1627 indeholder dele fra 1700-tallet. Som en del af det forreste stoleværk i skibet ses fire stolegavle med adelsvåben, som muligvis stammer fra herskabsstole dateret til 1566-1646. Også stoleværket rummer således dele fra flere perioder, men størstedelen er nyere.
  Placeret i koret ses en præstestol fra 1600-tallet med en egnstypisk dekorativ bort langs øverste gavlkant med æggestavsudskæringer. En degnestol med en nyere datering, som er samtidig med størstedelen af stoleværket, er ligeledes placeret i koret.
  Indmuret i våbenhusets vestmur findes en romansk gravsten med et indhugget processionskors.