text: RUDYARD KIPLING KØBENHAVN FORLAGT AF V. PIOS BOGHANDEL (POVL BRANNER) 1912 JOHANNES V. JENSEN Side Kipling som Befrier 5 Kipling og Kritiken 25 Kipling som Maler 39 Kipling og Kvinden 59 Junglebogen 75 Kipling og Forsvaret 101 Kipling og H . C . Andersen ... 123 RUDYARD KIPLING KIPLING SOM BEFRIERI . Jeg kommer naturligst ind paa en Undersøgelse af Kiplings Personlighed og hans Betydning for den yngre Slægt ved en Omtale af hvordan jeg selv i sin Tid tilegnede mig ham som Befrier . Skønt dette er at belæsse hans Navn med i og for sig uvedkommende Erindringer og Indtryk er dog maaske ogsaa en Mulighed for derigennem at ramme eller tangere hvad andre af Kiplings Beundrere har oplevet i aandeligt Selskab med den gudbenaadede Englænder . Samtidigt bliver der Anledning til et kort Blik paa hvad der har fundet Sted af Udvidelser i moderne Aandsliv siden Slutningen af det nittende Aarhundrede . II . Første Gang jeg mødte Kiplings Genius var i 1891 eller 92 , altsaa for en Snes Aar siden , mens jeg gik i Viborg Latinskole . Vi var nogle Stykker der dyrkede Literaturen , hvilket vil sige at vi med Fangers Lidenskab søgte Oplysninger om den Verden som nogle af Fagene , f . Eks . Geografien , gav os Navnene til , mens den iøvrigt ganske gik vor Næse forbi . Vor Læsning var til at begynde med de tyske Klassikere , som vi var bleven gjort bekendt med gennem Undervisningen , en Retning jeg aldrig senere har fortrudt , den førte os ud over den rene Underholdningslekture og aabnede Blikket for den aandelige Værdi i sig selv . Man gav os ogsaa Heine at læse , og det var skæbnesvangert , 9 KIPLING SOM BEFRIER for havde vi ikke hadet og ringeagtet Skolen før saa satte han os for evig Tid op imod den klassiske Undervisning og alt dens Væsen . Ingen senere Oplevelse kan lignes ved det første Indtryk denne Dynamitsjæl gjorde paa os i Viborgs grundmurede Katedralskole . Endnu naar jeg vil glæde mig ved Mod , den rendyrkede funklende Dødsforagt tyer jeg til Heine . I andre Henseender kan vi ikke mere følges . Historien har jo heller ikke givet Heine Ret , Cölner Dom blev færdig , skønt han spaaede det modsatte , Tyskland blev en Enhed og plukkede den franske Hane , til Trods for at Heine sad i Paris og galede ; jeg kan derfor se Rimeligheden i at man i Tyskland ikke har villet sætte ham noget Monument . Han har sat sig det selv i det tyske Sprog . Udenfor Politik hører Heine til Guderne . Han er endnu ung , man kan springe over et Par Menneskealdre tilbage til ham og finde ham lige frisk , han er med i det Liv vi fører den Dag i Dag . Af indenlandske nye Forfattere var der mange der optog os stærkt , stærkere end det daglige 10 KIPLING SOM BEFRIER Brød , men kun een elskede vi , det var Johannes Jørgensen . Vi ofrede vore faa Lommeskillinger som ellers skulde været brugt til Tobak for at komme i Besiddelse af „En Fremmed " eller „Sommer " . Da jeg som Student kom ind til København , gik jeg rundt i Gaderne , hvor jeg vidste at Johannes Jørgensen færdedes , og saa paa alle Mennesker i det Haab at en af dem skulde være ham . Jeg er klar over nu hvad det var vi takkede ham for , han lukkede op for en ny Naturfølelse , han gengav os det danske Landskab . Selv paa Viborgs dunkle Haver faldt et Genskær af denne Digters og Elskers undrende Ungdom . Johannes Jørgensens triste Dvælen ved Livets Nødtørftsside , som han desværre ogsaa fik os til at efterligne , vil jeg ikke bebrejde ham , han har senere selv med Grund fornægtet denne Smag som paanødt ham udefra ; megen anden Drøvelighed , Tilværelsen der i det hele taget blev ham for stærk , skal heller ikke lægges paa Bordet , det staar fast at det var ham der lærte os at se og skønne 11 KIPLING SOM BEFRIER paa daglige Omgivelser vi før ikke havde haft Øje for . Er han end i Tidens Løb bleven til en Myte for os , vi elsker ham dog . Uden nogen Overgang og som et totalt nyt Lys paa Himlen var det saa vi fik Øje paa Kipling . III . Enhver der prøver at sætte sig tilbage til Firsernes og Halvfemsernes literære Atmosfære vil forstaa med hvilken Magt en Aand som Kipling maatte gøre sig gældende for den der tilfældigt og uden Vejledning faldt over en af hans Bøger . Jeg husker endnu meget tydeligt den første Gang jeg aabnede en Bog af Kipling , det var The Light That Failed ( Lyset der sluktes ) . Mit graadige Øje traf Skildringen af det spøgefulde Slagsmaal mellem Krigskorrespondenterne og Dick Heldar , der hvor den lille Hund , Binkie , Kiplings lille Hund , faar Fjer i Munden . . . hvad var dette , det var jo slet ikke i Skæbnestilen , hvad behager , kunde det ogsaa gaa ? Var man nu ikke udsøgt mere ? Hvor var det veltalende Tungsind ? Hvor Udstillingen af sære Sjæles Trældom , og hvor den bitre Samfundsanklage , i sangbar Prosa ? Det var jo simpelthen nogle kraftige frie Mandfolk man var kommen paa Hovedet ind imellem , just som de tillod sig en Livsytring uden Rytme , Folk man aldeles ikke kendte , hverken fra sin J . P . Jacobsen eller sin Zola . . . For det var Englændere . Saa læste jeg Bogen , fortærede den , saadan som man den Gang kunde fortære en Bog , som en Ild der løb ind i ens Aarer , med en kolossal indre Opmærksomhed hvorunder man følte sin Vækst ... det var Kipling . Havde Heine næret Uafhængighedstrangen hos en Skoledreng og Johannes Jørgensen gengivet ham noget af Nuet og Dagen , midt i Xenofons Anabasis , saa slog Kipling Portene op til den store vide Verden , den man kun halvt havde troet paa skønt man vidste der var noget der hed Indien , den levende Virkelighed selv , Tilværelsen i fuld Blomst derude , hvide og farvede Folk , Ruterne , Krigsskue - 14 KIPLING SOM BEFRIER pladsen , Kolonierne , kort sagt Englænderens haandgribelige robuste Verden . Det var , som det hedder paa Englænderens eget stærke ekspansive Sprog , the long trail . Siden jeg for at tilvejebringe den nødvendige Baggrund for Kipling er begyndt med at omtale hvilke Aander vi i sin Tid valgte os til Førere , maa jeg ikke glemme Knut Hamsun . Ogsaa han gjorde jo den Gang et mægtigt Indtryk , ved sin Stil og hele den ukendte Maade hvorpaa han stillede sig til Tilværelsen . Jeg har senere gjort mig klart at Indflydelsen fra ham skyldtes det Præg han havde erhvervet sig netop af the long trail , i Amerika . Det bedaarende Nye i Hamsuns Stil stammer fra at han har tilegnet sig Engelsk . Enhver der har Øre for Sprog vil let kunne overbevise sig derom . Naar man erindrer hvor totalt Udtryksmaaden , ja Tanken , den Gang hos alle andre var farvet af det Franske , og tildels er det endnu , vil man forstaa Virkningen af Hamsuns Stil . Det var dette svul - 15 KIPLING SOM BEFRIER mende i Sproget , som egentlig var Amerika , den ny Verden : Stemningsrigdommen , Humoren og Fantasien , og saa den eksplosive Skudsikkerhed i Udtrykket , der beror paa at det er afrundet i Følelsen — i Modsætning til den franske ekstensive ætsende Intellektualisme — det var det der drog unge Sjæle hos Hamsun . Han var vel i det hele taget den første i Norden der reagerede mod „Realismen " paa en dybtgaaende afgørende Maade , idet han fandt Vej til nye Sprogkilder og revolutionerede Følelsen dermed . Saa meget har Sproget at sige for Tilværelsen at jeg tror det franske Sprog , som savner Klangfarve og Evolutionsmulighed , Natur , ligefrem er den direkte Skyld i at denne Nation stagnerer , for det man ikke kan danne sig Begreb for eksisterer heller ikke . I alt Fald gælder dette , der er en Dødsdom for Fantasien , for den franske Literatur og de Retninger der er afledet af den i Skandinavien . Selv paa Bjørnson lagde den franske Smag , det der skal være Klarhed 16 KIPLING SOM BEFRIER men i Virkeligheden er Begrænsning , en Overgang sin døde Haand , den golde Tid han havde i Halvfjerserne og Firserne , han er kun sig selv i Begyndelsen og Slutningen af sin Karriere . Hamsun var den første der brød væsentligt , indvendig fra , med Realismen , han satte „Mysterierne " , det er kort og godt Naturen , op mod den galliske knirkende Fornuftspoesi . Forudsætningerne for dette Gennembrud har han tilegnet sig i Amerika , idet han vel at mærke havde Oprindelighed nok selv til at udfylde hvad han lærte . The long trail forlenede ham med Form , og Resten skulde han nok sørge for , det var ham selv , og det var nok . Ingen har endnu forsøgt at bestemme Hamsuns Forfatterpersonlighed , udover det rent Aktmæssige i hans Produktion , sagtens i Følelsen af at Jætten overhovedet ikke lader sig indordne . Og dog tilhører han en Sammenhæng — kun Fakiren paa Søjlen „staar alene " , og saa naturligvis den literære Opsnapper der 17 KIPLING SOM BEFRIER skal skjule sine Spor — der er blot ingen der haft Horisont nok til at se det . Det er i den amerikanske Paavirkning jeg har fulgt Hamsun , skønt langtfra direkte . For Resten har Hamsun senere vist at han til Trods for Bruddet med Realismen endnu stikker i Firsernes Lokalæstetik . Mærkelig nok maatte denne Retning ebbe helt ud andre Steder , før hvad Hamsun havde paa sig af den kunde komme til Syne . I hans Betragtninger over Alderen som en Brøde , et gammelt Avisspøgelse fra Firserne , er der vist ingen mere der følger ham . En anden Kompasstreg i Hamsuns Væsen , den der peger mod Rusland har jeg heller ikke styret efter . Rusland har udentvivl mange Hemmeligheder , og hvis vi lever vil vi faa noget deraf at se , men den russiske Literatur forekommer mig endnu ikke at have blottet en stor Nations Kilder . De er ved Særlingene endnu . Rusland er mig for midtpunktsøgende . Det Bevægelige og Fjærne lokker mig mere end det Indadvendte og Gærende . Jeg har 18 KIPLING SOM BEFRIER altid læst af Videbegærlighed , for ad den Vej at opleve hvad man ellers ikke kan naa ; Moral og human Opdragelse ligger for mig udenfor Literaturen . Det bedste man kan lære af Russerne er derfor tilsidst , at Mennesket er mest menneskeligt paa Overfladen . Man faar vende sig udad og røre paa sig . Saadan er Englænderen . Et Motto foran et af Kapitlerne i The Light That Failed erindrer jeg som den hemmelige berusende Ildgnist hvormed jeg nærede mit Hjærte , mens vi i Skolens sidste Klasser sled os igennem de forhadte døde Sprog og den med endnu større Rædsel omfattede „Historie " , i Form af nogle imbecile Lærebøger — dette Motto rummer en hel Del af Kipling og af den engelske Sjæl : Then we brought the lances down , then the bugles blew When we went to Kandahar , ridin ' two an ' two , Ridin , ridin ' , ridin , two an ' two Ta - ra - ra - ra - ra - ra - ra . All the way to Kandahar ridin ' two an ' two . 13 KIPLING SOM BEFRIER IV . Det er svært at give en Forestilling om den Horisontudvidelse , Bekræftelsen af ens Instinkter , som Tilegnelsen af Kipling gav Anledning til for tyve Aar siden . I Virkeligheden var det , som man nu kan se , en total og gennemgribende Omvæltning af Smagen . Her var i et eneste blændende Glimt alt hvad man senere har været en halv Menneskealder om selv at tilegne sig og befæste ud fra sine egne Forudsætninger , for saa vidt man har naaet det , Angelsachserens Tro og hans Part i Fremtiden . Der trængtes til det den Gang i Danmark — og der trænges til det endnu , skønt Haabet vel knapt er lukket saa uigenkaldeligt ude som for en Snes Aar siden . Da havde man 20 KIPLING SOM BEFRIER Valget mellem en gennemført Pessimisme , som pyntede sig med Oppositionen og „Fremskridtet " , til den ene Side , eller privilegeret Patriotforsørgelse , det nationale Fattighus , til den anden , det vil sige Valg gaves ikke , det var Tvang , man havde at melde sig til et af Fængslerne hvis man vilde subsistere som Dansk . Nu er der dog andet , man tør begynde at udtale sig som Indfødt uden hverken at betle om Sold under „Frisindets " absolutistiske Regimente eller slutte sig til det kummerlige Bagstræb det var sat til at bekæmpe . Og her skylder man Indtrykket af Kiplings Rankhed ikke lidt . Som en nøgen Hest tumler han sig udenfor alle Indhegninger . Af ham lærte man at man kan udvandre uden at tabe sig selv . Jeg har saa ofte reageret mod Aanden i Danmark som den var mod Slutningen af forrige Aarhundrede , at jeg kun nødig og kun for Kiplings Skyld igen minder om Stillingen — i Virkeligheden drejer det sig om Ting der slet ikke var sande uden fordi de blev sagt ; en 21 KIPLING SOM BEFRIER Mangel paa Omtale , i alt Fald nu bagefter , reducerer det hele bedst til det det var , Ingenting . Naar undtages den friske Strømning fra Norge — som desværre for os senere søger at isolere sig til dette Land alene — var det jo Haabløsheden efter 64 , spigret fast i Bevidstheden med Haabløsheden fra 71 , Frankrigs Ruin , ovenpaa ; det var Tiden for de uendeligt forfinede Lidelser , ægte eller importerede , de stillestaaende skærende Sjælsundersøgelser , Kønsdrøftelsen paa Torvet , krydret med Politik ; Antimilitarisme i den tarveligste dogmatiske Form og Haand i Haand med brutal Stimandsfærd i Pressen naturligvis , for Fejghed og slappe Sæder hænger indtil videre ved Fredssagen ; til den anden Side den chauvinistiske Parasit ; lidt Socialisme paaført ved lavsindet Tvang og hurtig med Karakter af et Slaveri mere nedværdigende end nogensinde før , selv om Lønningerne blev saa gode at København er den eneste By jeg har kendt — foruden for Resten Amsterdam — hvor 22 KIPLING SOM BEFRIER man kan finde Brød paa Gaden ; overalt Parti og ikke andet end Parti . Og som Trylleformular til at holde Tugthuset gaaende det skadefro og til enhver Tid effektive Omkvæd om Landets Ringhed og Lidenhed — som om de