text: Gredstedbro Kirke
  
  publiceret: 2023-08-01 09:14:05+02:00
  Gredstedbro Kirke er en kirke i Jernved Sogn, som ligger i den østlige ende af Gredstedbro, ikke langt fra stationen.
  Kirken ligger i et lille parkanlæg, som er omgivet af hække. Mod syd er der en port mellem murede piller, og nordvest for kirken ligger en lille bygning med materielrum.
  Kirken er en lille langhusbygning fra 1924-1925, opført efter tegninger af arkitekten Axel Hansen. I byggeriet er der benyttet en række let genkendelige motiver fra egnens middelalderlige og senere arkitektur, bl.a. med dekorative blændinger (murnicher) på både langmurene og den østlige taggavl. Over kirkens vestende findes der en karakteristisk tagrytter, dvs. en lille tårnlignende konstruktion oven på taget.
  I det indre er vestenden indrettet som en forhal flankeret af dåbsværelse i syd og trapperum i nord, alt beliggende under et pulpitur, dvs. en balkon. Alteret er opstillet i øst i en dyb, tøndehvælvet niche. På hver side af nichen er der indrettet henholdsvis et præsteværelse i syd og et fyrrum i nord. Fra præsteværelset er der adgang til prædikestolen i kirkerummets sydøsthjørne ad en rundbuet dør syd for korbuen, og med en placering svarende hertil ses i nord en rundbuet, tvillingdelt åbning, der kopierer vinduerne til den forsvundne kapitelsal i Ribe Sankt Katrine Kloster.
  Rummet har et fladt loft med synlige bjælker. Gulvet i midtergangen og østenden er lagt af røde munkesten i sildebensmønster, mens der er bræddegulve under bænkene.
  Inventaret stammer hovedsagelig fra opførelsen og er ligesom bygningen i historicerende former, inspireret af områdets gamle monumenter.
  Døbefonten er af granit og udført med inspiration fra egnens middelalderlige døbefonte.
  Prædikestolen fra 1924 er en nær efterligning af en renæssanceprædikestol i Outrup Kirke.
  Alterprydelsen er et forgyldt kors med spirende blade, lavet af fyrretræ. Det er fra 1929 og er en efterligning af et højgotisk korstræ i Randerup Kirke.
  Stoleværket, dvs. kirkens bænke, er udført i den egnstypiske ”Ribestil” – en lokal variation over ungrenæssancens formsprog.