text: DET BLIVENDE DET BLIVENDE TANKENS REVOLUTIONERING I DET 19DE AARHUNDREDE OG TILBAGEFALDET I DET 20de GYLDENDALSKE BOGHANDEL - NORDISK FORLAG - KØBENHAVN - MCMXXXIV MED 6 PORTRÆTER JOHANNES V. JENSEN COPYRIGHT 1934 BY GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG - COPENHAGEN OPLAG : 1250 EKSEMPLARER PRINTED IN DENMARK GYLDENDALS FORLAGSTRYKKER I KØBENHAVN INDHOLD Side Oplysningens Traditioner 7 Reduktionen af det Sjælelige S . 8 . Udviklingslæren S . 9 . Forsøget : Galilei S . 10 . Fysik og Filosofi S . 14 . Erkendelsen 19 Slægten og den Enkelte S . 21 . Førende Navne S . 24 . Atomteori og Materie S . 26 . Krænkelsen af Mennesket S . 30 . Goethe og Hegel 33 Lavoisiers Tilfælde S . 37 . Den tyske Intellektualisme S . 39 . Hegel i Danmark S . 42 . Virkeligheden S . 43 . Karl Marx 45 Marxisme og Kollektivisme S . 48 . Arbejdernes Opstigning S . 52 . Marxismens Logik S . 53 . Taine 56 Natur og Privatliv S . 57 . Darwin 62 Evolutionen som Levelære S . 66 . Det Blivende 69 Gaden og Hjemmene S . 71 . OPLYSNINGENS TRADITIONER Revisionen af det 19de Aarhundrede knyttes til fem førende Navne , hvorom Udviklingen lader sig samle : Goethe , Hegel , Karl Marx , Taine og Darwin . Der indledes med et kort Tilbageblik paa det 19de Aarhundredes Forudsætninger i det 18de og 17de , da Studiet af Naturvidenskaberne tog Fart ; som et Vendepunkt slaas der ned paa Aarstallet 1609 , det Aar da Galilei første Gang rettede Kikkerten mod Maanen . ET Tilbageblik paa Aandsformerne i det 19de Aarhundrede , med en aktuel Hensigt , at stramme Tanken i det 20de , har været bebudet og lejlighedsvis berørt , naar aandelige Forvildelser i Efterkrigsperioden stak altfor grelt af imod det 19de Aarhundredes klare Oplysningsarbejde , eller i Anledning af Goethes Mindeaar , der førte lige til Porten af det 19de Aarhundrede . Politiske Begivenheder , som endnu er under Udformning , bevirkede imidlertid at Opgaven blev lagt hen , nogle af Problemerne genlød paa en saa skurrende Maade fra hvad der skete at man følte Ulyst til at drøfte dem , Marxisme f . Eks . der en Overgang unddrog sig al rolig Behandling . Der kan dog ikke ventes paa Pauser hvor Lidenskaberne har lagt sig , hvis man vil undersøge Ideers Historie , selv om nogle af dem leverer Feltraab til Partier , der stræber hinanden efter Livet ; et Synspunkt uden for Partierne , som træn - ger til Sagens Kerne , bevarer sin Ret , saa 8 DET BLIVENDE længe Ytringsfriheden finder et Fristed i Evropa — hvor længe ? Reduktionen af det Sjælelige . At revidere den intellektuelle Tilstand , det fremadskridende deri , i det 19de Aarhundrede , vore Bedsteforældres og Fædres Aarhundrede . vilde kræve Aars Studier , vidtløftigere end en enkelt Mand kunde komme til Ende med , et lærd , tilbageskuende Værk vilde blive føjet til saa mange andre , hvor en svunden Tid manes op igen , man kunde ønske at se det skrevet ; men her skal der ikke gaaes i Fortiden , vor egen Tid og det den lever paa skal føres tilbage til sine Forudsætninger ; kun for saa vidt det 19de Aarhundredes Tanker endnu gennemtrænger vor Tid skal Rækkevidden af dem prøves . Den gyldige Tanke er altid præsent ; fortidigt er kun det hvori der ikke mere er Liv . I Stedet for historisk at efterspore Tankens successive Udfoldelse i det 19de Aarhundrede og ende med Resultatet , vil vi slaa ned paa det straks , da vi kender det , og analysere det ved at forfølge det bagud til Roden . Metoden er at udvælge det Blivende , som strækker sig over al Tid , og som ofte gaar Historien , betragtet som Anekdote , forbi . Hvad man i det 19de Aarhundrede udviklede sig op til og spekulativt gjorde sig klar over , den centrale aandelige Begivenhed , var følgende : Reduktionen af det Sjælelige , fra et Princip der formodedes at eksistere i sig selv , til en Ytring af den fysiske Substans