text: Skrydstrup Kirke
  
  publiceret: 2023-07-16 19:39:40+02:00
  Skrydstrup Kirke er en sognekirke, der ligger sydøstligt i Skrydstrup.
  Kirkegården, som er udvidet mod vest, er omgivet af et dige af rå kamp, bortset fra mod vest hvor det er af kløvede kampesten. Mod vest findes en køreport, og i nord og syd er der fodgængerlåger.
  Kirken består af et romansk kor og skib, opført i granitkvadre, samt et gotisk tårn mod vest og et vindfang i glas fra 2001 vest for tårnet. Indtil 1874 fandtes der et våbenhus foran skibets syddør og et sakristi nord for koret.
  Kirkens romanske del er sandsynligvis sat omfattende i stand allerede i 1300-tallet, hvilket ses ved de noget uregelmæssigt omsatte mure. Ved istandsættelsen blev der indmuret et fladbuet stik over skibets romanske nordvindue, som er det eneste oprindelige vindue, der er bevaret. Der blev også indsat et vindue i korets østende, som dog i dag er tilmuret. Desuden stammer korbuen mellem koret og skibet fra denne istandsættelse. Af de oprindelige døre er der kun svage spor efter den oprindelige norddør.
  I sengotisk tid blev skibets oprindelige vestgavl mestendels nedbrudt og erstattet af det nuværende tårn, som er opført i munkesten og genbrugte kvadre fra gavlen. Tårnrummet er forbundet med skibet gennem en spidsbuet arkade, og i nord er der en muret trappe, som fører op til det andet stokværk. Det tredje stokværk er i dag tårnets øverste, men der har tidligere været et mere. Dette skyldes, at det tidligere spir i 1682 styrtede ned, og ved genopbygningen blev det sidste stokværk altså ikke genopført, ligesom man i stedet for spiret kronede tårnet med et saddeltag med gavle i øst og vest, sådan som tårnet står i dag.
  Som nævnt havde kirken tidligere et våbenhus foran skibets syddør. Det blev nedrevet i 1874, sammen med sakristiet nord for koret, som har efterladt sig spor i korets nordmur.
  Vest for tårnet står et vindfang af glas, som er tegnet af arkitekt Niels Vium og opført i 2001.
  Kirkens tagværk er af eg over koret og skibet og er sikkert i sin oprindelige form lige så gamle som murene, men stærkt forandret og suppleret senere hen. Meget er sikkert bygget om i forbindelse med spirets nedstyrtning, og i 1685 blev der indkøbt en del materiale til ombygning af netop taget.
  Indvendigt står kirken hvidkalket med bræddeloft i kor og skib, mens tårnrummet har hvælvet loft.
  Kirken har i dag ingen kalkmalerier, men i 1952 blev der afdækket spor på kirkens nordvæg øst for døren. Disse var spor af en formentlig sengotisk dekoration i røde og blå farver, som forestillede diverse planter og blomster.
  Kirkens ældste inventarstykke er den romanske granitdøbefont. Den er udsmykket med et stort, fremspringende mandshoved med overskæg, og derudover adskillige geometriske figurer, løver og fugle.
  Fra middelalderen stammer også kirkens alterbord, som er muret op ad korets østvæg. Den oprindelige kerne er i dag dækket af mursten fra en restaurering i 1952.
  Der findes også en bevaret sidealtertavle i kirken, som forestiller Maria med barnet fra første halvdel af 1400-tallet, ligesom en figur der forestiller Sankt Chrysogonus eller Sankt Mauritius fra sidste halvdel af 1400-tallet også er bevaret.
  I kirken findes en sengotisk korbuekrucifiksgruppe fra slutningen af 1400-tallet. Foruden Kristus på korset i midten ses også Jomfru Maria og evangelisten Johannes.
  Altertavlen er en gotisk skabstavle med to fløje fra begyndelsen af 1500-tallet. I midten ses tre udskårne figurer: Maria med barnet, en repræsentation af den hellige treenighed, nemlig Gud der holder Kristus på korset, og en figur af Marie Magdalene. De to fløje indeholder 10 apostle og to andre figurer, hvoraf den ene stammer fra en ældre altertavle.
  Prædikestolen er oprindeligt fra 1683, men væsentligt ændret i 1700-tallet. Den består af seks felter, hvoraf de fire er oprindelige og de to yderste stammer fra 1737. De er udsmykket med malerier af apostlene og er malet i røde og grønne nuancer.
  I tårnrummets gulv findes der to historiske gravsten fra slutningen af 1700-tallet og omkring år 1800. På kirkegårdens nordvestlige hjørne er der desuden sat en sten til minde over sognets faldne i 1. Verdenskrig 1914-1918.