smudsige Medicinmænd der sang for ikke sad og bildte sig ind de opfyldte hele Evropa ! Man slaa op i gamle Aviser fra den Tid hvis man vil aande Giften igen ; den flyder for Resten rigeligt den Dag i Dag . Det var altsaa forbudt at føle sig som Menneske i almindelig international Forstand , uden naturligvis hvis man havde været saa svimlende langt borte som i Paris og kunde kalde sig Kosmopolit og sige c ' est ca og gaa med Laksko om Formiddagen . Tyskland var afspærret , „Arvefjenden " , det var at blive hørt paa det lille Torv i København , ellers havde man slet ikke raabt ! Midt i al denne Provinsjammer , der gik saa godt , tænkte Ingen paa at Befrieren kunde komme fra en hel anden Kant . Mens man havde lukket os inde i „det lille Land " og KIPLING SOM BEFRIER 23 sagde c ' est ca til os , ligesom Perpendikkelen i et Tugthusur , stod Kipling derude paa Grænserne mellem de fem aabne Verdensdele og bød paa Æventyr — Rejser — Udsigt til Handling — og Krig ! KIPLING OG KRITIKENI . Betegnende for Modsætningen mellem Kipling og Literaturen som Tvangsinstitution er det at Kipling aldrig her i Landet er bleven knæsat af eller blot henregnet til „Literaturen " . Her hvor Kritiken giver sig selv det ophøjede Navn af Videnskab , mens den produktive Digtekunst , der dog vel egentlig er dens Forudsætning , formodes at famle i Mørke , eller i den geniale Taage , naar man er høflig , her hvor der ikke findes det celebre Navn , uden eller indenlands , Kritiken ikke har gjort sig tyk med , har Kipling til Dato maattet vente paa at blive opdaget , forklaret , tekstbehandlet og sat paa Plads . Der eksisterer ikke et eneste orienterende Skrift om den 28 KIPLING OG KRITIKEN dog i hvert Fald verdensberømte Brite ; man har ikke en Gang fundet ham værdig til at ride den obligate Tur paa for Universitetsgraderne i Æstetik — dertil er han formodentlig ikke død nok og som levende ikke skrøbelig nok , han kunde gaa hen og slaa sin Rytter af ! Hvori ligger nu Grunden til denne Kendsgærning ? Var man bange for at faa en saa ny inkommensurabel Enhed som Kipling ind i sin literaturhistoriske Butik , hvis Alen en Gang for alle er afpasset efter de hjemlige Rygstykker ? Vilde man nødig i Literaturen ind paa Metersystemet ? Opgav man Kipling som for langt borte , for „oversøisk " , og derfor alligevel unddraget Misundelsens Tang , der dog ved Gud heller ikke kan gøres mere langskaftet end den er ? Mente man i Tillid til et kendt provinsielt Hjælpemiddel at kunne tie outsideren ihjel ? Skade at hans Sprog ikke er indskrænket til et lille Selskab af sammenrottede Avisanmeldere og saa og saa mange Læsetasker ; som 29 KIPLING OG KRITIKEN det er turde det næppe nogensinde være kommen til Kiplings Kundskab at man i et fjernt Land med Held sad og tav om ham de 365 Dage om Aaret , at Kontrolmærkerne i den danske literaturhistoriske Fagforening var ham nægtet ! Her maa jeg tænke paa H . C . Andersens Æventyr om Rosenhækken der blomstrede og Sneglen der gik ind i sit Hus og kittede det til efter at have spyttet . Ogsaa H . C . Andersen oplevede at se sig anerkendt af en Verden som siden ikke vidste andet om Reden , hvorfra han blev smidt ud , end at det var hans Fædreland . En af Kiplings allerbedste Historier , og vistnok en af dem der har gjort mest Indtryk tillige , en af den Slags faa Historier der er virkelige Fund , er The Strange Ride of Morrowbie Jukes ( Morrowbie Jukes ' mærkelige Ridt ) , den hvide Mand der paa et natligt Ridt falder i Gruben mellem de Fordømte . Det er en af Kiplings første trykte Historier , han var tyve Aar da han skrev den . For Resten minder den om Poe , men den er opfunden 30 KIPLING OG KRITIKEN paa egen Haand . Naar jeg tænker paa denne afskyelige Sandgrav , der skrider i Siderne ligesom Myreløvens Faldgrube , og det modbydelige Selskab af hungrende Invalider , som spiser Krager , paa Bunden , er det mig umuligt ikke at opfatte Historien som et Symbol , Skribenten der falder blandt Landsmænd . Tidligt forudsaa Kipling sin Skæbne . Anede han den Rædsel der er forbunden med Skribentvirksomhed , i Følge Sagens Natur uadskillelig forbunden dermed : Offentligheden , det prostituerede Hul hvor enhver Slave af Pennen kan gnide sin Lighed af paa Frembringeren , naar han først er skreden derned og der ikke er noget Tilbage for ham ? Eller er det Tilværelsen i Almindelighed Kipling har tænkt paa ? Man gyser og glæder sig til at blive vasket i Ild paa Krematoriet , naar man har læst denne Historie om skidne Fangers Had til den fri Mand , som tillader sig at have en Mening oppe i Lyset , man lugter Paria , Tryksværte og sorte Negle . Kipling var til at begynde med Journalist , 31 KIPLING OG KRITIKEN Medarbejder ved anglo - indiske Blade , og svang sig ind i Literaturen dels ved de Smaahistorier han lejlighedsvis skrev , Plain Tales from the Hills ( Engelskmænd i Indien ) , der gjorde ham berømt som den første Skildrer af Englændernes Liv i Indien , dels som rejsende Korrespondent . Disse Rejsebreve , The City of Dreadful Night ( De Rædselfuldes Nætters By ) , From Sea to Sea ( Fra Hav til Hav ) , der er fra Slutningen af Firserne og omfatter Skildringer fra Indien , Kina , Japan og Amerika , er endnu ganske ublegede af Tiden og viser Kipling i hans fulde Mesterskab , det guddommelige Øje , den fødte Ordets Kunstner . Fra disse Arbejder som Springbræt forsvinder Kipling op i Regioner hvor Journalisten af Fag er nægtet Adgang . Men han tager med hvad han har lært , han har som Journalist rullet sig i Jordens Støv og forfalder aldrig til det Serafiske eller det Bibliofile , som ellers gærne truer Skribenten i England ; han ved Besked og ikke som Specialist i et Fag men i mange , hænger 32 KIPLING OG KRITIKEN ved det praktiske Liv som det leves gennem alle Stænder og fra den ene Ende af Jorden til den anden . For dette arbejdsklædte Ydre har han maattet høre ilde af Literaturens strenge akademiske Vogtere , der har frakendt ham „Dannelse " ; naturligvis den store Rejsende og Menneskekender var ikke Filolog . Vidunderlig er den naive Anmasselse hvormed Bibliotekskretiner , som ikke er kendt i den Afdeling af deres Bur hvor de betræffende Haandbøger findes , end sige den levende bevægelige Virkelighed de er Nøglen til , Aar efter Aar stempler det som Uvidenhed de ikke selv aner noget om , blot fordi de har Adgang til en Avis og kan skrive det , saalænge til Haanden visner paa dem . Det er aldrig bleven Kipling tilgivet at han ikke har sluttet sig til noget Lav . Dog maa det bemærkes at han synes at være Frimurer , mærkelig nok . Sagtens er det de robuste Arbejdssymboler , Enigheden om at bygge der tiltaler ham . En Sammenslutning i vid ædel Forstand er naturligvis heller ikke Kipling fremmed , kun er det KIPLING OG KRITIKEN 33 ikke Parti eller literær Klike , end ikke „Politik " han retter sin Opmærksomhed paa , men England og Angelsachserens Fremtid paa de syv Oceaner . Et Vidnesbyrd herom er de to pompøse for stort Orkester udsatte Digtsamlinger The seven Seas og The five Nations . Det Ry Kipling trods alt og alle har vidst at erhverve sig , takket være Publikum , har bidraget til at sætte Skel i Literaturen , idet andre Retninger som haabede at holde ham ude kun har opnaaet at skubbe sig selv i Baggrunden derved . Hos Kipling som i Æventyret er det „lyst efor og mørkt ebag " , Fremtid for dem der er med ham og Fortid for dem der stod ham imod . Kragespisere i Danmark som med alle Avismidler vaager over Niveauet skulde betænkt at de ved at undervurdere Kipling gravede en Grav for deres egen Anseelse . Den offentlige Mening mætter sig saalænge dér hvor den finder Næring til den tilsidst ganske glemmer at indfinde sig ved de autoriserede Uddeleres Bod . II . Skal man opsøge den historiske Grund til Kiplings Isolering saa ligger den i den stærke imperialistiske Farve der udmærker denne Soldat og Digter for Greater Britains Flag . Hos os hvor den ledende literaturhistoriske Retning er udgaaet fra Liberalismen i Evropa kan en saadan Tone selvfølgelig ikke vente Billigelse . Det er Politik der har holdt Kipling ude . Her er da en Lejlighed til at slaa fast at Kritikens hele Videnskabelighed bunder i Parti og at den kun i sekundær , meget uegentlig Forstand har med æstetisk Bedømmelse at gøre . En Digter udenfor Partiet bliver aldrig Digter , saalænge denne „Videnskab " bestaar . Uden at være anerkendt af Kritikens Højesteret , som til Gengæld tager sig af lokale Nuller , naar de er artige og skatter til Partiet , er Kipling imidlertid ganske af sig selv , gennem Publikums ukontrollable Gunst , bleven en af de mest læste Forfattere i Danmark . Med Folkegunst skal man være varsom , det er ikke alt hvad der gaar i Oplag der betyder noget , Kritiken plejer da ogsaa at trøste sig med „Publikumssucces " , naar en Skribent er echapperet fra dens Opsigt ; omvendt lever mangen Stymper af det Medhold han ufortjent skaffer sig hos kritikløse Læsere . For Kiplings Vedkommende kan der dog ikke være Tvivl om hans Popularitets Ægthed , den har udbredt sig som en Naturkraft Verden over , den er trængt igennem lige saa uimodstaaeligt som i sin Tid „Specerierne " fra de varme Lande . Kritiken faar affinde sig med ham , efter at han forlængst er bleven en Stormagt i den folkelige Bevidsthed . Selv i sit Hjemland har Kipling , saa vidt jeg kan forstaa , kun langsomt og under Vægten 36 KIPLING OG KRITIKEN af sit Ry tilkæmpet sig Rang i Literaturen . Han kom udefra , støder i mange Maader an og har ikke taalt andre Forskrifter end dem han selv satte sig . Endnu rager han op i den engelsktalende Verden som en ensom Figur , og først naar Hærskaren af hans Lærlinge i England og navnlig Amerika har gennemtrængt Tiden med den Aand han er Fader til vil han blive en , nemlig den Første , af mange . I Tyskland skal Forholdet være noget lignende som i Danmark , idet Kipling vel er meget læst men heller ikke der taget op som Stof for Kritiken , hvorimod der foreligger en hel Literatur om Passionsmennesket Oscar Wilde , og Charlatanen , „Socialisten " Shaw er meget paa Mode . Naturligvis kan man ikke vente Medbør for Kipling hos de Liberale i Tyskland som fører an i Literaturen , de har Antimilitarismen paa deres Program og ser ikke smaaligt paa om en Mand er en stor Digter hvis han ikke er indenfor Partisnoren , ganske som her . 35 KIPLING OG KRITIKEN I og for sig er Standpunktet naturligt , for man skal ikke give Pardon overfor en Modstander , det vilde heller ikke falde Kipling ind . Man bør kun sondre mellem Politik og Poesi . Andre Tider hvor den sociale Eksistenskamp ikke var saa bitter har formaaet det . I Længden udarmer man sit Parti ved ikke at anerkende Fortjenester der ligger udenfor det eller derover . Ulykkeligvis har Kipling ikke kunnet regne uforbeholdent selv med Meningsfæller i Tyskland , det Tyskland der ruster , dertil er Spændingen mellem England og Tyskland desværre i Øjeblikket for stor ; Kiplings Pæaner skurrer ikke uden Grund i prøjsiske Øren . Kulturelt og psykologisk staar Kipling selv den tyske Aand aldeles fjærn ; de „Tyskere " der hist og her forekommer i hans Bøger er fuldkommen barnlige . At han ikke trods alt , med og uden Fødselshjælp fra Kritikens Side , skulde blive læst i det altlæsende altforstaaende Tyskland vilde imidlertid være utænkeligt . Dette første Forsøg paa en Værdsættelse 38 KIPLING OG KRITIKEN af Kipling fremkommer her som en ganske uvidenskabelig , upolitisk Paavisning af Skønhederne i hans Digtning , jeg byder ham det som en Hyldest og Tak , fordi jeg elsker hans Fantasis Frembringelser og har vederkvæget mig ved hans Holdning , den fuldkomne usentimentale Selvstændighed hvormed han som Englænder og fri Mand betræder Jordgloben . Som Essay henvender dette sig ikke til Kritiken men til Publikum , Kiplings Læsere i Danmark der har vist deres Smag og Selvstændighed ved at kaare ham til deres Digter . 