hvortil det er knyttet . Sætningen lyder abstrakt , men Meningen af den er al Abstraktion modsat . Man maa ikke forestille sig at Tanken slog igennem straks og OPLYSNINGENS TRADITIONER 9 overalt , den allerstørste Part , ogsaa aandeligt beskæftigede , her i Landet , er til denne Dag lykkeligt uvidende om Vendepunktet og dets Anvendelse . Det 19de Aarhundredes Tanker er saa lidt antikverede at Flertallet end ikke ved hvad de drejer sig om . I samme Forbindelse kunde man have den private Mening at det meste af hvad der er sket i det os saa nære 20de Aarhundrede , og hvad der til dette Øjeblik sker , mindre er sand Historie end Opløsning , larmende og tidsoptagende Parenteser , der bevæger sig i mange vidtløftige og anstrengte Bugtninger uden om og ved Siden af det Blivende . Udviklingslæren . Idéindholdet i det 19de Aarhundrede kulminerer i Udviklingslæren . En Lære hedder det , men det er jo hverken et Dogme eller et vanskeligt System man belæsser sig med , det er en Opklaring , noget en Gang for alle selvindlysende , som hviler i sig selv . Her er ikke noget at stræbe efter , man staar over for noget fuldbragt , Natursammenhænge man har erkendt , som altid har været , hvis Love man kan fatte sig paa ; og her er noget at lære ! Indsigt i Udviklingen staar som Erkendelsens sidste Instans . Arbejdet op dertil afgiver Nøglen til samtlige Idéforskydninger , paa alle aandelige Omraader , i det 19de Aarhundrede . Darwin , Darwinismen , fylder Synsfeltet bagefter som Aarsagen til hele Tankens Omkalfatring i det Aarhundrede han tilhører , en Udvælgelse af den mest fremstaaende Aarsag ; men Darwin alene gjorde jo ikke alt Arbejdet . Personlig drog han ikke engang den fulde intellektuelle og moralske Konklusion af Grundideen , han 10 DET BLIVENDE sammenbragte et Materiale og belyste det paa en saa uigendrivelig Maade , dette at Arterne maa have udviklet sig af hinanden og ikke kan være frembragt hver for sig , at ingen mere kunde tvivle derom . En hel Slægt var siden med til at bearbejde Evolutionsideen og se Bunden deri , et Arbejde som ikke er afsluttet endnu ; det kan ikke afsluttes . Ogsaa maa det erindres at Forarbejder og Pejlinger laa forud for Darwin , Slægter før ham havde forsket i Naturen og lagt til Rette for Løsningen af Problemet . For den der af Instinkt og Træning ser Tilværelsen fra dens naturhistoriske Side ligger det nær at blive ved Darwin som Midtfigur og gruppere alle øvrige Strømninger i det 19de Aarhundrede om ham ; det lader sig gøre at faa et helt Billede ud af Aarhundredet ad den Vej ogsaa ; men det kræver en Behandling for sig , bredt greben an . En fyldestgørende Biografi af Darwin findes ikke , det ligger i Luften at skrive den . Gennem Aar har jeg samlet Materiale dertil . Her ses det som Opgaven i en kort orienterende Form at kaste Strejflys over Bevægelsen i sin Helhed , alle Voksestederne , der førte til Revolutioneringen af Tanken i det 19de Aarhundrede , og Rødderne forud ; i dette Ensemble melder sig mange Navne foruden Darwin . Forsøget : Galilei . Det bliver nødvendigt korteligt at gaa tilbage i Tiden hinsides det 19de Aarhundrede , som naturligvis ikke staar isoleret , det hævder sig i Forgrunden ved den pludselige og omfattende Maade hvorpaa flere forudgaaende Aarhundreders Famlen fører op til faste OPLYSNINGENS TRADITIONER 11 Holdepunkter . Forud gaar en lang Række Bestræbelser i Retning af Oplysning . Tankens Historie er Oplysningens Historie . Den beror paa direkte Undersøgelse , som efterhaanden fra alle Sider ophæver hidtil gældende dogmatiske eller spekulative Forklaringer af Tilværelsen . Oplysningen hviler paa Forsøget . Den nye Verden af Viden , som opsummerer sig , fra Renæssancen gennem det 16de , 17de og 18de Aarhundrede , lader sig føre tilbage til bestemte Opdagelser vedrørende Naturens fysiske Sammenhæng . Her var man begyndt at orientere sig allerede i Antiken . En lang mørk Pavse fulgte i Middelalderen , hvor Aanden stod under kirkeligt Diktatur , og hvor kun Aristoteles førtes med , men ogsaa som et afsluttet , dogmatisk Skrift , en Bog , der udelukkede al videre Undersøgelse udenfor . Først med Renaissancen og Tiden derefter gav man sig , forsigtigt , Eksperimentet i Vold , med den deraf følgende frie Ræsonneren , som lidt efter lidt omtegner Verdensbilledet . Det er jo nu Skoleundervisning , og Navnene Lektielæsning , Kopernikus , Galilei , Newton , men den fortryllende Friskhed der knytter sig til disse Hjernemænd , som lukkede Universet op , kan end ikke de sløveste Gentagelser tage Glansen af . Det mest dramatiske Øjeblik i hele Oplysningens Historie var da Galilei for første Gang rettede sin nykonstruerede Kikkert mod Maanen . Da faldt saavel Aristoteles som Bøgernes Bog ned fra Hylden ! Det var i 1609 . Man kunde ønske at foretage et Rundblik , netop fra dette Aarstal , hvordan der saa ud overalt Verden over , i det Øjeblik dette Forstandsskifte fandt Sted . Med alle Livsaander føler man sig draget mod Galilei , endnu staar man med Undren overfor Fødekraften i denne mærkelige Mands Pande , naar man i Tanken rekonstruerer hans Forsøg over Faldets Lov eller Pendulet , Lysekronen i Kirken , der svingede hen over Hovedet paa Menigheden , men ikke svingede forgæves over Hovedet paa ham ! Rent Geni som man møder det hos Galilei , eller for at tage en dansk lysende Aand som Rasmus Rask , bibringer en undrende Forestilling om den Grad af Forvoksning der hos Menneskeheden i Almindelighed overdækker oprindelige klare Anlæg , som en Gang imellem ytrer sig hos enkelte Individer , en lykkelig Nøgenhed i Sjælen . Hvilke hærdede Forvoksninger Galilei havde at kæmpe med , derom fortæller den oprørende Proces han var Genstand for fra den herskende Opinions Side , Gejstligheden , som tvang den værgeløse gamle Mand til , med Tortur stillet i Udsigt , at tilbagekalde sine Anskuelser . Men de kunde ikke tilbagekaldes , de var bragt ind i Verden , og den Bark halvandet Aartusinds Teologi havde lagt om Sjælene var dømt til at revne under Væksten indefra . Kikkerten og Mikroskopet gjorde det , en Udvidelse i det uendeligt Store og det uendeligt Smaa , som endte med ganske at forandre Verdensbilledet . To Tidsaldre spaltedes fra hinanden ved den Lejlighed da Galilei første Gang observerede Kratrene paa Maanen . Ser man hen til den fanatiske Modstand Oplysningen dengang mødte , og endnu møder , om end i en afmægtig Form , gives ingen anden Forklaring end at lang Tids Illusioner , over Aarhundreder , maa sætte sig et organisk Spor , som nedar- GALILEI ves , vrange Hjerner ; de kan ikke 14 DET BLIVENDE forandres , de maa dø ud , og nye friske Hjerner maa fra andre Befolkningslag træde i Stedet. Ikke Anskuelserne , men Slægterne forandrer sig. Fysik og Filosofi . Et andet Træk af Oplysningens Historie fra dette samme 17de Aarhundrede , der var saa nysgerrigt og gik saa lige paa , giver som i et Glimt Distancen mellem før og nu , hvad man kom fra og hvad man var paa Vej til , et Eksperiment som blev foretaget i det nystiftede engelske Videnskabernes Selskab , RoyalSociety , der blev grundet omkring 1660 , og som eksisterer endnu den Dag i Dag . Begivenheden er fremdraget af Arthur Bryant i hans Bog om Karl II af England . Kongen var selv Medlem og Beskytter af Selskabet og personlig til Stede da Eksperimentet blev udført , ved et af Selskabets første Møder . Det havde hidtil været betragtet som en uomstødelig naturhistorisk Sætning at en Edderkop ikke var i Stand til at overskride den magiske Kreds der dannes omkring den ved en Ring af Spaaner af Enhjørningshorn . Selskabet satte Forsøget i Scene , arrangerede en lukket Ring af de kraftige Spaaner og anbragte Forsøgsdyret