text: Inge Andersen
  
  publiceret: 2023-04-22 22:54:55+02:00
  Som den ældste i en søskendefolk på tre piger tog Inge Andersen i 1956 studentereksamen fra Marselisborg Gymnasium i Århus. Hendes ønske var at blive læge, men familiens midler tillod det ikke, og hun valgte derfor at uddanne sig som sygeplejerske ved Kommunehospitalet i Århus 1957-60. Efter en periode som sygeplejeassistent blev hun i 1966 afdelingssygeplejerske på hospitalet. 1971-72 tog hun Danmarks Sygeplejerskehøjskoles (DSH) kursus for ledende og undervisende sygeplejersker ved Århus Universitet. Umiddelbart herefter blev hun oversygeplejerske på Kommunehospitalet.
  I 1973 blev Inge Andersen viceforstanderinde ved Hjørring Sygehus, men fik året efter orlov, da hun blev valgt som næstformand i Dansk Sygeplejeråd (DSR), der havde Kirsten Stallknecht som formand. Valget skete på baggrund af Inge Andersens årelange engagement i DSR, hvor hun havde været formand for Århus amtskreds 1965-69 og for DSRs tillidsmandsråd 1969-70. Desuden havde hun været fællestillidsmand på Kommunehospitalet 1967-71 efter Kirsten Hansen. Via sine tillidshverv havde hun stået bag en effektivisering af DSRs tillidsmandsinstitution og etableringen af en tillidsmandsuddannelse. Det var derfor ikke overraskende, at et af hendes arbejdsområder som næstformand blev DSRs interne organisatoriske forhold, bl.a. tillidsmandsinstitutionen. Hun var formand for organisationsudvalget 1976-82 og for lovudvalget 1972-74 og var her en væsentlig drivkraft bag de ændringer, der skete i rådets struktur i 1970’erne. Et andet af hendes arbejdsområder var internationale forhold, hvilket indebar en lang række rejser og udvalgsarbejde, bl.a. inden for EF og WHO. Et tredje arbejdsområde var uddannelsesforhold. Det var et felt, som hun hidtil kun havde interesseret sig sporadisk for, men hun tilegnede sig hurtigt den nødvendige viden og var medlem af flere udvalg, bl.a. DSHs undervisningsråd 1974-82.
  I 1982 fratrådte Inge Andersen som næstformand for DSR. Hun vendte kortvarigt tilbage til sin stilling i Hjørring, inden hun 1983 blev rektor ved DSH. Fra begyndelsen af sin ansættelse fastholdt hun en vision, hun havde fremført i 1978, om at sygeplejerskers videreuddannelse burde knyttes til det universitære system. Efter en periode med omorganisering af institutionens interne forhold begyndte hun i samarbejde med bl.a. undervisningsleder Merry Scheel at arbejde på at etablere en kandidat- og ph.d.-uddannelse i sygepleje. I 1988 gav Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet ved Århus Universitet tilsagn om hjælp til at udforme kandidatuddannelsen, og efter et større forarbejde blev denne en realitet i 1991. Samtidig bevilgede Statens Lægevidenskabelige Forskningsråd i 1990 midler til et sygeplejefagligt forskningsinitiativ, og på basis heraf blev ph.d.-studiet i sygepleje iværksat i samarbejde med Århus Universitet. Det var imidlertid et problem, at DSH på dette tidspunkt ikke kom under universitetsloven, og at der heller ikke var knyttet et professorat til institutionen. For Inge Andersen var det magtpåliggende at løse disse vanskeligheder, inden hun gik af som rektor i 1999. Det var et skridt på vejen, at DSH i 1995 fik en ny vedtægt på grundlag af lov om sundhedspersonalets videreuddannelse i 1993. I vedtægten blev sygeplejerskehøjskolen defineret som en læreanstalt, og det indebar, at strukturen blev lig den universitære med oprettelse af institutionsråd og studienævn samt forskningsret og -pligt for den samlede lærerstab. At der var skred i udviklingen af sygeplejen som et forsknings- og fagområde i universitetsregi, viste den samtidige udnævnelse af Anne-Lise Salling Larsen som den første professor i sygepleje ved Odense Universitet i 1993. Kort før Inge Andersens afgang blev det i samarbejde med Århus Universitet besluttet at søge kandidat- og ph.d.-uddannelsen overflyttet til et institut for sygepleje ved Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet på universitetet.
  Inge Andersen var en pioner inden for uddannelsesområdet. Ud fra sit synspunkt om, at sygepleje bør baseres på et videnskabeligt grundlag, og med god nytte af sine organisatoriske erfaringer arbejdede hun ihærdigt og velargumenteret for at få gennemført det, hun havde sat sig for. Indførelsen af universitære uddannelser i sygepleje må betragtes som en milepæl i dansk sygeplejehistorie. Sine idéer har hun fremført i en lang række foredrag og artikler i fagtidsskrifter. Hun er desuden medforfatter til adskillige rapporter og bøger, bl.a. Altid på vej, der udkom i anledning af DSHs 50-års jubilæum i 1988.
  KVINFO erhvervede de digitale ikke-kommercielle rettigheder til Dansk Kvindebiografisk Leksikon i 2001 og stillede værket til rådighed for offentligheden i en gratis online-udgave, hvor læserne fik mulighed for at søge på kryds og tværs i leksikonet.
  Siden oktober 2022 har den digitale udgave været videreført på lex.dk, hvor man ved søgning tillige får resultater fra de øvrige værker på platformen. På lex.dk er mange af biografierne også blevet forsynet med fotos og illustrationer.