37 KIPLING OG KRITIKEN KIPLING SOM MALERI . The Light That Failed , et af Kiplings tidligere Arbejder og tilfældigvis den første Bog af ham der faldt mig i Hænde , kan tjene til Introduktion af Kipling som Skribent , den giver ham helt og fra alle Sider af hans Væsen ; med den som Udgangspunkt er der tillige Lejlighed til at kaste Lys over andre af hans Frembringelser . Her er for det første i The Light That Failed , og her direkte , den kunstnerisk højt kultiverede Kipling , Kipling som Maler . Han er udgaaet fra en stærkt kunstinteresseret Familje , besvogret med ledende Navne i Englands Malerkunst og ogsaa selv producerende : baade Kipling og Faderen , J . Lockwood Kipling , der var Lærer ved Kunstskolen 42 KIPLING SOM MALER i Bombay , senere Museumsdirektør i Lahore , og en stor Kender af Indien ( skildret i Kim ) , har leveret Tegninger til nogle af Kiplings Arbejder . Fremragende er disse Illustrationer ikke , men de viser et oprindeligt eget Talent , som under andre Omstændigheder kunde kommet til Udfoldelse . Maler er Kipling bleven i sin Stil . Hans Iagttagelser kommer til ham gennem Øjet . De glimrende Beskrivelser han har leveret af Scenerier , Landskaber , Optrin er komponeret med en Malers Sans for Farve og Form . Every word concrete or abstract is a picture , * ) siger han selv . Faa er som Kipling et Bevis for at den kunstneriske Evne i sin Oprindelse er en og den samme og at det kun kommer an paa ydre Omstændigheder hvad Vej den tager . Ogsaa den musikalske Begavelse er Kipling givet , som det fremgaar af hans Lyrik . Alle Kunstens Virkemidler har hos ham samlet sig og fortættet 43 KIPLING SOM MALER sig i hans Sprog , der i Øjeblikket er det mest beherskede og skaberkraftige der gives . Kun Robert Louis Stevenson kan sammenlignes med ham . Senere har Jack London tilegnet sig meget af Kiplings frapperende Malerevne , for at nævne en af hans mange Efterfølgere , men uden at komme ham nær hverken i Fantasi eller Kultur . I The Light That Failed trænger Reminiscenser fra Kiplings Kunstneropdragelse direkte i Forgrunden . Endvidere er der her den krigsbegejstrede Kipling og Kvindeskeptikeren , Dyrevennen : „Binkie " , og der er Børnene , det henrivende første Kapitel om de to Børn ved Stranden , der hvor Amomma , Geden , æder Patronerne . Gennem hele Bogen gaar den uforligneligt kraftige koloniale Duft , skønt den her kun rækker saa langt som til Port Said og Nubien , der er Kiplings Hemmelighed . Her er han jo Mester , ingen har som han forstaaet at male Østen — „the well remembered smell of the East , that runs without a 44 KIPLING SOM MALER change from the kanal head " ( Suezkanalen ) „to „Hong - Kong " — „Varmen " der begynder i Port Said og hvorom han siger , at „his coat - sleeve was warm as new - baked bread when he lifted it to his nose " . Med denne Sætning giver han os Billet , figurlig talt , til Østen . Hvor Udtrykket tillige minder om den første Sommerdag i Norden og om hvordan vi følte det da vi var Børn ! Kipling har Barnets geniale Sanser i Behold sammen med den Voksnes systematiske Evne til at gøre Rede derfor . Hans Naturstemninger har virkelig en Magt over Sindet der leder Tanken hen paa de Gamles Sejd ; som han forstaar at brygge en Duft og et Sted sammen med glemte og dog nærværende Ting , Aarstiderne , vor Barndom , saa at Resultatet bliver Ve , Hjemve , Udve , det er en Magt de Gamle kun kunde forklare sig som Trolddom . Jeg maa tænke paa Kong Vanlande hos Snorre , hvem de øvede Sejd imod hjemme i Finland , saa at han blev syg af Længsel derude i det 45 KIPLING SOM MALER Fremmede og blev redet ihjel af Maren , da han ikke kunde komme afsted . Saa stærkt regerer en Duft ved Stranden med Helten i The Light That Failed ; men her er det Udve , Trækket i Kanalen , S . S . Barraloug paa Vej til Australien — „dipping deep and sailing free for the Southern Cross " . Det er Englænderens , som det var Vikingens , det er Nordboens Længsel ! Sydkorset ! Jeg hilsede det i Kiplings Navn , da jeg første Gang saa det tænde over Boven paa Siam af Ø . K . ; Indtrykket blandede sig med en taaget Erindring fra min Barndoms første Geografi og Cooks Rejser , som jeg stavede mig igennem , det var en hellig Stund , og Kipling var den til hvem jeg rettede mit Offer . Port Said forekom mig næsten at være hans By , i den Grad var Skildringen deraf i The Light That Failed bleven et med Navnet . Kipling siger at dér vil man , hvis man blot venter , møde enhver Mand eller Kvinde man har kendt i dette Liv ; saadan kan en Englænder tale . Jeg mødte Kipling 46 KIPLING SOM MALER der . I Singapore paa Raffles Hotel saa jeg Stanley , kirsebærrød af et Liv i Troperne og med snehvid Moustache , jeg saa gamle Wallace , det malajiske Arkipelags naturhistoriske Opdager , han gik og skuttede sine gamle Skulderblade under Tropesolen , jeg er glad over at have mødt netop disse to Mænd , der hører til mine Heroer , paa Englændernes Landevej . Men Kipling mødte jeg i Aanden . En Havterne vi fangede ombord , der var glat som en Torpedo af Bølgen og Vinden og saa vild at den baskede sig ihjel i sit Bur , det var Kiplings Sjæl ; en Flyvefisk vi fik ombord med en varm Sø i en ravnsort Nat og som lyste i Hjærtet af Morild , da jeg aabnede den , det var Kiplings Sjæl . Jeg har siden truffen ham ogsaa personligt , det kan man læse om andetsteds . Kipling minder mest om den sorte Panther i Junglebogen , Bagheera , det er hans Sjæl . II . The Light That Failed , Kiplings eneste sammenhængende „Roman " , handler som bekendt om en Maler der bliver blind . Resten af Personerne er engelske Krigskorrespondenter , en ganske ny Type for den der var vant til at følge Firsernes Helt ind i Selvmord eller Vanvid . Bogen har to Kvinder , i Virkeligheden en og den samme i forskellige Nuancer — Gennemsnittet af den engelske Kvinde ? De er skildret med en tidlig modnet Erfaring og kunde have til Motto et af Heines Omkvæd : Das Weib ist bitter . Ogsaa Kipling har været ung . Scenen er London og Nubien ; der er en hel Del Filosofi om Malerkunst , foruden Skildringer af Slag og andet Tidsfordriv for Mandfolk . Jeg husker , at da jeg havde læst det Stykke om Krigskorrespondenterne og Hunden som faar Munden fuld af Fjer , bladede jeg hastigt bag i Bogen for at se hvordan det gik — den sluttede paa en Slagmark — Ah , der sker noget , det knalder , de slaas og dør ! De rider ud og bliver skudt — paa Kamel ! Ah ! Det har senere slaaet mig , at det Nye i The Light That Failed som man den Gang kun havde en umiddelbar Fornemmelse af , hungrende som man var efter Begivenheder , er det tragiske Moments rent fysiske Natur . Her sjæles ikke , en Mand bliver blind , og han er Maler , en der har noget at miste . Det er det engelske Greb ned i Realiterne , i Modsætning til „Realismens " psykologiske som oftest tomme Martyrier . The Light That Failed ligger dog i et højere Niveau end den ordinære engelske novel med dens plot og folkelige Forkærlighed for kriminalistisk Spænding , Kipling har en anden Kultur , han bliver ved det Menneskelige ; men der sker noget , det er ramme Alvor . 48 KIPLING SOM MALER Sujetet har ligget Kipling meget nær , han har selv en Gang været ved at miste sit Syn og ved Besked med hvad man føler i den Anledning . I den lille Fortælling Baa , Baa , Black Sheep ( Bæ , Bæ , Sorte Faar ) meddeler han , ogsaa i novellistisk Form men her umiskendeligt nærmere sine egne Oplevelser , Træk om en lille angloindisk Dreng der forsømmes i sin Pleje i England og er nær ved at ødelægge sine Øjne ; der er i denne Skildring mange nydelige og dybt gribende Træk , som altid naar Kipling skriver om Børn , for Resten ogsaa en vis ubehagelig aristokratiserende Tendens , der gaar igen i flere af Kiplings Fortællinger ; imidlertid det har været galt med Øjnene . Endnu bærer han Briller som ser ud til at være af en særlig Konstruktion , saa det har mærket ham alvorligt . Man forstaar hvor Kipling maa have følt det som en Dødsdom at blive blind , han der i dobbelt Forstand er Maler , en lidenskabelig Tilbeder af Jorderig , alt hvad man kan se , og dertil udrustet med den trænede Kunstners 50 KIPLING SOM MALER Øje . For ham gaar Jorden under naar han bliver blind . Denne titaniske Skræk har han nedlagt i The Light That Failed , forbunden med en Historie om ulykkelig Kærlighed . Hvorvidt denne er hans egen vil jeg overlade Literaturhistorikere , hvis Embedsforretning det er at opstøve Akterne i celebre Folks Privatliv , om at afgøre . At Kipling har været trængt haardt under Udarbejdelsen af dette Billede paa en Mands Forladthed viser Bogens Dedikation , hvori han som et Barn i Mørke kalder paa sin Moder ; man slaa op i Bogen og læse det smærtelig skønne Digt . The Light That Failed er en Tragedie , paa sine Steder mere skærende end man er vant til i engelsk Literatur , hvor jeg ogsaa tænker mig den har frastødt i Begyndelsen ved sin forholdsvis frie og meget personlige Tone . Men det triste Motiv er hævet over Uundgaaeligheden ved den Flugt hvormed det er behandlet , festliggjort ved den virile summariske Fremstilling . Ingen lang Rugen over 51 KIPLING SOM MALER Ulykken , knap nogen Anklage , Manden mister Synet , bliver ensom og gaar . Slutningen hvor Dick Heldar rider ud til Krigsskuepladsen og bliver ramt af en barmhjærtig Kugle er naturligvis meget for melodramatisk , der skal da ogsaa eksistere en anden Affattelse med lykkelig Udgang — formodentlig faar de hinanden der og Dick bliver Børstenbinder — Kipling er imidlertid endt med at fastslaa den Slutning man kender som den gyldige , han har indset at ingen anden Slutningsakkord er mulig , selv om den er falsk . Lad Dicks Endeligt være for arrangeret , man græder dog over ham og hans graa Tindinger , da han synker død af Kamelen i sin Vens Arme . Rent musikalsk er Slutningen stemt meget godt sammen med den øvrige disharmoniske , paa en Gang følsomme og hensynsløse Tone i Bogen . Dick falder i et Slag mellem Englænderne og de Indfødte ved Nilen , her og andre Steder i Bogen er der Træk fra Khartumaffæren , disse Skærmysler der endte med Slaget ved 52 KIPLING SOM MALER Omdurman , og som Englænderne morede sig med i Firserne , mens man andre Steder i Evropa byttede Koner paa Kafé . Man kan forestille sig Slaget gaa sin Gang efter at Dick er falden , han er kun en af de Døde , og Resten , England , skrider videre . Man har faaet et Indblik i hvordan de er og hvordan de lever , disse tavse voldsomme Folk der har udbredt Englands Magt til Kolonierne , hvervede Soldater , Søfolk , Korrespondenter , Vandrere , Kiplings Folk , dem han omgaas , som han selv er en af , og som udgør Persongalleriet i hans Bøger . De passerer forbi som en uendelig Frise , et Aleksandertog , dødelige , mer end dødelige , i Livet men sat op for at blive , i Processionen af Kiplings Værker : Life ' s Handicap , Many Inventions , Soldiers Three , Wee Willie Winkie , The Days Work , Traffics and Discoveries , Actions and Reactions , hver af dem et Knippe Historier og hver Historie broget , blomstrende , fuld af Jordens Undere , dens Blod og Orgier , og i hver Historie en Mand der husker at 53 KIPLING SOM MALER han er en Hvid , en Englænder , paa Baggrund af Urfolks Regnbueverden . . . Et Katalog etsteds i The Light That Failed over hvad Dick Heldar har malet giver Arten af den vandrende Englænders Smag og hans Forlystelser : „Row on a Chinese pig - boat . Chief mate dirked by a comprador . — Junk ashore off Hakodate . — Somali muleteer being flogged . — Star - shell bursting over camp at Berbera . — Slave - dhow being chased round Tajurrah Bay . — Soldier lying dead in the moonlight outside Suakin , — throat cut by Fuzzies . . Hvilke Malerier ! Jeg siger ikke ubetinget de er min Smag som Malerier , skønt de taaler Sammenligning med den hjemlige nature morte , Urtepotten , Brødbakken og Tomaten — men hvem der kunde springe paa Hovedet ind i Rammen ! Hvem der havde gjort Englandshistorien med , hvem der blot havde siddet paa Skolebænk og lært den som sin egen Historie ! Hvilket Instrument for en Digter ! At tilhøre Francis Drakes Nation og føle Fortid knytte sig 54 KIPLING SOM MALER til Nutid og Fremtid som en eneste svulmende Bølge ! Hvordan var det med ham , Manden der vilde være Konge , Landstrygeren med det flammende røde Skæg , Frimurer og Hersker over Kafiristan med en eneste hvid Mand , ogsaa en Bisse men en Irlænder , til Hjælper ? Hvem der havde skrevet denne funklende Historie ! The Man who would be King ( Manden , som vilde være Konge ) er en af Kronjuvelerne , en stor raa Rubin , i Kiplings Skatkammer . Stoffet kan genfindes i mangfoldige engelske Romaner , for det er det engelske Hjærtes Roman , f . Eks . : „Kong Salomons Miner " af Rider Haggard , det er Historien om en blond Kæmpe , kolossale Skatte i det Fjærne og en Masse Vilde som man skal igennem , enhver Englænders kronede Drøm . Kipling har den ogsaa men sat op som kun han kan gøre det , kort , voldsom , lige i Ansigtet paa Læseren og dog mættet med det rige Spil i Kiplings Væsen , hans Forkærlighed for og sprog - 55 KIPLING SOM MALER lige Kendskab til Englænderen af Underklassen , hvis Instinkter er raa men ægte , den vældige plastiske Fantasi , Humoren , Dobbeltbundigheden ; ja endog den særlig kiplingske Form for Moral , engelsk Moral , fattes ikke her : de to drabelige Fribyttere , hvis Fordomsfrihed ellers ingen Grænser kender og som omtaler deres Mord kun foranlediget af Oplysninger om hvad Slags Riffel de bruger og paa hvilket Skudhold de lykkes for dem , de er Frimurere , de afslører sig som store Administratorer , lærer de vilde Kafirer Eksercits , og naar det ny Kejserdømme er sikret skal det nedlægges med sønlig Artighed for Dronning Victorias Fødder ! O Kipling ! Er det nu ment som en Satire , eller er Kipling her alvorlig ? Han er alvorlig ! Fortællingens høje digteriske Værdi ligger i at Kipling her er naaet ind i Hjærtet af Britens og Nordboens ubændige Æventyrlyst , Erobreraanden som er nedlagt i enhver født Englænder , selv om han er loafer , Vagabond . Daniel Dravots røde Skæg er det samme som 56 KIPLING SOM MALER det Sagnet tillægger Kong Olaf , Vikingens røde Prydelse , gødet med Havvand , som gnistrer naar han med det dragne Sværd i Tænderne vader ind paa en fremmed Kyst ! Alene med denne kæmpemæssige Historie sætter Kipling sig i Spidsen for sin Nation og sin Race . Brother to a Prince and fellow to a beggar if he be found worthy , skriver han som Motto over den , og det kan med det samme være Kiplings Vaabenmærke som Englænder og Demokrat . I hver Englænder stikker der en Konge , og i Kongen en Englænder ! Her er Nøglen til Kiplings Folkelighed . Det er altid denne Type i forskellige Forklædninger han skildrer . Foruden The Man who would be King har han jo tegnet den lange Række klassiske Skikkelser af Englændere i det Fremmede , helst de Menige som ingen anden Adgang har til Selskabet end Kiplings Venskab og den Hæder han forlener dem med ved sin Malerhaand , først og fremmest naturligvis Trekløveret , Mulva - 57 KIPLING SOM MALER ney , Ortheris og Learoyd , de hvervede Infanterister , men ogsaa Officeren og den civile Embedsmand der holder England oppe paa en fjærn Post i det indre Indien , med Dagsrejser til nærmeste Hvid og kun i Forbindelse med Civilisationen gennem det tikkende Telegrafapparat , den unge Englænder i Eksil som med sin Races Træning tager Kampen op mod Sumpfeber , vilde Dyr og en overtroisk vanskelig Befolkning og helst endda foruden at holde Stillingen skal udrette noget , lægge til Englands Magt , det undertiden utaknemlige England , som han imidlertid holder i Hævd til sit sidste Aandedræt ved ganske ene Mand at klæde sig i evening dress for sin kulørte Tjeners Aasyn , naar han efter endt Dagværk skal spise til Middag . Der er Marinesoldaten , Maskinisten , den ensomme Mand paa Fyret , alle disse Kolonisationens Helte , disse Kiplinger , der har gjort deres udsatte Arbejde rundt omkring i Verden lige siden England begyndte at brede sig over Havene . De skylder Kipling at man har set 58 KIPLING SOM MALER et Glimt af deres Træk og deres ellers anonyme Tilværelse ; men Kipling skylder dem at det Sprog han skriver læses over fem Verdensdele . Den engelske Søfartsaand og kolonisatoriske Dygtighed stammer ned fra Normanerne , har sin Oprindelse i den gammelnordiske Ekspansionsdrift . Er det da saa rent meningsløst , er det Lokalpatriotisme , gennem et endnu bevaret Slægtskab i Instinkter , for Danmarks Vedkommende stærkest udtalt i Jylland , at søge Fællesskab med og i alt Fald aandelig Part i den angelsachsiske Fremmarsch paa Jorden ? Man slutter sig til sin Historie der hvor man finder den . At Springet for en Dansker ikke er saa aldeles forkert fremgaar af at Kipling paa sin Side under Bestræbelserne for at afrunde sig som Angelsachser er søgt tilbage til nordiske Kilder ; hvilket siden nærmere skal omtales . 