deri . Ud marcherede Edderkoppen ! Det var en ældgammel tusindaarig Edderkop , den havde fostret meget Spindelvæv , den havde et Kors paa Ryggen , men nu var den færdig ! Og af Enhjørningen , som i Virkeligheden enten var et Næsehorn eller en Narhval , skulde der snart ikke blive andet igen end den der endnu er at se i det engelske Vaaben , til Minde om en Middelalder . Man forestille sig dette Selskab af værdige voksne Drenge , med Kniplinger i OPLYSNINGENS TRADITIONER 15 Kravestøvlerne og Strudsfjer paa Hatten , som Tidens Mode var , samlede omkring deres første fysiske Forsøg , og med selve Kongen i Spidsen ! Endogsaa Fyrsterne søgte at trænge ind i Naturens Hemmeligheder dengang ; den daværende danske Konge Frederik III forsøgte sig som Guldmager — i Stunder hvor Forvaltningen af Skaane , Halland og Bleking ikke længere forvoldte ham Hovedpine . Leonora Christine sad som Fange i Blaataarn i de Aar , hendes „Jammersminde " indeholder nogle mærkelige Optegnelser om Loppers og Larvers Naturhistorie , skævt fortolket , men levende set ; der maa have været noget i Tiden som paa en naiv Maade vendte Øjnene mod Naturen , paa egen Haand , udenom „Skriften " , den nedarvede , ukrænkelige Autoritet . Eksperimentet var en særlig Retning i engelsk Forskning , som indlededes af Bacon , og som siden altid har præget den . Heraf blev de empiriske Videnskaber . Royal Societys første naturhistoriske Undersøgelse leder i en lige Linje op til Darwin . Den engelske robuste Videlyst fandt Næring samtidigt i det syttende og attende Aarhundredes geografiske Udvidelser , Sørejserne , som i saa høj Grad bidrog til at sætte Realiteter og Omfang i Tanken ind i Stedet for fantastiske Forestillinger , fostret af altid den samme snævre Horisont . I Erhvervelse af nyt Materiale , Haandgribeligheder for Tanken , har England arbejdet med et Forspring . Men ogsaa i alle andre Lande rettede man sig imod en umiddelbar Indtrængen i Naturens elementære Sammenhæng , en fortsat Række af fysiske Forsøg ; bagefter ser det ud som om hele den civiliserede 16 DET BLIVENDE Verden legede med Apparater , som vi nu erindrer fra Fysiktimerne i Skolen , eller fra gamle naive Træsnit i „Opfindelsernes Bog " , som er Drenges Bibel . Datidens Parykker skjulte over adskillige ophedede Hoveder , som vistnok mange Gange til Forbavselse for deres Koner havde ubegribelige Ting for , saasom at faa Frølaar til at sprælle igen , eller at sætte Drager op i Tordenvejr , med Portnøglen i Snoren Franklin dog ! — Den almindelige Søgen i disse tidlige , famlende Stadier spaltede sig i to Retninger , hvoraf den ene udmundede i den spekulative Filosofi , den anden i praktisk Fysik og Kemi . Selve Spaltningen kan observeres hos en af Datidens Tænkere , Hobbes , to Retninger indenfor samme Bevidsthed , levende belyst af Frithiof Brandt i hans indtrængende Bog om Hobbes . Den oprindelige Undersøgelsesimpuls var for Hobbes Vedkommende de elementære fysiske Problemer , som optog Tiden , Lysets Natur f . Eks . og hvordan det overhovedet tilbagelægger Afstanden mellem to Legemer i Rummet , fra Klode til Klode , med eller uden Medium . En dansk Mand , Ole Rømer , fandt indtil videre Hastigheden , det var i 1675 ; for Resten beskæftiger Problemet , og er ikke afgørende løst den Dag i Dag , selv om man med Atomteorien er rykket nær ind paa det . Men fra de fysiske Problemer førtes Hobbes over paa Erkendelsen og dens Rækkevidde , det kritiske Apparat vendt mod selve Arten af Lovene for det Middel hvormed man tænkte . Den abstrakte Filosofi udbyggede siden egne Former , i Logik , Psykologi , Etik og Æstetik , Kategorier nødvendige for et System , som Filosofien arbejdede med endnu indtil i forrige Aarhundrede . Af de to Ret - ninger , som satte Hobbes OPLYSNINGENS TRADITIONER 17 Tanker i Bevægelse , førte den ene ad sine