text: Skibinge Kirke
  
  publiceret: 2023-09-05 08:46:23+02:00
  Skibinge Kirke er en sognekirke, der ligger i enligt på en bakke sydvest for byen, der ligger sydvest for Præstø.
  Kirkegården hegnes mod vest, syd og delvis mod øst af diger af kampesten. Hovedindgangen er fra nordøst.
  Kirke har senromansk kor og skib. Murværket er udført i bæltemuring skiftevis af kridtkvadre og munkesten. Både det nordvendte våbenhus og tårnet mod vest er tilføjet efter år 1500.
  Kirken står i dag hvidkalket med røde tegltage.
  Den romanske kirke kan næppe være ældre end begyndelsen af 1200-tallet. Grundplanen er meget skæv, idet skibet ikke flugter med koret, der ikke har bevaret romanske detaljer. Det har en glat gavl med en lille tinde på toppen og retkantede gesimser på langmurene.
  I skibet har der oprindeligt været en dør mod syd og en mod nord og to vinduer i hver langmur. Af dem er bevaret den nordlige dør, som endnu er i brug, mens syddøren og vinduerne endnu kan ses i murværket som blændinger eller nicher. Gavlen mod øst har runde blændingsfelter, dvs. dekorative murnicher, og et murbånd langs taglinjen.
  Våbenhuset på skibets nordside har fået ommuret både døren og vinduet. Det har øverst på murene bloktandgesimser, og gavlen har dekorationer af trappeformede kamtakker og blændingsfelter.
  Tårnet er bæltemuret og dets vægge næsten helt af kridtkvadre. Trappehusets fladbuede indgangsdør sidder i spidsbuet murspejl. Øverst på murene er der mod nord, syd og vest et glamhul til lyden. Begge gavlene har gotiske dekorationer med kamtakker og blændinger.
  I det indre står kirken hvidmalet. Rummet bærer præg af de murede, krydshvælvede lofter. I skibet blev hvælvene opført omkring år 1400, mens krydshvælvet i koret er fra anden halvdel af 1400-tallet.
  Den romanske triumfbue mellem skibet og koret er fint bevaret, ligesom den gotiske spidse tårnbue. Tårnrummet har været overhvælvet.
  Udsmykningen er fra renæssancen i tiden efter reformationen. De har ifølge arkivalske oplysninger også strukket sig ind i korhvælvet og muligvis også i skibets andet hvælv.
  Kalkmalerierne er særdeles bevaringsværdige både på grund af maleriernes høje kunstneriske kvalitet og de sjældne motiver. Malerierne viser apostlenes martyrium, og de er udført efter kobberstik af Lucas Cranach den Ældre.
  Af middelalderligt inventar er der bevaret en døbefont af kalksten i overgangsstil mellem romansk og gotisk stil. Den kan karakteriseres som en font af bægerbladstypen, da den under kummen har en dekoration af bægerblade.
  Der er ligeledes på en bjælke under skibets østlige hvælving et korbuekrucifiks fra anden halvdel af 1300-tallet.
  Prædikestolen er i sengotisk stil fra midten af 1500-tallet fra et værksted i Køge. Den har fire fag med sirligt udførte udskæringer. De nederste har foldeværk af vekslende form, og i faget nærmest væggen ses den for værkstedet karakteristiske ”køgepil”. Øverst er der gennembrudt, frit udarbejdet grene- og rankeværk, hvor enkelt ender i dragehoveder. Både under gesimsen og under fodprofilen er der nedhæng med gotisk rankeværk i gennembrudt arbejde.
  Kirkens bænke er fra omkring år 1630. Gavlene har over svære joniske brystpilastre trekantfelter med tre spir, og alle dørene har arkadefelter. Sydrækkens detaljer er enklere, tungere og lidt mere gammeldags end nordrækkens, hvis ret naive fladsnit er barokagtigt med dragehoveder.
  Altertavlen er et rigt, bruskbarokt arbejde med forvredne og bevidst monstrøse ornamenter. Den er skåret i 1669 af Lorentz Jørgensen i Holbæk. Oprindelig stod den i vor frue kirke i odense, men den blev solgt fra i 1808. I storfeltet er der en fritskåret fremstilling af nadverens indstiftelse. I feltet til venstre herfor ses korsfæstelsen, og i det højre er afbildet opstandelsen. Imellem felterne er der statuetter af evangelisterne. I topstykket ses en fremstilling af himmelfarten, der flankeres af to engle, og yderst står der figurer af Moses og Johannes Døberen.
  Under koret er der en nu utilgængelig, hvælvet gravkælder med en kiste med årstallet 1697.