49 KIPLING SOM MALER KIPLING OG KVINDENI . Undertiden naar Manden fra Kolonierne , Pioneren , kommer hjem til old England kan det hænde at han møder Utak , de derhjemme med Betjenten til at passe paa sig finder at Krig er et raat Haandværk , de ved ikke en Gang hvad det er den Landflygtige har gjort for at de kan faa deres Kaffe og deres Avis uforstyrret hver Morgen . Dette er et af Ledemotiverne i The Light That Failed . Ogsaa Dick Heldar kommer hjem paa en Visit til det gamle Land , med sine Fortjenester som Nybegynder derude bag sig , og bliver ilde medhandlet . Først gør han sit Indtog som en Triumfator , er celeber og strutter omkring i London i den maskuline Pragt han har erhvervet sig rundt omkring paa Slagmarkerne . Kostelig og uforskammet er det Optrin hvor han gør kort Proces med en londonsk Forretningsmand , Lederen af et Syndikat , som har villet udbytte hans Talent , ham han gaar rundt om og beføler og hvis Poser under Øjnene han er udelikat nok til at pege paa med en Finger — at han , sligt Aadsel , vover at stjæle fra ham , nemlig Kong Dick ! Man kan ikke lade være at gætte paa at denne Scene er bygget over et Mellemværende Kipling selv i sin Egenskab af Skribent har haft med en eller anden Redaktør eller Forlægger . Allerede her ytrer Kiplings elementære Sans for Ejendomsretten sig . Den er i Opløsning andetsteds , men mindst i England , og Kipling har den bevaret i sin hele Urfriskhed , han tordner sagte , som en Løve over sit Rov , hvis nogen nærmer sig hvad der er hans . Men det bliver jo ikke ved at gaa glimrende for Dick . En Dag støder han i Londonertaagen paa Maisie , Barndomsveninden , som nu har faaet en Mission og siger at ogsaa 63 KIPLING OG KVINDEN hun er Maler . Det tredje Køn ! London ! Konkurrence og Kærlighed ! Av ! Man kender Bogen og ved hvor denne lille engelske Kvinde er mesterlig tegnet , af en Forelsket og dog med et gennemtrængende klart Blik for det Tørre og Selviske i hendes lille trange Sjæl . En Kvinde der goldt jager efter at følge Manden hvor hun dog ikke kan følge ham , en forfinet og heller ikke slet Pige men uden Atmosfære — er det Englænderinden ? Ser det gamle Land saadan ud for Manden der kommer hjem fra Kolonierne med Krig og Arbejde bag sig , er det den Udsigt han har til et Hjem , er det Kulturen ? Skal han strande med sit Arbejde i sit Fædreland , som hans Haab strander paa dette lille udtørkede Pigehjærte ? Her naar Bogens Kunst sit højeste , i Fremstillingen af hvordan den suveræne Krigsmaler der har staaet i Karreen uden at blinke for Sudaneserens skrækkelige Assegaj , hvordan han taber Kræfterne og staar og skælver overfor en lille Pige hvis taabelige Selvraadighed 64 KIPLING OG KVINDEN han ikke kan bøje fordi hun mangler Natur . Barbaren kommer her tilkort overfor en Forfinelse som kan , eller vil kunne alting , men ingenting har at give . Saa vender Dick Heldar sig saaret mod Kvinden af Folket , Bessie , som er tilgængeligere , men Maisie om igen paa en anden Maade , raa og gold ogsaa hun . London , omend i en anden Gade . Hvor denne lille Tøs fra Gaden , a little piece of dirt , som Kipling med en Skabers Vemod kalder hende , er levende sat op , med en Kirurgs Ubarmhjærtighed og dog saadan at man føler Varmen fra hendes Skørt , et Hunkønsvæsen , en af de Bredhoftede , det vil sige Mandens Væld af Illusioner , trodt alt . Hun er London selv , Gaden hvis Snavs rander hendes Nederdel , Byen , Forlystelsesstederne hvor alle plyndrer hverandre uden at nogen bliver rigere derved . Fra Kiplings Haand er hun givet med et ejendommelig haardhændet Tungsind ; hun er som Figur meget meget bedre end den Melancolia , Dicks „Studiehoved " , hvortil hun har KIPLING OG KVINDEN 65 tjent som Model , og hvorom der gives en hel Del temmelig uinteressante Betragtninger tilbedste , mindende om den nyere engelske Malerskole . Bessie ødelægger altsaa det Kunstværk for Dick som en anden Kvinde , han ikke kunde faa , har inspireret ham til . Dette er Bogens Moral . Not for nothing is a man permitted to ally himself to the wrong woman , advarer Kipling , med Englænderens strenge propre Filosofi . Og han fortsætter med nogle meget alvorlige Læresætninger , Gaver af hans Erfaring , der kan oplyse den som ikke ved det i Forvejen om at Troskab mod Kvinden det er Troskab mod sig selv . Dicks Ulykke , at han bliver blind , maa opfattes bogstaveligt . Men det er tilladt ogsaa at se en Moral deri : han falder fra sin Kunst da det lige Forhold hvori han som Mand skulde staa til Kvinden er brudt . For Kunsten søger Helhed , lever af Instinkternes Adel . Efter at Dick Heldar saaledes er bleven straffet for sine Gudedrømme af det svage 66 KIPLING OG KVINDEN Køn i London bliver han blind og rejser i en Slags Fortvivlelsens Drukkenskab tilbage til Periferien igen for at glemme og dø , Mandfolk i hvert Fald til det sidste . Knut Hamsuns Pan , for Resten ogsaa flere af hans Bøger , dem alle , har denne selvsamme Historie — uden at han behøver nogensinde at have set The Light That Failed for sine Øjne ! Der er Ting der er fælles , selv om de aldrig direkte har været i Berøring med hinanden , for dem der har fulgt og er bleven præget af the long trail . The Light That Failed er Kiplings personligste Bog . Han har ikke senere taget Kvinden op til gennemført Behandling , skønt der mange Steder i hans mindre Fortællinger falder Glimt fra hans Livsanskuelse med Hensyn til Kvinden . Kipling blev gift og fik Familje , og dermed er Problemer af denne Art eller Drøftelse deraf for hans Vedkommende falden udenfor Literaturen . 62 KIPLING OG KVINDEN II . Hvad kan man uddrage af The Light That Failed med Hensyn til Kiplings og Englændernes almindelige Opfattelse af Kvinden ? Det pessimistiske Syn er ikke engelsk , vel ogsaa for Kiplings Vedkommende her haardere udtalt end han senere vilde staa ved . Kiplingsk er den Frimodighed og Bitterhed hvormed Emnet er taget op , engelsk derimod den Grænse han alligevel sætter sig . Sammenlignet med Gennemsnittet af den engelske Nation , hvor Kvinden og „Moralen " endnu holdes i Hævd efter næsten oldangelsachsiske Principer , omend meget deraf er blot Form , det engelske uelskværdige men praktiske Pruderi , maa man sige at Kipling ikke giver Pardon i sin Skildring af Kvinden , han er 68 KIPLING OG KVINDEN friere end nogen anden engelsk eller amerikansk Forfatter jeg kender til , langt fra det sædvanlige vedtagne Ideal , det som Kipling andetsteds med sit skrappe Vid kalder „a - pickme - up - and - carry - me - or - 1 - will - die - girl " . Paa den anden Side holder han sig som en Selvfølgelighed til den engelske Fordring om Decens i Udtrykket ; alt hvad der angaar Forplantningen eksisterer som bekendt ikke af Omtale for Englænderen . Ja Kipling kan ved andre Lejligheder komme Moralen i Møde med en Redebonhed saa man næsten synes det er en Skam , her kunde den have hjulpen sig selv . I en Historie der hedder Love - O ' - Women har han givet et Bidrag til Forfærdelsen i dens mest himmelvendte Form . Love - O ' - Women viser med en Udstilling af alle et Rædselskabinets tilladte Midler de dødbringende Følger af korrupt Elskov , Rygmarvstæring for den mandlige Part , hvilket er vulgær Overtro , og Synken ned i Prostitution for Pigen , hvilket er muligt som Undtagelse men som almindelig Sæt - KIPLING OG KVINDEN 69 ning ogsaa kun Overtro ; Kvinden fødes til Prostitutionen , de der er af Gennemsnittet med sunde Instinkter kan aldrig tage værre Skade af Elskov end at de faar en Unge . Men en saa stønnende moralsk Historie kan en Skribent altsaa inspireres til under Fornemmelsen af at staa overfor det engelske Publikum ; eller ogsaa maa han have været meget ung da han skrev den . At Kipling ogsaa mestrer Elskovens Naturtoner viser den hede bibelsk skønne Historie Without Benefit of Clergy ( Uden Kirkens Velsignelse ) . Her som ellers forudsætter jeg at Kiplings Værker er kendt . I Korthed handler den om en Englænders Forhold til en kulørt Kvinde , hendes brændende Kærlighed til den hvide Mand og Asken , den udslukte Verden , da først Barnet og siden hun dør af Kolera . Historien har en bitter Moral , men den er nærved at grønnes over af den Lidenskabens Frodighed , den vilde Inderlighed hvormed den er fortalt . Moralen er den at raade Englændere fra 70 KIPLING OG KVINDEN Forbindelser med indfødte Kvinder . Den samme Moral udløser Tragedien i The Man who would be King og her uden Omsvøb : det gaar for Vagabonden med at holde Kongeværdigheden oppe mellem de Indfødte i Kafiristan saalænge til han en Dag tager en Kvinde af deres Folk og derved røber sin Dødelighed , saa er det ude med ham . I Virkeligheden ligger Englændernes Skæbne som erobrende og koloniserende Folk i denne Moral . Englænderne har som bekendt hidtil holdt sig hævet over de Naturfolk de som civiliserende Magt er kommen i Berøring med , har hverken blandet sig med dem selskabeligt eller ved Blod , i Modsætning til den romanske bastardiserende Kolonisation , som da ogsaa kun har Elendighed at opvise . Man kan spørge hvorfra Englænderen har dette Hovmod , Foragten for Kulørte , om han er Fætter til Vorherre , man kan gøre gældende at de Indfødtes Kultur i visse Henseender er Englænderens overlegen — ofte stiller han sig i Verden som en administre - KIPLING OG KVINDEN 71 rende Stolpe , uden at være andet — men saa meget er imidlertid vist , at den Dag Englænderen lader sin overmenneskelige Holdning fare og begynder at blande sig med de Indfødte , er hans verdenshistoriske Mission forbi . Deri har Kipling ganske sikkert Ret . Et Hensyn kan tages til , hvilke „kulørte " Racer den hvide Mand staar overfor ; men dette hører ikke herhen . Streng er Mandstugten i den engelske Hær , og haard maa Selvberskelsen falde naar den engelske Kvinde næppe nok giver Englænderen Erstatning for hvad han har nægtet sig overfor de Indfødte , Kiplings Anklage i The Light That Failed . Men han skal holde sin Standard oppe endnu en Tid , mens andre Kulturer gør sig til af deres Fortjenester af det Menneskelige , som om det ikke var lettere Kaar end at hæve sig derover . Den engelske Moral i rent selskabelig Betydning forekommer mig , skønt jeg ikke er blind for Hykleriet og Bornertheden , i Hensigtsmæssighed at være meget at foretrække 72 KIPLING OG KVINDEN for den i Frankrig og andre efterlignende Lande saa vidt drevne Aabenhjærtighed i Kønsspørgsmaal , som ikke en Gang behøver at vidne om særligt stærke Instinkter . I England er man en Gang for alle bleven enig om en vis i sin Oprindelse nordisk Form for Tugt , og jeg anser det for det fineste Udslag af engelsk Kultur , Reserve , at den holdes i Hævd . Der behøver aldeles ikke at ligge Koldsindighed eller manglende Livsappetit til Grund derfor , tværtimod vilde det være Frugten af en ægte Studerekammerhjærne at antage at hvad der ikke siges eller kan læses paa Tryk heller ikke eksisterer i Virkeligheden . For en Betragtning der er hævet over enhver lokal Smag synes Sandheden at være den , men det vilde en Englænder næppe finde det passende at underskrive , at man i Elskov kan tillade sig nogenlunde alt , naar man kun holder sin Mund . Hver Ting for sig i Verden . Den kønslige Opbyggelse , i Selskab og paa Tryk , der længe paa Kontinentet er bleven drevet som den højeste Udfoldelse af Mod KIPLING OG KVINDEN 73 Herregud , disse stakkels Helte af den aabentstaaende Mund kender ingen anden Bedrift end at forarge — er til ingen Fordel for Udviklingen , i sig selv uappetitlig , for hvem interesserer sig for andres Kærlighedshandler , og hvem vilde man interessere for sine egne ? — og en Brøde mod et af de vigtigste livsbevarende Principer der gives , Kvinden som Illusion . — Der er det i Menneskets Driftsliv der forlanger Mørke ; de Gamle vidste ikke alting men levede stærkere end vi . Gud hjælpe den der har sagt alt og ingenting mere er . * * * Skønt Lyset slukkes er der ingen Fald , ingen blaseret Gliden ud i Intetheden og ingen Raaben mod Himlen fra Tilværelsens Ødemarker i The Light That Failed . Manden der har skrevet den er ren i Formen af sin Race som Delfinen er ren i Formen af sit Element . Denne Bog bliver ikke tilbage i Erindringen som en afmægtig Anklage men som et elemen - 74 KIPLING OG KVINDEN tært Udbrud af Længsel , her tragisk betonet og kvalt , men under andre Omstændigheder i Stand til at tage Verden op og bære den paany . Atlas har sukket men staar igen rolig under sin Byrde . Efter The Light That Failed gaar Kiplings Kræfter , som ikke lader sig hemme , over i The Jungle Book . JUNGLEBOGENI . Junglebogen , Kiplings populæreste Bog baade her og i Udlandet , hos Gamle saavelsom Unge , foreligger paa Dansk i en Udgave hvor alle Historierne om Mowgli er samlet for sig , mens Resten der er af andet blandet Indhold men dog alle handler om Dyr er udgivet i et Bind Nr . 