Veje til Naturvidenskaberne og Tekniken , med hele den Udfoldelse deraf vi lever under endnu , den anden tabte sig i en lærd , svært tilgængelig Literatur , der er bleven staaende mere som en Tænkningens Historie end som et noteret Resultat af den . Det var de praktiske Videnskaber der førte til Maalet . Men til Mænd som Thomas Hobbes daterer sig den strenge Metode man har kaldt den mekaniske Verdensopfattelse , hvormed menes Overbevisningen om at det er fra Naturen man skal hente alle Oplysninger om Aanden , ikke omvendt . Hvad der i det 19de Aarhundrede fører til at dette Aarsagsforhold omsider bliver klart erkendt , som understreget i Begyndelsen , har sin Oprindelse her . Portræter af Mænd fra det syttende Aarhundrede giver Indtrykket af en svær , grofttømret , vægtig Type , hvad enten det er Aandens Folk , Fyrster eller Skippere , Folk som Thomas Kingo , Karl II , Vitus Bering . Man synes man kan høre det svirpe under Saalerne paa dem hvor de gik . En egen langsom , tyggende Haardnakkethed præger de Hoveder som lagde Grunden til den mekaniske Verdensanskuelse . Glosen er nu slidt op , for Tiden erstattet med Haansordet „mekanistisk " , hvormed man foruden Oplysningen vil ramme Tekniken , Uudvikletheden der tappert lader høre fra sig . Men det man mener med den mekaniske Verdensanskuelse staar og falder ikke med Fortolkningen af en Glose ; mekanisk eller ikke mekanisk , saa er det Naturen der er trængt igennem , det man ved om den , det ved man , Aand er Ind - begrebet af Viden , Rapport fra 18 DET BLIVENDE Tingene ; det var det Resultalt det 19de Aarhundrede kom til . Ingen Fremtid vil nogen Sinde omstøde det i Principet . Oplysningen , Forskningen i det 19de Aarhundrede fik Indflydelse paa det daglige Liv , med rivende Fart , en total Omformning af Livet paa Kloden , endnu under Udvikling . I Livsanskuelsen derimod , i aandelig Horisont , er det som om Menneskeheden er bleven bagud , et Misforhold bestaar mellem Virkeligheden og Anskuelsen af den , som giver sig de latterligste og beklageligste Udslag . Oplysning er ikke bleven overflødig , tværtimod , de simpleste Sandheder maa gentages , lader det til , et godt Stykke ind i det 20de Aarhundrede endnu . I det følgende skal der gaaes nærmere ind paa Erhvervelserne paa aandeligt og praktisk Omraade i det 19de Aarhundrede , inden for Linjen af hvad der beskæftiger os og har Næring endnu . 12 DET BLIVENDE ERKENDELSEN De Forestillinger man gør sig om Tingene er afhængige af Udviklingstrinet , Stadiet ; den aandelige Kapacitet beror saaledes paa en Vækst , en Betragtning som flytter Tyngdepunktet fra Individet til Slægten . I Anledning af Erkendelsen tilbagevises de i Nutiden gængse Forsøg paa at finde et nyt Grundlag for oversanselige Spekulationer i Atomteorien . Slaphedstilstanden og den politiske Dekadence i Øjeblikkets Evropa føres tilbage til Tabet af det unge Mandskab under Verdenskrigen , som skulde have været fyrretyveaarige , ledende Mænd nu . KAMPEN mellem den fri Forskning og Kirken strakte sig rundt over halvtredje Aarhundrede , hvis man regner 1609 , det Aar Galilei første Gang rettede Kikkerten mod Himmelrummet , og 1859 , da „Arternes Oprindelse " udkom , for Mærkeaar . Nu bagefter , da Frigørelsen falder selvfølgelig , og i Øjeblikket ikke engang er i nogen særlig høj Kurs , alskens Tusmørke foretrækkes igen frem for Oplysning , nu undrer man sig over at Tankeskiftet kunde tage saa lang Tid . Med vor Tids Opdragelse og Forudsætninger har man svært ved at forestille sig hvilken formidabel Magt over Sindene Kirken sad inde med , en gennem mange Aarhundreder indterpet Begrebsverden , som var gaaet i Sjælene , og , som før sagt , maa antages at have sat sig et Spor i Menneskehedens Fysik , til en vis Grad , ligesom der er Grund til at tro atTabu , der gennem lang Tid har grebet ind i