text: Aldus Manutius
  
  publiceret: 2023-08-11 10:30:37+02:00
  Aldus Manutius var en italiensk bogtrykker og bogforlægger med virksomhed i Venezia fra 1494. Han var en af lærdomshistoriens vigtige skikkelser med afgørende indflydelse på den trykte bogs tidlige udbredelse i Europa. Aldus Manutius kaldes i vore dage blot Aldus, skønt det var hans fornavn.
  Aldus arbejdede tæt sammen med stempelskæreren Francesco Griffo (1450-1518), der blandt andet skabte den lige siden berømte skrift Bembo, opkaldt efter den skrift, Aldus benyttede første gang i 1495 til en bog forfattet af kardinal Pietro Bembo (De Aetna..). Skriften betegnede et stilbrud i forhold til de allertidligste antikvaer, som for eksempel Nicolas Jensons – blandt andet ved dens spinklere hårstreger, lidt større x-højde og lysere skriftbillede. I Danmark blev Bembo lanceret som Monotype-skrift i 1946 og har lige siden i lidt forskellige versioner været en meget populær trykskrift specielt til humanistisk litteratur i mindre bogformater.
  Et af den tidlige renæssances smukkeste bogværker er trykt af Aldus. Det er dominikanermunken Francisco Colonnas (1433-1527) fantasifortælling Hypnoromachia Poliphili fra 1499, prægtigt illustreret og sat i en skrift af Griffo, som siden 1923 i en meget originaltro Monotype-støbning har været benyttet under navnet Poliphilus. 
  Men det var som forlægger, Aldus fik sin største betydning. Han var berømt for sine korrekte og veludførte tekstudgaver af græsk og latinsk oldtidslitteratur – kendt som "aldinere" – og berømmet af lærde over hele Europa.
  Han opfandt et lille, bekvemt og slankt bogformat – benævnt duodez – til sine klassikerudgaver og benyttede i 1501 som den første en kursiv trykskrift – skåret af Griffo specielt til Aldus – til en udgave af Vergils værker. Hans kursiv blev hurtigt et forbillede for mange andre skriftstøberes kursivskrifter.
  Kursiv er i forhold til en ordinær skrift meget pladsøkonomisk og kunne derfor billiggøre Aldus' udgivelser, så de lærde over hele Europa havde råd til selv at købe bøgerne – i stedet for som normalt dengang at skulle høre dem foredraget af en professor på universitetet eller læse eksemplarer på et bibliotek. Aldus har bidraget betydeligt til de humanistiske uddannelsers fremme. Hans virksomhed videreførtes af hans søn, Aldus den Yngre (1547-1597), og lukkede først omkring år 1600.