2 , Den nye Junglebog . Paa Engelsk er Mowglihistorierne blandet sammen med de øvrige i begge Bindene , The Jungle Book og The Second Jungle Book . Helt udenfor begge Rammer , trykt i Many Inventions , findes desuden en Historie , in the Rukh , hvori Mowgli forekommer . At Junglebogen saaledes ikke danner en sammenhængende , planbevidst opbygget Skil - 78 JGNGLEBOGEN dring ( den første af Historierne i The Jungle Book handler endogsaa om hvordan Mowgli forlader Junglen , altsaa Temaets Afslutning ) er betegnende for Kiplings Arbejdsmaade og af en saa stor , heldigvis gunstig , Betydning for Junglebogens digteriske Virkning at Forholdet ikke kan lades uomtalt . De enkelte Historier i Junglebøgerne maa være bleven til som Bidrag til Blade og Magasiner , inden de samlet udkom som Bog . Denne Maade at arbejde paa er saa almindelig gennemført i England og navnlig i Amerika at den har virket bestemmende paa Formen ikke alene af Kiplings Forfatterskab men paa den engelsk - amerikanske moderne Literatur i det hele taget . Den i England og Amerika saa almindeligt dyrkede short - story skylder Publikationshensyn sin Oprindelse , den stammer ned fra Journalistiken og Tidsskriftfortællingen . Næsten uden Undtagelse alle Kiplings Fortællinger er bleven til som Bidrag til Blade og Magasiner , selv The Light That Failed , JUNGLEBOGEN 79 der dog er en sammenhængende Roman . Selv om enkelte Historier kan være skrevet for at afrunde en Samling uden at have været trykt før , gælder det i hvert Fald at Formen , den korte afsluttede Fortælling , er skabt af Kravet til en hurtig Udformning af et iøjnefaldende Stof , saadan som Magasinlæseren venter sig det . Dette Krav om Fortætning og Pointe kan kun være af det Gode ; naar Skribenten ellers har noget han skal have sagt giver han det lige saa gærne og hellere i en sammentrængt Form ; den Kedelige er aldrig kort . Af short - stories skrives der i de engelske hundreder af Magasiner Titusinder , som aldrig overlever den Maaned hvori de ser Lyset . Udvælgelsen , som ogsaa gør sig gældende i Literaturen , hæver en å to ud af Massen som skal leve , fordi de er mere end short - stories ; Geniet har rørt ved dem . Paa den Maade er Junglebogen bleven til . Gennem en Bog om Kipling af G . F . Monkshood , London 1899 , med iøvrigt kun magre 80 JGNGLEBOGEN Oplysninger , har jeg bragt i Erfaring at In the Rukh er den først skrevne af Mowglihistorierne . Samme Forfatter gør opmærksom paa Hitopadesa , den urindiske Fabelsamling , som Forbillede for Dyrene i Junglebogen , nævner ogsaa Defoe som en Forgænger med hvem Kipling er i Slægt , sikkert rigtig set . Junglebogen er imidlertid først og fremmest ganske personlig . Den betyder for Kipling en Tilbagevenden til Barnet og de første Instinkter . Nogen gennemført Robinsonade har han ikke tænkt sig , skønt han i Følge Sagens Natur nærmer sig dertil og naturligvis selv ved hvor han gaar ; hans Dyrehistorier former sig heller ikke til Fabler i gængs Betydning , han lader vel Dyrene tale , men det han har villet er ikke altid Levevisdom i Forklædning , han giver sig umiddelbart Luft for rent elementære og animalske Stemninger , i nøjeste Forbindelse med Skildringer af den Natur de hører sammen med . Mowglihistorierne har derfor draget Fordel JUNGLEBOGEN 81 af den tilfældige Maade hvorpaa de , foranlediget udefra , efterhaanden er fremkommen , uden Orden eller Tidsfølge , ud og ind mellem hinanden . De holdes ikke sammen af et System , som her vilde være Naturen fremmed , de gror som et Træ , har deres Rod i en indre Impuls som kommer igen naar den er der , Kiplings umiddelbare Skabertrang . Man mærker Sjælens Aarstider deri . Ogsaa i blot udvendig Forstand profiterer Junglebogen af den fuldkomne Mangel paa forudberegnet Komposition , dette Vildtvoksende , Lianagtige bidrager til Bogens Frodighed , det er Urskoven selv . Man kan næppe kalde den en Bog , den er en Række kraftige Glimt af et Tema . Og Temaet er det Primitive . II . Motivet i Junglebogen , Mowgli som Figur , har ikke straks staaet klar for Kipling . In the Rukh , hvor Mowgli optræder for første Gang , er en af Kiplings Tendensnoveller , her med nyttige Vink for Forstvæsnet i Indien , og Mowgli viser første Gang sine nøgne brune Skuldre for at faa et Aag lagt paa dem , han skal virkelig bruges som en Slags Urmenneske - expert , „ranger and forestguard " , til Fordel for et bedre Skovbrug i Englands Tjeneste ! Men allerede i In the Rukh har Kipling forelsket sig i Mowgli som fri Søn af Naturen , og da han kommer igen er det som Skovvæsen uden Forpligtelser . Skoven , der i In JUNGLEBOGEN 83 the Rukh er en Plantage , bliver til Junglen , det er Urskoven og mere end det , Urnaturen , „Paradiset " , de frie Instinkters Land som aldrig har været og dog altid er . Saaledes bliver en Ide som man kan formode oprindeligt er undfanget i Journalistikens Tjeneste frigjort og hævet til Poesi . Kiplings egen Historie som Digter sker Fyldest ved denne Udvikling . In the Rukh kommer da heller ikke med i Junglebogen . Hvad iøvrigt det oprindelige Udgangspunkt i Mowglihistorierne angaar , et Barn der lever sammen med Ulvene — sammenlign Romulus og Remus , Motivet er urgammelt — mindes jeg en Gang i et amerikansk Blad at have læst en Anekdote om hvordan Kipling kom til Mowglifiguren. Noget virkeligt skal ligge til Grund derfor , idet man for en Del Aar siden i Indien fandt et indfødt Barn som var kommen bort i Skoven og havde opholdt Livet der i længere Tid , som man mente fostret af en Ulvinde . Barnet var bleven Krøbling af 84 JGNGLEBOGEN at gaa paa fire , havde faaet stive sammenvoksede Led i Knæer og Albuer , hvor der havde dannet sig haard Hud . Saa vidt det amerikanske Blad . Tilfældet er maaske tænkeligt . Men ud fra Forestillingen om et Barn der lever alene i Junglen i Selskab med Ulvene er Mowgli vokset op i Kiplings Fantasi , Broder til Dyrene , skøn og selvhjulpen som vi kender ham . Der findes i In the Rukh Hentydninger til den haarde Hud paa Knæer og Albuer som viser at Kipling har kendt Historien om det indiske Barn . Man har her et Maal for hvad Kipling kan faa ud af et Stof og hvor langt han gaar dermed . Hvad der til at begynde med var en udmærket Magasinfortælling med Journalistens skønsomme Hensyntagen til nyttige Aktualiteter bliver til en Cyklus om Menneskehedens Barndom , Dyrenes , Barnets og Geniets Historie . Nogen udførligere Gennemgang af Junglebogen eller Kiplings Skrifter i det hele taget er naturligvis overflødig ; Bøger skal desuden læses , ikke recenseres . Alle kender de JUNGLEBOGEN 85 udødelige Æventyr om Mowgli og hans Brødre , Udryddelseskrigene mod Aberne , Tigren og de røde Hunde , den mageløse Affære med Bierne ; Kongens Ankus ; hvordan de slap Junglen løs ; alle kender Akela , Kaa og hæderlige Baloo , Bjørnen ; Hathi den Store , Elefanten ; fæle Shere Khan ; men først og sidst Bagheera , den sorte Panther , som nu er mit Ynglingsdyr fordi jeg har set Kipling og genkendt Pantheren i hans sorte Bryn og grumme Knurhaarssmil . Kiplings Malice , den dybe Velvilje i hans Natur som han med viril Undseelse giver en Rovdyrforklædning , den legende Gratie i hans Styrke , hans omsvøbsfri Moral , der er „to kill , " hans Troskab og Farlighed , alt dette finder jeg bevidst eller ubevidst nedlagt i Bagheeras sorte Sjæl . Selv et gammelt Ar Bagheera har paa Halsen og som den i en fortrolig Stund lader Mowgli føle , Mærket efter Lænken da den i sin Tid sad fangen i et Menageri , tyder jeg som et gammelt smærtende Minde Kipling bærer paa , Træl - 86 JGNGLEBOGEN dommen og Afhængigheden af Mennesker ( se Begyndelsen af The Man who would be King , Manden , som vilde være Konge ) inden han endnu havde gjort sig fuglefri som Digter . Man er under Læsningen af Junglebogen ikke fri for Fornemmelsen af at der kan ligge ogsaa andre Symboler af personlig Natur skjult bag Fortællingen , Mellemværender med Menneskeheden eller Grupper af den som Kipling gør op . En vis misantropisk Stemning gaar gennem hele Værket , det hedder i Mowglis Song Against People : I will call in the Jungle to stamp out your lines ! Man kunde trække Linjerne op i det enkelte og paavise Underbetydningen i Junglebogen men lader det hellere staa hen . Er der Torden i Luften over en Historie af Kipling , ja saa tager man det med som Bidrag til hans Farve , han kan altid i Junglebogen læses lige ud som der staar , og derfor er han i Lighed med den store Menneskeforagter , Swift , skønt med knap saa grotesk en Skæbnens Ironi , bleven Børnenes Yndling . Af Gullivers Travels er der kun JUNGLEBOGEN 87 Æventyret tilbage , som Barnet tilegner sig i sin Uskyld , det samme gælder om Junglebogen , det er Mowgli og hans Kameraters paradisiske Lege i Junglen der bliver staaende . Der ligger en Voksens Tanker til Grund for Junglebogen , det er vist , men Naturelskeren , Barnet , har dog altid i den Grad haft Overhaand hos Kipling at han her har formaaet at hæve sig over Tilværelsen i provinsiel Forstand , selv sin Egenskab af Englænder glemmer han til Fordel for mere fornødne Ting , i Junglebogen . Det Didaktiske er jo ellers Nerven i Kiplings Væsen , som vi senere kommer til , Jorden er ham kær , og han gaar med Fodtøj paa der egner sig for den ; saa meget stærkere et Indtryk maa man faa af den fuldblods Gudefølelse der har baaret ham i Junglebogen . Det er den komplette Friheds Opholdssted han her har valgt sig , her er hverken Tid eller Rum , hverken Ende eller Begyndelse , det er Æventyrets gamle fortryllede Skov . Senere falder han tilbage til sine Kæpheste igen , sin Virksomhed som Englands Trompet , men i Junglebogen har han i fineste digteriske Betydning sit Livs Ferie , her er han saa fri som han kan blive . He has no caste , ytrer han om Mowgli , og det er Nøglen hvori Junglebogen som Digterværk er stemt . 88 JGNGLEBOGEN III . Kipling følger udelukkende sin Fantasi og sin egen personlige Erfaring under Udarbejdelsen af Junglebogen . Ikke en Gang Udviklingslæren , Darwinismen , der dog ligger under enhver moderne Tilnærmelse til det Primitive og som maa synes en uundværlig Kilde , har Kipling øst direkte af da han skabte Mowglifiguren. Hans Produktion bærer iøvrigt heller ikke andet steds Præg af speciel Indsigt i Naturvidenskaberne. Jungleloven er hans egen. Der er Natur i ham men ikke „Darwin " . Til Gengæld kan man jo sige at der var Darwinisme til længe inden Udviklingslæren blev artikuleret som Begreb. For mit eget personlige Vedkommende til - 90 JGNGLEBOGEN staar jeg imidlertid at jeg ikke føler mig tilfredsstillet af Naturfilosofien hos Kipling , Rummet i hans Verden . Selv har jeg en saa stærk Følelse af Evolutionen , det Bevægelige ogsaa i Fortiden , det Flydende midt i Historiens og Overleveringens , ja „Evighedens " tilsyneladende Hviletilstand , hvad jeg forstaar ved Myte , nemlig den fremadskridende Sammenhæng , Nuet og Forgængeligheden under et , at Kiplings Dvælen i Æventyrets Pavse ikke formaar at fylde mine Begrebsrammer . Der er Holdepunkt for Kiplings Opfattelse af det æstetiske Rum , i Folkesagnet , den naturlige Fantasi har ytret sig saadan før , men den moderne Bevidsthed ernærer sig nu en Gang anderledes . For dem der har indlevet sig med Forestillingen om al Tings Udvikling er der mere Hvile i Stjærnernes Bevægelse end den gamle Anskuelse om at de var fikse paa Himlen . I denne Nuance ligger Forskellen mellem Junglebogen og det Forsøg paa at skildre det primitive Menneske jeg har gjort i Bræen , en JUNGLEBOGEN 91 Bog jeg her nævner ikke for at tillade mig en Sammenligning men fordi den er bleven til af et Frø hentet fra Kiplings Skov . Jeg ved ikke hvorfor jeg ikke ved samme Lejlighed skulde gøre Rede for hvad jeg mente med det Primitive da jeg skrev Bræen . Grundforskellen er den at mens Kipling staar med sine Forudsætninger i Troperne , hvor Mennesket ikke af Naturen drives ud over sin Natur men er og bliver en „Vild " , den oprindelige østerlandske Forestilling om Edens Have , Biblens Atmosfære , tog jeg Istidsmennesket , den nordiske Natur som Fremskridtsbetinger , op til Behandling . Jeg savnede hos Kipling Udviklingsmomentet , Mowgli er Mowgli , og Fylogenesen , hans Dyr er Dyrene i Noæ Ark , de faste Arter , ikke som i Virkeligheden det ene Dyr paa Vej til det andet . I nogle smaa Æventyr han har skrevet hvor det f . Eks . fortælles hvordan Kamelen fik Pukkel og Elefanten Snabel er dette , der for mig vilde være en naturhistorisk Myte , ganske æventyrlig forklaret . En anden Linje i Bræen er fulgt under Indtrykket af den Rovdrift Darwinismen var Genstand for hos dens første Fortolkere i Evropa , et Forhold jeg andetsteds har berørt i Anledning af Bjørnson , der dog ingenlunde hørte til de Skyldige . Darwinismen blev da den var paa Mode i Literaturen nærmest brugt til at give en hel Del forskelligartet „Naturlighed " , raa Begyndelsesstadier , Rang af Kultur . Det var Instinkternes Frigørelse , nedenfor Bæltestedet , den franske Darwinisme . Hele den berømte aandelige Revolution i Halvfjersernes Danmark , „det Moderne " , indskrænker sig i Virkeligheden til en anden Haands Import af den naturalistiske falske Opfattelse af Darwinismen som Kønsproblem alene . Kærlighed var ikke paa Programmet . Siden kom Darwin paa Tysk , „det blonde Bestie " , hilst Velkommen af Demagoger i Pressen og Damer . Heldigvis var Overmennesket ikke Tysklands eneste Bidrag til Udviklingslæren . 