vildeFolkeslags daglige Liv , ogsaa , omend 20 DET BLIVENDE upaaviseligt , har virket forandrende paa deres Type . Sindene var blevet formet af Kristendom , med en arvet Rod gennem Generationer , en Indvoksning , som jo da gør sig kraftig gældende endnu . Det er iøvrigt ikke Hensigten at polemisere mod Kristendommen ; den bevarer sin Plads som Stadium i Menneskeudviklingen og rummer megen Skønhed ; men dens Forklaring af Tilværelsen kunde nu engang ikke blive ved at holde Stand , selv ved Tvangsmidler , imod den Vækst i Tanken der fandt Sted uden for dens Omraade , og som endte med at undergrave dens Autoritet . Ægte Fromhed , som den lægger sig for Dagen i religiøse Sind , har Oplysningen aldrig ønsket at krænke , den er i og for sig mere værd end den blotte klamme Viden ; paa den anden Side kan Illusioner , som Forstanden er vokset fra , ikke opretholdes . Den afklarede Bevidsthed om hvordan det forholder sig med Liv og Død rummer en anden Form for Hengivelse , der ikke ser noget Tab i at gaa uden om Gudstjenester . For Sandhedens Ansigt aflægger man Besmykkelser og tager i oprejst Stilling imod hvad den giver i Stedet . Men Begrebet „Fritænker " er et odiøst Begreb , og med Grund ; ingen Livsanskuelse er nogen Sinde blevet stærkere af at forfølge en anden . Modsætningen mellem Kirken og Oplysningen var mindre en Opposition end en Vækst , der kom af sig selv . I Bevidsthederne tog den efterhaanden Form af Tvedragt , Forfølgelsen kom fra Kirkens Side , med al Overmagtens Vægt , men Afløsningen fandt Sted som noget der maatte finde Sted , omtrent som da Kæmpesaurierne uddøde , og de smaa begyn - dende Pattedyr traadte i Stedet ; Naturen ERKENDELSEN 21 faldt fra et Trin og gav Livet til et andet . Foruden Galilei og Hobbes har jo en lang Række førende Aander Fortjeneste af Fremskridtet . Kun som et Huskemiddel tjener det at slaa ned paa et Aarstal som 1609 som Tidsskel ; før Galilei var der Giordano Bruno , som Gejstligheden lod brænde i Aaret 1600 . Inddelingen i Aarhundreder har noget skabelonagtigt , set indenfra er alting enten længere eller kortere Tid siden end disse numeriske Intervaller giver Indtryk af ; men man regner nu engang med dem . Der var Descartes , der var Spinoza , med flere , som med en isoleret Energi , der minder om Bæveren , sønderdelte alt hvad de fik mellem Tænder , Tilsyneladelser , overtagne Meninger — lige op til Kant , som foretog en sidste teknisk Udhuling af Tanken , der efterlod Overleveringen med hele dens Form bevaret , men kun som en tynd Skal . Forvandlingen arbejdede i lang Tid med det samme Hjælpemiddel som det den skulde afløse , Teologi mod Teologi , Idé mod Idé ; Problemet forblev bundet inden for sin egen Ring , saa længe indtil man endelig definitivt sprang ud af det , over i Former hvor man slet ikke umagede sig for at faa komplicerede Tankefigurer til at passe paa Tilværelsen , men orienterede sig omvendt , fra Tilværelsen til Tanken. Slægten og den Enkelte . Indsigt , Nydannelse i Opfattelsen af Tingenes Sammenhæng , kommer i Stand ved en Vækst i Kapaciteten , som kan iagttages i Slægten , men vanskelig lader sig efterspore i Ge - nerationer ; det er Udviklingens Vej , 22 DET BLIVEN DE som kundgør sig efter meget lang Tids Forløb , men er saa minimal i de enkelte Led at mange gaar saa vidt som til at fornægte den , fordi de ikke kan se den . Forandringen fra en primitiv Hjerne til en udviklet ligger dog for som en Kendsgerning , med en opstigende Skala imellem , der gaar over Hundredtusinder af Aar ; hertil svarer Grader i Kapaciteten , som ytrer sig indadtil i den aandelige Horisont . Udviklingstrinet viser sig til enhver Tid i Individet , fremmes deraf , Slægten efterlader sig et Indtryk af Personer , Historiens store Navne . Hvordan det her forholder sig med Kausaliteten er en vanskelig Sag at udrede , hvad Udviklingen skylder sin egen fremadskridende Produktivitet , og hvad den har at takke Foregangsmænd for . Den almindelige Antagelse hæfter sig ved enkelte Personer , en Udvælgelse af de synlige Punkter der gør sig gældende , og her svinger Følelsen mellem en umaadeholden , indtil det hysteriske Forherligelse af Overmennesket som overnaturligt Fænomen , og den lige saa sikre , stupide Forfølgelse Foregangsmanden ofte var udsat for fra sin Samtids Side . Men selv det store , det enestaaende Menneske har dog ingen anden Oprindelse end Slægten , et Led der taler om hvad Generationer har opsamlet , det er den der har været produktiv . Indtil nøjere Undersøgelser foreligger om „Geniets " Væsen faar man slaa sig til Ro med at en Vekselvirkning finder Sted , Udviklingen naar en Apeks i enkelte Individer , og de tilfører Slægten et Moment af Vækst . Som Helhed arbejder Udviklingen spontant , som et Plan , en almindelig Udbygning i Niveauet , der observeres som Øer , men ender med at udbrede sig i en Epoke ; ellers lader Fremskridtet sig ikke forstaa med de ERKENDELSEN 23 Kræfter der af sig selv er virksomme deri . Fremskridtet ligger i Tiden , befordres af et Faatal , men breder sig til et alment Trin , efterhaanden som den aandelige Modenhed vokser op dertil . Kapacitetens Vækst bliver i øvrigt et biologisk Problem . Erindres maa det , at Udviklingens Niveauer ingenlunde falder kronologisk sammen med Historien , som den ene Skuffe i et Møbel oven over den anden , Aandens Udvikling har vel som de geologiske Strata en Rækkefølge , men kan kun rekonstrueres efter Træk der er blandet imellem hinanden . Af dette Syn paa Udviklingen , at alle naar op til et Trin , inden for en Epoke , i Kraft af Udviklingen , følger at det ikke , som man i Almindelighed gaar ud fra , kan være Tanken der yngler og breder sig i et Slægtled . Tanker kan ikke i sig selv nedstamme fra hinanden . Nye Forestillinger ligger i Luften , de kan udløse hinanden , naar Væksten i flere Hoveder har naaet samme Niveau , men ikke før . Man kan eftersnakke hinanden , gold Forlystelse , som Verden er fuld af , men sand aandelig Vækst hænger sammen med levende Udvikling . Kronologi , Afstamning i Tankens Historie skjuler sig dybere end i fremragende Mænds Biografi . Nye Ideers Fødsel ligger halvt ubevidst i Tiden , Blikket derfor dukker op , her eller der , uklart formuleret , til at begynde med ; først bagefter ses det hvad der fra mange Sider er skudt sammen til en Tidsalders bærende Bevidsthedsindhold . Enemands Anstrengelser inden for egne Hjernevindinger derimod kvalificerer til et koldt Ry . Den private Originalitet falder i Øjnene , som dobbelte Blomster , men er gold . Frugtbar Tankevækst fremgaar af et Ensemble , Tankens Revolutionering beroer derfor i 24 DET BLIVENDE mindre Grad paa hvad man har tænkt , end paa hvem man er , og i hvilken vital Sammenhæng man staar til sin Tid . Førende Navne . Man synes vel at alt dette er elementært , selvfølgeligt . Det er netop det det er , men det er nødvendigt at gaa til Bunden , have sine Redskaber i Orden , hvis man vil have mere ud af et Tilbageblik paa det 19de Aarhundrede end den blotte Lokalkolorit . Hvad der beskæftiger os endnu og rækker tilbage dertil er det vi har Brug for . For en Generation som har sine Ben i det 19de Aarhundrede , har levet sit halve Liv der og sit andet halve i det 20de , udgør Udviklingslæren den aandelige Bagage , hvis man i det hele taget har nogen ; den var anderledes oppe i Sindene dengang end den er nu , en Dialekt om man vil , nu benytter man en anden . Men denne Generation kan ikke være sine Forudsætninger utro . Og det skal vise sig at Tiden heller ikke i Længden vil staa sig derved . Flertallet kommer lykkeligt igennem uden ret megen Udviklingslære , og det skal siges Formaalet dermed er jo ikke at dumpe