text: Hjordkær Kirke
  
  publiceret: 2023-07-27 09:44:51+02:00
  Hjordkær Kirke er en sognekirke beliggende i den nordlige ende af Hjordkær.
  Kirkegården, som er udvidet mod vest i 1911, er omgivet af kampestensdiger med hækbevoksning. Kirkegården tilgås gennem køreporte i nord og vest og fodgængerlåger i nord, syd og øst. Nordvest for kirken står der typisk for egnen et klokkehus af træ fra 1793 på en lille høj. Dette ses også i f.eks. Kliplev Kirke og Felsted Kirke.
  Kirken er yngre end mange andre i området, og består af et langhus fra 1520-1522 og et våbenhus fra 1761. Kirken har haft yderligere to våbenhuse og en tagrytter, altså et lille tårn på taget, som i dag alle er revet ned.
  Langhuset er opført af rå kampesten, men med gavle af tegl. Indgangsdøren i syd er den eneste bevarede åbning fra opførelsen, mens alle andre vinduer er senere tilføjelser. Kirken blev ret omfattende istandsat i 1650’erne og 1663, hvor tagværket blev lagt om. I 1665 blev østenden istandsat, men allerede omkring 1761 blev østgavlen igen stærkt ombygget.
  I 1747 blev der opsat et lille tårn, en tagrytter, over skibets vestende, men det da det begyndte at slå revner allerede i 1793, blev det nødvendigt at tage det ned igen. Noget af tømmeret blev genbrugt i klokketårnet på kirkegården, som blev bygget samme år.
  Våbenhuset fra 1761 er opført som erstatning for et ældre våbenhus på samme sted, som i 1635 havde afløst et endnu ældre våbenhus.
  Indvendigt står kirken i dag med overhvidtede vægge og bræddeloft. Kirken har i dag ingen kalkmalerier, men der fandtes tidligere forskellige blomster- og vasemotiver langs væggene fra 1655.
  Kirkens inventar er i dag præget af en restaurering i 1942, hvor ældre farver på altertavlen og prædikestolen blev fremdraget og der blev anskaffet nyt orgel og alterskranke.
  Kirkens døbefont er svær at aldersbestemme. Selve kummen er måske genbrugt fra romansk tid, men det er usikkert. Det kan tænkes, at den er anskaffet ved kirkens opførelse, og at den derfor skal dateres til omkring 1520.
  Det ældste daterbare stykke inventar er alterkalken, som stammer fra kirkens grundlæggelse, men er ændret i 1704.
  Altertavlen er en renæssancetavle med fire søjler fra begyndelsen af 1600-tallet. Den er tæt beslægtet med tavlerne i Bylderup Kirke og Sørup Kirke i Nordtyskland. Tavlens hovedmaleri forestiller den sidste nadver.
  Kirkens prædikestol er fra 1625-1630 og er i tidlig barokstil. Den er opbygget af fem fag, som er udsmykket med relieffer, der viser scener fra Jesu liv. På hjørnerne står nogle af apostlene udskåret. Prædikestolen er holdt i mørke farver, og over den hænger en himmel, som er udsmykket med englehoveder og det store rigsvåben.
  En alterskammel fra 1676 er også bevaret i korets sydøsthjørne. Den stod oprindeligt syd for alteret.
  På kirkens nordvægge hænger to gravsten fra 1850 og 1870, og på kirkegården findes desuden to ældre gravstene fra 1804 og 1806. Hertil findes der på kirkegården et monument fra 1923, som er sat over de 38 sogneboere som faldt i 1. Verdenskrig 1914-1918.