92 JGNGLEBOGEN Endelig efter at Urmenneskekulturen var sunken ned i de bredere Lag har man maattet se den anvendt i den socialistiske Agitations Tjeneste , Forbryderdyrkelsen , „det store Dyr " snart opfattet med Afsky som Kapitalismen , snart sympatisk som Proletaren ; mangen sulten Pennestræber kundgjorde sit nære Slægtskab til Aben , „Erobreren " , med det lange Mundparti og Tyvefingre paa alle fire Lemmer . Endogsaa Bonden er bleven kronet som Urmenneske til Fordel for Fagforeningen under den almindelige Jagt efter det Primitive , det ser næsten ud som om enhver der ikke har været Kohyrde , Skomager eller Bogbinderlærling skal vises tilbage fra Geniets Enemærker . I Modsætning til denne Art Udvikling der ikke er andet end Opløsning , jo længere ned jo bedre , har jeg hævdet Bondens gamle fornemme Sammenhæng med Jorden og Naturen der viser helt andre Steder hen ; i Bræen satte jeg det Urmenneskelige op som en Paa - 94 JGNGLEBOGEN visning af Udviklingens Bestræbelse efter at bringe Instinkterne under Kontrol , Orden , Fremadskriden og Produktivitet , ogsaa i Fortiden . I Stedet for den store Fortærer , „Herremennesket " med Platfoden , der var bleven saa moderne , søgte jeg tilbage til den gamle simple Giver og Frembringer . Jeg haaber heri at være i Overensstemmelse med den sande , den engelske Darwin . JUNGLEBOGEN 93 IV . Dyrehistorierne i Junglebogen som ikke handler om Mowgli indtager alligevel med Rette en Plads i Samlingen , de foregaar alle i „Junglen " , det kiplingske Fristed hvor ogsaa de Umælende faar Lov at snakke med . Nogle af dem hører til Kiplings allermorsomste Ting , f . Ekst den henrivende , af animalsk Vid og Sundhed gnistrende Historie om The Undertakers ( Bedemandspassiar ) . Kiplings Veltalenhed paa Dyrenes Vegne og hans enestaaende maleriske Evne fejrer her et Orgie . Det er en Historie om Appetit , der svælges her i Forestillingen om Mad , og Personerne i Fortællingen er ikke Kostforagtere , det er en Krokodil , en Shakal og en Aadselstork . Ingen anden end Kipling kunde fortælle saa 96 JGNGLEBOGEN solet og grumt om disse jævne Dyr og det varme Dynd de dovner i , boblende af Fordøjelse , man synes man mærker Østens legemsvarme Amoniakluftning i sin Gane . Historien savner ikke Moral , den danner den overdaadige Ramme om en lille Tildragelse fra Sepoy - Oprøret — og pludselig kommer man til at se Krokodilen , den afskyelige pansrede Altæder , som et Sindbillede paa de Farer der lurer paa den hvide Mand i Troperne , i samme Øjeblik som en Englænder med en Bøsse saa stor at han faar Næseblod af at fyre den af giver Uhyret sin Bekomst ! Først spiser man , i denne Historie , siden bliver man spist ; det er dog en Nydelse altsammen . Men Sepoy - Oprøret er sandelig ikke glemt , det bør huskes og hævnes . I Historien om Rikki - Tikki - Tavi , i sig selv saadan en nydelig Historie , har Kipling paa indisk Sjælevandrervis formummet sig i Skikkelse af den lille stridbare uovervindelige Mongus , Kipling er selv en lille Mand , under Middelhøjde , men game . Nok en Drage fældes JUNGLEBOGEN 97 i denne Historie , her den giftige og snigende Cobra . Moral : to kill ! Fortællingen om Den hvide Sæl der er saa elskværdig og blodig , og som rummer alle Havets Vidundere , skjuler ogsaa saa vidt jeg kan se en Tendens , en Englænders advarende Knurren , Disciplinens Eksempel . Bortset fra Moralen er Kipling en stor Skildrer af Dyr ; hans Elefanter , Hunde , Okser og Kameler taler naturligvis hans Sprog , han er i dem , men de er ogsaa i ham ; i alt Fald er de til Stede saa længe man læser om dem , og det saa at man synes Luften bliver tyk om en . Giver Kipling Dyrene sit Væsen , saa har han til Gengæld det Animalske fra dem . Det maa da ogsaa have en særlig Grund at han tager netop Dyrene op til Behandling , kan kunde jo med en anden Smag være bleven Musikhistoriker f . Eks . Det er det Urnaturlige hos Kipling der slaar igennem og finder sig Stof , og heri bunder tillige hans overordentlige Produktivitet . Om man brækkede ham midt over , der vilde vokse to nye 98 JGNGLEBOGEN Kiplinger ud , en af hver Ende . Han er som Sitteraalen , altid ladet , altid parat til at slaa . I sine Dyrehistorier er Kipling bleven Fader til en hel Literatur , som navnlig dyrkes i Amerika , Jack London , Charles G . D . Roberts og mange flere , der paa egen Haand følger Dyrene i Marken og vederkvæger sig ved deres vilde Uskyld . Efterlignere som blot pirker ved den Mode han har skabt har han naturligvis ogsaa faaet i Mængde . Taget under et vil Kipling staa som det Primitives Digter . Men han har svært ved at glemme sig som Englænder og Lærer , selv hvor han er bedst . Kim har nogle af de fineste indiske Skildringer Kipling overhovedet har givet , den kommer i Kraft og Fantasi Junglebogen nær . Mod Slutningen opdager man imidlertid at det hele pragtfulde Apparat kun er sat i Scene for at opdrage en Dreng i den hemmelige engelske Tjeneste i Indien , han skal bruges mod Russerne , Bogen ender som en ordinær „Spejder " katekismus . Det var før den japansk - JUNGLEBOGEN 99 russiske Krig , mens Grænsespændingen mellem Rusland og England i Asien endnu havde Aktualitet , den har det vel endnu , og Spørgsmaalet er selvfølgelig af Vigtighed , men alene den Forskydning der siden har fundet Sted — i Øjeblikket tales der endogsaa om en engelsk - russisk Entente — mærker Kim som et forældet Produkt . Den maa jo egentlig skrives om en Gang hvert Aar naar Storpolitiken viser en ny Fase . Landes og Folkeslags Skæbne er sikkert i sig selv vigtigere end den Maade hvorpaa de ytrer sig ; i Literaturen , men i saa Fald , naar det gælder vitale Spørgsmaal , træder man op som Politiker og Journalist ; hvilket Kipling jo ogsaa har gjort . Uholdbart er det kun at blande forskellige Ting sammen . Denne Tilbøjelighed til at underordne Digteren til Fordel for Patrioten der er saa kritisk hos Kipling , sætter sig Spor i Størstedelen af hans Lyrik og en hel Række Prosaarbejder , Havets Helte , The Gadsbys ( Familien Gadsby ) , A Fleet in Beeing ( Til Orlogs ) 100 JGNGLEBOGEN naturligvis og flere andre Smaahistorier hvor Flaadens Velfærd ligger ham paa Sinde ; Stalky & Co . ( Stilk & Co . ) tildels , disse tilsyneladende idylliske Skoledrengehistorier ender som Regnestykker med en passende moralsk Indtægt for Storbritanien , Irland og Kolonier . Men Betragtninger herover fører ind paa en almindelig Drøftelse af Kipling som Militarist og Opdrager . KIPLING OG FORSVARETI . Pladsen i et Essay som dette tillader ikke at gaa i Enkeltheder om Kipling som Soldaterskribent ; hans Skrifter indeholder et omfattende Materiale til Fordybelse i Spørgsmaal vedrørende England som Militærstat , den hvervede Soldat i Kolonierne og Kipling selv i sin Stilling dertil , for hvem der vil læse med Opmærksomhed . For et Overbliks Skyld kan man sammen - , holde Kipling saadan som han er i sine første klassiske Soldaterhistorier , dem der handler om Mulvaney , Ortheris og Learoyd , med en senere Kipling , og her kan man slaa ned paa en Historie fra Actions and Reactions , der er fra 1909 , som Udgangspunkt : The Mother Hive . „De tre Musketerer " , som Kipling med en ikke synderlig heldig Allusion benævner sine tre menige Helte , for de har ikke et Træk tilfælles med Dumas ' Trekløver , uden netop Antallet , hører til Kiplings pupulæreste og i kunstnerisk Henseende tillige mest vellykkede Figurer . Uden at man ret ved hvordan han bærer sig ad er det her lykkedes ham at give et saa intenst umiddelbart Indtryk af Liv , at man synes man har kendt disse tre Soldater personligt , set dem , snakket med dem og oplevet deres Tilværelse sammen med dem , deres voldsomme Haandværk , hvor de er Herrer , i Rang med Oldtidens og Middelalderens Sagnhelte , deres smaa alt andet end misundelsesværdige Forhold som Privatpersoner , deres rørende intime Anliggender og grove maskuline Adspredelser , deres Landflygtighed og Tørst , Tropernes Fortærelse ; hvad England skylder dem og Haabløsheden for dem selv — alt dette ved man som noget man har levet med i og altid kan vende tilbage til i Kiplings Bøger . 104 KIPLING OG FORSVARET Maaske bidrager det at det allerede er saa længe siden man læste dem til Illusionen , man forveksler Indtryk fra Kipling med Virkeligheden selv , ingen ringe Ros for en Skribent . Hvad der gælder for Junglebogen er desuden ogsaa Tilfældet her , den fragmentariske Fremstilling , Historiernes Dukken op her og der mellem andre Historier , uden samlet Virkning , bidrager til det sande Indtryk af Liv , Mennesker som man møder , skilles fra og møder igen , netop saadan som det er i Virkeligheden . Den overordentlige Tydelighed og Sagkundskab hvormed disse tre menige Soldater , Skotten , Irlænderen og Londoneren ( de er altsaa dog tænkt som Typer ) er skildret , siger noget om Kiplings Smag og Anvendelsen af hans Tid , mens han som ung Mand var Medarbejder ved anglo - indiske Blade , han er med personlig i Historierne , som Fortæller , undertiden som Deltager ; skønt ikke selv Soldat maa han i mange Aar have vist de menige Lejetropper sin Deltagelse , levet mellem dem , 106 KIPLING OG FORSVARET været en af deres . Saadan er han Demokrat . Og han er den første der giver den i England kun ilde ansete og dog saa tapre , fortjenstfulde hvervede Soldat , Tommy Atkins , under alle Omstændigheder et Menneske , en Plads i Literaturen . Kiplings Omgang og de Spor den har sat sig i hans Produktion gør det ud for Materiale til hans Biografi i disse Aar , da alt hvad han kom i Berøring med blev til Skikkelser . Om Kipling som Privatmand vides ellers saa godt som intet , kun de nødtørftigste leksikale Data . Han optræder meget selv i sine Bøger , i første Person , men altid maskeret , til Tider endog lunefuldt forvrænget ; skønt tilstede er han skjult . Udenfor sit Arbejde har han frygtet Offentligheden , faa holder sig saa afsondret som han . Man maa da , hvad der desuden er i en noblere Stil end den sædvanlige Jagt paa Anekdoter om berømte Mænd , søge hans Biografi i de Skikkelser han har frembragt , og om man vil i hans Opholdssteder . De er 107 KIPLING OG FORSVARET betegnende for ham . Kipling er født i Indien som Englænder , har boet i Amerika og Kanada , besøgt Avstralien og opholdt sig i Kapstaden ; for Tiden bor han i det sydlige England . Landevejene mellem hans skiftende Hjem , som han ikke i noget Tilfælde har behøvet at betragte som Udlændighed , er de syv Oceaner . Han har ført en Konges Liv , med et Tillæg af at han er den første i sin Linje og kan forene Tilbagetrukkethed med den mest aabne Eksistens paa Alverdens frie Færdselsveje . Den souveræne Englænders Privilegier er hans Biografi . Kipling er født udenfor England og opfattes som Koloniernes Digter , er det ogsaa gennem det Stof han har skabt fra nyt af ; i de senere Aar har han imidlertid ikke alene gennem fast Bosættelse men ogsaa aandeligt søgt at nærme sig Moderlandet , er vendt hjem . Under denne Tilbagevenden er han modnet , hans Tempo og Udtryksmaade har skiftet Karakter . Maneren er bleven fastere ; mens 108 KIPLING OG FORSVARET den unge Kipling yndede at pynte sine Historier med Mottoer , Versestumper og Digressioner , udgiver han nu sine Bøger som regelmæssige Bygninger hvor Prosastykker og Vers vekselvis afløser hinanden . Samtidigt er den indre Arkitektur bleven mere metodisk . I Stedet for den tidligere uvilkaarlige Plastik der drager Fordel netop af det Fragmentariske , det paa mange Steder og forskellige Tidspunkter spredte , vor Tids Form for Epos , er traadt en roligere fremadskridende Behandling , mere liggende i et Plan , idet Kipling dog stadig holder sig til short - story ' en . Skikkelserne staar ikke saa rammende mere , ikke saa stereoskopisk fremtryllet som i de første Fortællinger , man husker ikke hvem man har været sammen med i Kiplings senere Bøger ; til Gengæld synes man man har et rigere Udbytte af Læsningen hver Gang man vender tilbage dertil . Hvem ved , maaske huskede man bedre for en Snes Aar siden og læser bedre nu . Dog Kipling er heller ikke ufor - 109 KIPLING OG FORSVARET andret . Han er bleven ensommere og er mere Skribent . Da dette jo ikke skal tjene til Introduktion af en ukendt lovende Forfatter — det forudsættes at Kiplings nyere Arbejder , The Days Work , Traffics and Discoveries , Actions and Reactions , samt de to sidste Æventyrsamlinger Puck of Pooks Hill og Rewards and Fairies , er kendt — nøjes jeg her med at fremdrage Historien om The Mother Hive for gennem den at kaste Lys over Kiplings Stilling til Forsvar og nationale Problemer nu . I mangfoldige andre Arbejder , Vers saavel som Prosa , er Kipling traadt personligt , agitatorisk i Skranken for Englands Værn , altid med den beundringsværdige skønt ikke ublandet elskværdige Helhed i Følelsen der udmærker Englænderen , altid med robust Overbevisning , undertiden højrøstet , i hvert Fald oprigtig og engelsk . I The Mother Hive tvivler han . Det lyder underligt . Jo , hvad Englænderen der har faaet sin Træning ude aldrig nogensinde kan 110 KIPLING OG FORSVARET være i Tvivl om , England , det lærer man til sin Skræk at tvivle om naar man kommer hjem . The Mother Hive er en Allegori , hvor der fortælles om Bier og menes England , det gamle Bistade er Moderlandet . Kipling har ogsaa i andre lignende Historier givet Luft for sine Fædrelandsbekymringer , og ved saadanne Lejligheder er han som oftest dunkel , rebusagtig , bevæger sig i Antydninger og Underforstaaelser saa at Resultatet nærmest bliver en Mystifikation man opgiver at forstaa , især da man ikke som Englænder er indviet . Men her er han tilstrækkelig klar . Voksmøllet skaffer sig Adgang til Kuben og demoraliserer Bierne samtidigt med at det underminerer Cellernes Struktur , det er Historien . Hvem Voksmøllet er fremgaar med sjælden Tydelighed af samme Insekts Karakteristik . I Tonen viser Historien om The Mother Hive hvor langt Kipling er bleven fjærnet fra den gamle sorgløse Krigskorrespondent der 111 KIPLING OG FORSVARET gik med Mulvaney , Ortheris og Learoyds Krigsmaling smittet af paa Tropetøjet . Det er ikke længere det barbariske og glade to kill , naar Nogen eller Noget kommer i Vejen , Kipling har været i England og har studeret sine Fjender . Mens han før uden Betænkning svalede sig i en Modstanders Blod , ubeset , læser han nu Modstanderens Avis . I Stedet for Optimistens , det vil sige den Stærkeres , ubetingede Straffedom over de Misfornøjede er traadt Indignationen , hvad der tyder paa en anden Balance i Styrkeforholdet . Patentet som Englænder synes ikke at være rigtig i Orden . Kipling hader med sine Fjender i Historien om The Mother Hive . Jeg tror denne nye Nuance i Kiplings Væsen afspejler en Nuance i hele den engelske Folkefornemmelse , og den daterer sig utvivlsomt til Boerkrigen . Ved den Lejlighed tabte England en Del af sine gamle Herrevaner , Fornemheden der kommer af at sejre ; og Voksmøllet skaffede sig i samme svækkede Øjeblik Entré til Kuben . 105 KIPLING OG FORSVARET II . Voksmøllet er den radikale Antimilitarisme , med samt alle de destruktive Kræfter der gaar i dens Spor . Efter at den er kommen ind i Kuben og har lagt sine Æg forfalder Bifolket , vil ikke flyve ud efter Honning mere men kaster sig over Reserven i Kuben , som Efterkommerne skulde leve af . Ingen vil arbejde , for det fælles Formaal er tabt af Syne . I Stedet for det gamle sunde Bifolk med den prøvede Arbejdsdeling bliver der Slinger i Nedarvningen , der opstaar ubrugelige Misfostre med æstetiske Fornemmelser som ingenting føler for Kubens Fremtid . Er den ikke fuld af Honning , hvadbehager ? A fool ' s eyes are in the ends of the earth . Mine are in my head , siger en af de nye Bier , dem 113 KIPLING OG FORSVARET med en eller anden Skavank som Kipling kalder oddities ; den her citerede er blind ! Man synes man har set den Bi før . De faa der har bevaret det gamle Sindelag i Kuben tør ikke mukke , for saa gaar Odditeterne sammen i et Møde og balloterer dem ihjel . Ah ! Kipling har opdaget at man slet ikke slaas , der er ikke noget der hedder to kill mere , man skrider til Afstemning ! Umuligt her blot at angive Omridsene af det med Sprængstof ladede Problem Kipling har nedlagt Fængtraadene til i denne vrede Historie . Størsteparten af hvad der i Øjeblikket bevæger den civiliserede Verden maatte bringes under Debat . Det maa desuden gøres fra et Udsigtspunkt der ligger ovenover saavel Nationalitet som Politik og Literatur . For Kipling gælder det England . Men der staar mere paa Spil , selve Grundlaget for den nordevropæiske Kultur . Som jeg har udvalgt The Mother Hive blandt mange andre af Kiplings beslægtede Arbejder vælger jeg et enkelt Sted i denne 114 KIPLING OG FORSVARET Fortælling for at komme til det der angaar Kipling og Forsvaret og som angaar os alle . Efter at Voksmøllet er trængt ind i Kuben giver det sit Æresord paa ikke at ville lægge Æg , men lægger dem naturligvis alligevel i Massevis , med den Undskyldning at det slet ikke er Æg , det er Princip er . Siden da Larverne er i god Gang med at ødelægge Tømmeret i Kuben , bebrejder man Voksmøllet at den har givet et falsk Æresord , til det svarer Insektet , at det var dens subterfuge , paa Dansk hvad man vilde kalde Politik , — for the sake of the Cause , oversat : Parti ! Man har truffet dette Fysiognomi før . Selvfølgelig , Insekter med slige Principer skal ende med at tilsvindle sig Majoriteten i Kuben , og det burde vel egentlig blive deres egen Sag at de bagefter naar Livsbetingelserne er ødelagt bliver svovlet ud af Kuben , med samt den Yngel af oddities de har opelsket , af hin store Figur med et Staaltraadsnet over Hovedet og Ild i Hænderne der er Kubens Forsyn . Vil Verden fylde sig med Aadselfluer i 115 KIPLING OG FORSVARET Stedet for Bier , siger Kipling i det supplerende Digt der følger med Historien , saa Verden om det . Har de snyltet saalænge til der ikke er mere at snylte paa , saa lad dem æde sig selv . Saameget for Voksmøllet at tygge paa . Kipling slaar ikke ihjel i denne Historie , han indtager kun Forsvarsstilling , farlig at komme nær . Men for paa egne Vegne at redde Haabet lader han Bierne „sværme " , begynde forfra , og det kan en Englænder ; der er andre Kuber for ham , Kolonierne , Verden staar ham aaben , selv om de skulde lukke for ham i Moderlandet . Saa vidt Kipling . En Udenforstaaende føler Trang til at tænke Æventyret til Ende . Lad Voksmøllet have Ret , lad det faa Ret , hvad der er et og det samme , og lad alle Kuber gaa i Opløsning , ingen Statsrammer , ingen Nationalitet eller Ejendom og ingen Krig , frie Bier over det hele , hvad vil saa ske ? Til at begynde med maa det herlige almindelige Anarki vel leve , og man faar vel saa , da Civilisationens Huse er forladt , indrette sig 116 KIPLING OG FORSVARET som i Urtiden , bygge i hule Træer ... og Gud ved om ikke en eller anden ældgammel Bi saa skulde komme i Tanker om de fortidige prøvede Arbejdsmetoder igen ? Har Bifolket faaet sig nogenlunde indrettet , primitivt naturligvis , men det er jo moderne , og en og anden uvedkommende Honningæder indfinder sig , et Voksmøl i ny Forklædning , hvad saa ? Forsvare Kuben i sin Tid vilde man ikke , det var gammeldags og barbarisk , men nu ens eget hule Træ , den ny skønne Kommunisme man har faaet oprettet . . . mon ikke en eller anden rask Bi vilde opdage at han havde en Braad og foreslaa at bruge den ? For at falde ud af Billedet , var det ikke mere hensigtssvarende at forsyne Arbejderne med Rifler til Brug ved Strejkeslagsmaalene i Stedet for de primitive Brosten og tomme Flasker ? Og for ikke at skyde med den gale Ende af Geværet , burde man saa ikke anvende lidt af sine 8 Timers Fridag til at lære at bruge det , lidt Eksercits , eller man be - 117 KIPLING OG FORSVARET høvede jo ikke at bruge et saa ilde Ord , lidt Fagforeningsøvelse , med en Offi . . . jeg mener en Redaktør i Spidsen ? Den ny Krig , Foreningstvangen , Strejkemordet , Pressediktaturet , er saamænd ikke en Smule mindre raa end den gamle . Men Krigen i vore Fædres Forstand var nettere , da var det dog Krig , og Parterne kunde hilse hinanden med Klingen tværsover et Fjendskabs Afgrund i Bevidsthed hver for sig om at staa overfor en ærlig Mand . Nu gaar Intervieweren fra Partiorganet ind i en Anderledestænkendes Hus , som han siger i fredelig Hensigt , for bagefter løgnagtig at lægge ham Ord i Munden han aldrig har sagt og fastholde dem og ovenikøbet haane Manden fordi han var naiv nok til at slippe ham ind ; det er et Eksempel fra vore Dages Krigsførelse , saadan slaas man nu . Det Kipling kalder subterfuge , Partimidlet , er bleven Moralen i den raa Magts Navn . Slubberter bliver altid sig selv lig ; Hyænen er lige saa gammel som det raadne Kød . Men 118 KIPLING OG FORSVARET de intelligente og sikkert velmenende Folk der har sluttet sig til Proletariatets Fremmarch , en Bevægelse som intet Fornuftvæsen iøvrigt vilde modsætte sig , hvordan har de tænkt sig deres personlige Beskyttelse , naar nu Majoriteten er i Orden og Fagforeningsfyrsterne kommer paa Tronen ? Gør det ikke noget , at det unge Medlem fra Gaden for at forslaa sine 8 Timers Fritid ringer paa hos Dem , Hr . Overretssagfører , gaar ind og forsyner sig med en Cigar af Deres Kasse ? Ytringsfriheden ? Naar der en Gang skal voteres om Livsanskuelsen , Retten til at tænke — Storborgerluksus ! — hvad saa ? Hvordan den intellektuelle Socialdemokrat en Gang i en ikke altfor fjærn Fremtid vil beskytte sin Person , sin Ejendom og sin Kultur , bliver hans Sag . Man opfinder jo stadig nye Sprængstoffer , saa til den Tid kan man maaske tænke sig et Middel til at sikre Privatlejligheder ved selvvirkende Mineanlæg i Entreen . Kunde man imidlertid ikke lige saa godt med det samme blive enig om , at Forsvaret 119 KIPLING OG FORSVARET maa betragtes som en staaende civil Krigstilstand , en væbnet Fred , der er nødvendig saalænge Evropæeren af Gennemsnittet endnu ikke er naaet højere i Hæderlighedsbegreb og Respekt for Ejendomsretten end han er ? For et Land som England , der endnu har territoriale Udvidelser i Udsigt eller maa tænke paa at befæste sin Magt i de gamle , for Tyskland , den nye fremadstræbende Verdensmagt , som skal afløse Englands Førerskab i Historien , er Tanken om at nedlægge Vaabnene for Øjeblikket kun en Drøm af elskværdige Ideologer , som sikkert fortjener Tak for deres menneskevenlige Arbejde men nu en Gang ikke foreløbig kan komme i Betragtning . Mens dette skrives flammer Balkankrigen . Selv i Roden af Evropa er der Urfolk som foretrækker at slaas frem for at vandre i partistemplede Hjorde med klippede Øren til Valgurnen , Frihedens Begravelse ; Tiden for Afvæbning er næppe kommen endnu . Historien er ikke færdig med Stormagterne og deres Hære . I en Smaastat som f . Eks . Danmark derimod har Forsvaret kun uegentlig et Formaal , som borgerligt Middel til at opretholde den nogenlunde ranke Mands Niveau . Dette er dog kun en Ønsketanke , udtalt uden nogetsomhelst Holdepunkt i Virkeligheden . Militæret er tilbage i Danmark , skønt uden paaviselig Mission udadtil , hvorimod en rent borgerlig Forsvarsaand aldeles ikke eksisterer . Sandelig Danmark er bleven en fri Bisværm uden Spor af Kube . Muligheden for en Nationalfølelse i Slægt med den der gælder i Storstaterne maa for Danmarks Vedkommende søges saa langt tilbage som før Anno 1000 , bygges op Træk for Træk af Antikviteter , som man indtil videre savner Garanti for at kunne finde Gyldighed for hos de Nulevende . Indtil dette afgøres faar man slaa sig ned som Eneboer i sit hule Træ og glæde sig ved de danske Øers Blomsterskønhed , som Ingen dog endnu har formaaet at afskaffe . Kipling taler med en Seers dunkle Kraft 121 KIPLING OG FORSVARET om den Ask Ygdrasil , hvor den store rigtige Bog om Bierne er opbevaret . Der er altsaa dog et Hjemsted i Traditionen endnu , et Fællesskab udover Grænse og Hav for Efterkommerne af alle dem der i sin Tid udgik fra Skyggen af det hellige nordiske Træ . At opfylde sin Skæbne , tro imod sin Natur , det er det eneste Fædreland der gives . Det var den Indflydelse Kipling havde i sin Tid og som han har endnu , naar man læser ham ret , at her udtaler en anden fra et tilsyneladende fjærnt Sted det som man næppe selv havde vovet at tænke , her „raaber den ene Ø over et Hav af Misforstaaelser til den anden " , med et Udtryk han selv har brugt . Hvad en anden har vedkendt sig kan man selv hæve fra dunkelt Instinkt til Overbevisning . Der er en Sammenhæng , selv om den forlængst er ophørt at være lokal . Kiplings Adelsmærke er at han staar som Forsvarer for den engelske og gammelnordiske , den nordevropæiske Form for Demo - 122 KIPLING OG FORSVARET krati : Smag for mandlige Færdigheder og Haandhævelse af sin Person og sin Ejendom . Det er endnu det Salt hvormed Verden saltes . Skulde Verden en Gang blive saa fersk at denne Smag ganske dør ud , kan man jo prøve at konstruere et Æterskib og hente et ærligt Menneske ned fra Mars , et Emne for en social Fremtidsdigter . 120 KIPLING OG FORSVARET KIPLING OG H . C . ANDERSENI . Kipling skal selv have erkendt at staa i Gæld til H . C . Andersen . Han har iøjnefaldende Berøringspunkter tilfælles med den store danske Æventyrdigter . Mest direkte i Just So Stories For Little Children ( Æventyr ) men ogsaa her mindst vellykket . Junglebogen har meget der kan minde om H . C . Andersen , Æventyrets frie paradisiske Atmosfære . Men hvor Kipling kommer H . C . Andersen nærmest er i de mærkelige Æventyrfortællinger der personificerer moderne tekniske Vidundere og forsyner dem med Sjæl , f . Eks . Historien om „Skibet der lærte sig selv at kende " eller den udmærkede Historie om Lokomotiverne . En Ma - 126 KIPLING OG H. C. ANDERSEN skine , siger Kipling , er den mest følsomme Ting Mennesket har skabt . At det er ganske H . C . Andersensk naar Kipling her lader de døde Genstande tale , kan enhver se . Kipling er imidlertid trængt dybere ind i Kærnen af H . C . Andersens Væsen end til den blot literære Form . De to virker som beslægtede Udtryk for en og samme Aand . Og det er det Moderne . Hvordan kan man være primitiv og moderne paa en og samme Tid ? Jo , H . C . Andersen kunde nu . Den Naive kan . H . C . Andersen stod jo vor Tidsalder meget nærmere end man sædvanligt er opmærksom paa . Man nøjes med at sætte hans Navn i Forbindelse med Børnene og glemmer at han i Virkeligheden har sin største Fortjeneste af et meget voksent Stykke Arbejde , det at gøre sig til „Barn af sin Tid " . I de Æventyr han selv satte mest ind paa tilstræber han en Sammensmeltning af Fortidens Følelse for det Fantastiske og Nutidens Undere . H . C . Andersen var den første der i Modsætning til Roman - 127 KIPLING OG H. C. ANDERSEN tikens Nutidsfjærnhed tog Samtidens , og Fremtidens , reale Æventyrlighed op som Stof for Fantasien . Det er her Kipling følger ham . I Slutningen af den lille friske Rejsebog I Sverig , fra 1851 , siger H . C . Andersen efter at have sværmet begejstret om Videnskaben og de tekniske Fremskridt som de var den Gang , hvor man endnu knap var kommen sig af sin Forbavselse over Telegrafen , følgende profetiske Ord : „En Skjald vil komme , der med Barnesind , som en ny Aladdin , træder ind i Videnskabens Hule , med Barnesind sige vi , thi ellers ville Naturkræfternes stærke Aander gribe ham og gjøre ham til deres Tjener , medens han med Poesiens Lampe , der altid er og bliver det menneskelige Hjerte , staaer som Hersker , og bringer underfulde Frugter fra de dunkle Gange , og mægter at bygge Poesiens nye Slot , skabt i een Nat af tjenende Aander . " Denne Profeti kan anvendes paa Kipling . Tiden har bragt et Moment med som H . C . Andersen ikke tænkte sig : Profetien kan an - 128 KIPLING OG H. C. ANDERSEN vendes paa flere . Aladdinsgaven er kommen paa mange Hænder . Læg Mærke til at H . C . Andersen forklarer sig med Billedet om Aladdins Hule . I denne har Øhlenschlager boret ligesom en Tunnel der fører ud til vor egen Tid , han passerede den kun ikke selv . Det gjorde H . C . Andersen . Skønt han reagerede mod Romantiken betjener han sig endnu af dens Billedsprog , og han fører fra det som egentlig var robust og nutidsmæssigt hos Øhlenschlager med en direkte Fortsættelse op til det Moderne , tværs over det ufrugtbare Interregnum der betegnes af J . L . Heibergs formalistiske Skole . Intet Under at de hadede ham , for han var bestemt til med sit simple primitive Løsen Natur ganske at bringe deres med et enestaaende Hovmod opretholdte Dannelsesdiktatur i Forglemmelse . Hvad Øhlenschlager drømmer om i Aladdins Hule , Naturkræfterne , finder H . C . Andersen i Virkeligheden , han flytter Romantiken over i Hverdagen . Hvor langsomt og modstræbende opnaaes der ikke Balance mellem en Tidsalders virkelige Værdier og den løbende Anskuelse deraf , det man kalder Aand ! Endnu i vor egen allersidste Tid , længe efter at H. C. Andersen havde profeteret , er Tilværelsen under det moderne Fremskridts Præg bleven betragtet som „aandløs " , og det endda af Mænd som gik for at være Fremskridtets dumdristigste Bærere. En af forrige Slægtleds store Digtere , som var en stor Digter af Gemyt , Holger Drachmann , optraadte i en digterisk Forkædning der var 400 Aar bagefter hans Tid , som „Landsknægt " , det eneste poetiske Skrud han fandt anstændigt — Moden var nu ogsaa skrækkelig paa hans Tid , se gamle Fotografier — og han gik i Graven som den sidste Fyrste uden nogensinde i sit Liv at have villet tale i Telefon ! Jeg har hørt fortælle om endnu Levende som har set de første Jærnbaner , uden nogensinde at indlade sig paa at køre med dem , men det er vel Fabelfigurer. Sikkert er det 130 KIPLING OG H. C. ANDERSEN at Beskyldningerne mod Nutiden som aandløs endnu gentages i visse Kredse , af „poetiske " Efterkomlinger , der er fornærmet over at en forbirejsende Verden ikke interesserer sig for deres aandfulde Varer. Vor Jern - og Staalalder er jo ikke ældre end at det ene Led rækker det andet Haanden indenfor Perioden i hvilken den er bleven til , det er næsten det mest æventyrlige af det hele . Livsanskuelsen , Udviklingen er en Snegl som rører ved Jorden med hele sin Basis , den vil have sin Tid til at vinde frem og skal ogsaa have det . Alligevel maa det forundre i en Tid som vor , der næsten ikke har andet end det Moderne , at der endnu kun findes et lille spredt Selskab , Forløberne for det en Gang naturligvis ganske Almene , som har optaget Tiden aandeligt i sig og bragt den harmonisk i Vækst sammen med Overleveringen . Kipling hører dertil . Vil man danne sig en Forestilling om Lighedspunkterne og Afstanden allerede mellem KIPLING OG H. C. ANDERSEN. 131 H . C . Andersen og Kipling kan man læse hvad de begge to har om Luftfartøjer : H . C . Andersens Æventyr Om Aartusinder og Kiplings Fremtidsdrøm With The Night Mail . H . C . Andersens lille Æventyr er en af pudsig Stolthed svulmende Hilsen til Fremtiden som flyver , suppleret med nogle meget kurriøse Tegninger af V . Pedersen , hvoraf en mærkelig nok har en paafaldende Lighed med vore Dages Endækkere . „Luftskibet kommer ; det er overfyldt med Rejsende , thi Farten er hurtigere end til Søs ; den electromagnetiske Traad under Verdenshavet har allerede telegrapheret , hvor stor Luftkaravanen er ... " Igen Telegrafen ! Herregud , denne elektromagnetiske Fryd lyder jo nu som et Barns Lallen . Saa er Kipling modnere , man behøver kun at læse en Side af With The Night Mail for at være fuldt fortrolig med Tonerne af vore Dages forfærdelige Orkester . Man er ikke fri for at holde sig for Ørene . Kipling 132 KIPLING OG H. C. ANDERSEN gaar saa vidt som til at efterligne Fremtidens Plakater og Avertissementer , der alle drejer sig om Luftsejlads . Jeg aftrykker et af dem : GAYER & HUTT Birmingham Eng . And Birmingham Ala . Towers , Landing Stages Slips and Lifts public and private Contracters to the A . B . C . South - Western European Postal Construction Dept . Sole patentees and owners ol the Collison anti - quake diagonal tower - tie . Only gold medal Kyoto Exhibiton of Aerial Appliances . 1997 . Det lyder amerikansk og ægte . Forestille sig at det ikke er mere end 37 Aar siden H . C . Andersen døde , og han fablede om Aartusinder ! Han kunde have levet og set en Bleriot . Fremskridtet er saa æventyrligt at man bogstavelig talt maa sikre sig et For - 133 KIPLING OG H. C. ANDERSEN spring for i det hele taget at følge med , som Kipling i sin Flyvemaskinehistorie . Har han en Skælm bag Øret , eller er han Sagkyndig i dybeste Gravalvor ? Unægtelig der var Anledning ogsaa til en passende Satire over det almindelige Rend i Anledning af en Opfindelse , Forhippelsen , som saa let forveksler Tidsmæssighed med Mode — Mr . Pickles . Hvem gider nu læst al den Automobillyrik som denne Industri gav Stødet til for fem — seks Aar siden ; man kører hellere en Tur og er det hele i Stedet for at svulme over letfattelige Selvfølgeligheder . De første nye Sensationer ved Automobilkørslen har Kipling for Resten ogsaa skildret , uden dog at gøre sig til „Tjener for Naturkræfternes stærke Aander " . Kunsten er jo netop at bevare Balancen mellem Fremskridtet og det Menneskelige , som den langsynede H . C . Andersen allerede meget godt forstod . KIPLING OG H. C. ANDERSEN 129 II . I sine sidste Værker er Kipling kommen H . C . Andersen endnu nærmere , i „Barnesindet og det menneskelige Hjerte " . Puck of Pooks Hill ( Nis Puk fra Pukshøj ) og Fortsættelsen deraf , Rewards and Fairies , er Æventyr - Serier der bevæger sig ganske paa fællesnordisk Grund , i den oldengelske Sagnverden som i sin Oprindelse falder sammen med vor . Samtidigt med at Kipling har taget dette Urstof op , hans Races Barndom , er han bleven Englænder i snævrere , frivillig stavnsbunden Forstand , han er kommen hjem . Det lod sig gøre at paavise endnu flere Berøringspunkter med nordisk Aand hos Kipling , en mærkelig Lighed i flere af hans maritime Ballader med Drachmann , hvem han dog 135 KIPLING OG H. C. ANDERSEN naturligvis aldrig har kendt , Indflydelse fra Folkevisen i den forunderlige paa en Gang moderne og raa middelalderlige Sang om The Three Sealers — Kiplings Lyrik er svært tilgængelig men fuld af Rigdomme , han er oven i Købet en virkelig Sanger hvis Vers synger sig selv — men i de sidste Prosaarbejder , Puck of Pooks Hill og Rewards and Fairies staar han os , til Trods for meget Fremmedartet og Utilegneligt i Formen , nærmere end i noget tidligere Værk . Her er han bleven Bosidder og hører Græsset gro , som de Gamle , her har han sat sine Højsædestøtter op og gjort Fred med de Underjordiske . Om Sussex synger han : God gave all men all earth to love , But since our hearts are small , Ordained for each one spot should prove Beloved over all ; That as He watched Creation ' s birth , So we , in godlike mood , May of our love create our earth And see that it is good . Den „tæt afbidte " Timian paa Sletterne i Sydengland , hvor Klinterne falder ud til Kanalen , alle Skibenes Vej , synes ham at lugte som „Daggryet i Paradis " . Den verdensomspændende Ring hvori Kiplings Liv som Englænder og Menneske har bevæget sig er sluttet . Kipling er født i 1865 . Som tiaars Dreng kan han have hørt Tale om at hans Ven , Æventyrfortælleren og den ensomme Rejsende , Hans Christian Andersen var død . 136 KIPLING OG H. C. ANDERSEN OVERSÆTTELSE AF DE ANVENDTE CITATER . Side 14 . the long trail : de vilde Veje . Side 19 . Verset kan oversættes saaledes : Trompetfanfaren lød , og Lansen tog vi ned , da vor Vej til Kandahar Par ved Par vi red , Karriere , Karriere , Par ved Par Ta - ra - ra - ra - ra - ra - ra , Karriere , Par ved Par , til Kandahar . Side 18 . outsider : Udsætter , Løsgænger . Side 33 . The seven Seas : de syv Oceaner . The five Nations : de fem Nationer . Side 34 . Greater Britain : England med Kolonier . Side 42 . Every word concrete or abstract is a picture : Ethvert Ord hvad enten det giver et Sanseindtryk eller en Tanke er et Maleri . Side 43 . The well remembered smell af the East , that runs without a change from the canal head to Hong - Kong : Den uforglemmelige Lugt af Orienten som uforandret den samme hele Tiden møder en fra Indløbet af Suezkanalen til Hong - Kong . His coat - sleeve was warm as newbaked bread when he lifted it to his nose : hans Frakkeærme var varmt som nybagt Brød da han snusede til det . Side 45 . Dipping deep and sailing free for the Southern Cross : dybt vuggende i Søen og fuglefri paa Vej mod Sydkorset . Side 53 . Slagsmaal ombord paa et kinesisk Svineskib . Første Styrmand stukket med Kniv af en indfødt Agent . Strandet Junk udfor Hakodate . Somali Muldyrdriver der faar Pisk . Raketgranat springer over Lejren i Berbera . Slaveskib forfulgt omkring Tajurrahbugten . Soldat der ligger død i Maaneskinnet udenfor Suakin , — med Struben flænget af Spidsprojektiler . Side 56 . Broder til Fyrsten og Kamerat med en Tigger hvis han ellers er god . Side 64 . a little piece of dirt : en lille Klat Skidt . Side 65 . Ikke ustraffet faar en Mand Lov til at hengive sig til en Kvinde der ikke er den rigtige . Side 67 . a - pick - me - up - and - carry - me - or - I - will - diegirl , uoversætligt , ordret : En lille Pige som vil have man skal tage hende op og bære hende for ellers siger hun hun dør . Love - O ' - Women : Pigernes Jens . Side 78 . short - story : kortere Fortælling , „Novelle " . Side 82 . ranger and forest - guard : Forstinspektør og Skovløber . Side 86 . Jeg vil slippe Junglen løs og udslette Jeres Stamme af Jordens Overflade . Side 88 . he has no caste : han er fri for Kaste . Side 97 . to kill : at slaa ihjel . Side 103 . The Mother Hive : Den gamle Kube . Side 112 . Et Fæ har sine Øjne ved Verdens Ende . Jeg har mine i Hovedet . Side 113 . oddity : Misfoster . Side 114 . subterfuge : Paaskud . Side 135 . Versets Indhold er , gengivet i Prosa : Gud gav os alle hele Jorden til Ejendom , men siden vore Hjærter er saa smaa har han bestemt at hver enkelt af os skal have et Sted som han elsker frem for alle andre . Som Herren betragtede sit Værk efter Skabelsen er det givet os at føle os som Guder , idet vi skaber vor Jord af vor Kærlighed og ser at den er saare god . Literatur : G . F . Monkshood : Rudyard Kipling . Nogen fuldstændig Standard Udgave af Kiplings Værker paa Engelsk findes ikke . Jeg har benyttet Macmil Ians Udgave , der har følgende : Plain Tales From The Hills Life ' s Handicap Many Inventions The Light That Failed Wee Willie Winkie , and other Stories Soldiers Three , and other Stories „Captains Courageous " The Jungle Book The Day ' s Work The Second Jungle Book Stalky & Co . From Sea To Sea The Naulahka Kim Just So Stories For Little Children Traffics And Discoveries Puck Of Pook ' s Hill Actions And Reactions Rewards And Fairies Suppleret med følgende af Tauchnitz : The Seven Seas The Five Nations A Fleet in Being Af Rudyard Kiplings Romaner og Fortællinger findes paa Dansk følgende : I Oversættelse ved Magister A . Halling : ENGELSKMÆND I INDIEN FRA INDIEN JUNGLE - BOGEN DEN NYE JUNGLE - BOG FIRE FORTÆLLINGER LYSET DER SLUKTES KIM HAVETS HELTE STILK & CO . ÆVENTYR SOLDATERHISTORIER UDV . FORTÆLLINGER NIS PUK FRA PUKSHØJ LILLE WILLIE WINKIE TIL ORLOGS MANGE SLAGS FOLK I Oversættelse ved Forf . Johannes V . Jensen og Aslaug Mikkelsen : NAULAHKA FRIBYTTERBREVE , DE RÆDSELSFULDE NÆTTERS BY , O . A . SKIZZER FRA HAV TIL HAV 