Evolution ud af Munden til enhver Tid heller . Naar den har gennemsyret Begreberne forbliver Udviklingslæren et Studium for sig , afsides , som de flestes Fornemmelse er , et Fag , uden for deres eget . Men man gør vel i at huske at Evolutionen gør sig gældende , hvilken Anseelse den saa staar i , saadan som den altid har gjort , før man anede noget derom . Uvidenhed er ikke til Hinder for Udviklingen , den gaar ikke i Staa fordi den en Overgang er af Mode , eller fordi Fremskridtsryttere ERKENDELSEN 25 vælger sig andre Bevægelser at ride paa , til de synker sammen under dem . Det Princip der er erkendt som selve det grundliggende i Tilværelsen bliver ikke for gammelt , ingen Tid vil nogen Sinde blive færdig dermed . Man skal derfor have nærværende Medicin , portionsvis , givet ind med Skeer , for sin Sundheds Skyld , til man har svælget hele Kvantumet . Skulde det ikke være lykkedes at fængsle dem der anser det 19de Aarhundrede for beklagelsesværdig Fortid , distanceret , haabes det at faa dem til at spidse Øren naar det nu om lidt , efter en temmelig grundig Indledning , hagler med Problemer som Marxisme , Kommunisme og Fascisme , al den skærende Politik der splitter Tiden , Problemer som , hvor aktuelle de er , alle har deres Rod i det 19de Aarhundredes sociale Tænkning . Det vil komme af sig selv ved Beskæftigelsen med de fem ledende Navne , Goethe , Hegel , Karl Marx , Taine og Darwin . Goethe tilhører det 18de Aarhundrede mere end det 19de ; det Trin han indtager fastholder Forskellen mellem to Epoker . Det lønner sig at dvæle ved Goethe ogsaa af den Grund at human Opdragelse , Dannelse , som har haft hundrede Aar efter Goethes Død til at gøre Fremskridt i , endnu ikke er videre end at man kan lære af hans Standard . Hegel og Karl Marx , det er to Tidsaldre i det grelleste Modsætningsforhold til hinanden , den ene fuldstændig trængt i Baggrunden nu , den anden det sidste Skrig ; et Tilbageblik paa Marxismens Genesis vil bidrage til at klare hvad det i det hele taget er man snakker om . Er Marx Nøglen til Politik og Sociologi , saa fører Taine ind paa Æstetiken , Radikaliseringen 26 DET BLIVENDE af dens Metode i det 19de Aarhundrede . Den haabløse Mangel paa Metode , Indsigt i Faget , der karakteriserer Literaturen for Tiden , opfordrer til at grave Taines Grundsætninger op igen , de er ikke antikverede , tværtimod , de har aldrig været bragt virkeligt i Anvendelse . Darwin endelig er Mærket , hvorom Revolutioneringen af Tanken i det 19de Aarhundrede , og for al Tid , samler sig . Atomteori og Materie . Der maa dog gives Plads for endnu en Forerindring , en Belysning af selve Erkendelsen , hvor det 19de Aarhundrede stod saa langt højere i Klarhed , rent og endeligt Standpunkt , end den Periode vi lever i nu . Konklusionen af Oplysningen , Natursammenhæng og deraf følgende Erfaringsfilosofi , førte til en sikker Overbevisning om at Aand og Materie ikke kan være adskilte Principer , som antaget i en lang Periode af Menneskehedens Historie , gjort til Dogme , og ikke sluppen endnu , men maa bero i en Enhed , hvoraf den ydre Tilværelse , Stoffet , Verden , er det oprindeligt foreliggende , mens Indbegrebet af Bevidstheden derom , Sansningen , Sjælen , er en Ytring deraf , uden nogen anden Eksistens i sig selv . Denne Betragtning efterlader ingen Plads i Sjælen som produktiv evig Kraft , hverken i menneskelig Forstand eller i overført ; Forestillingen om et universelt , oversanseligt Urvæsen , der har frembragt Stoffet eller har Indflydelse derpaa , maa udgaa . Argumentet er simpelt , for sætter man forsøgsvis at der skulde gives to Former for Eksistens , ERKENDELSEN 27 en stoflig , som kan iagttages , og en oversanselig , der unddrager sig Iagttagelse , da er det indlysende at de altid maa forblive skilt , hvis Definitionerne skal holde , det man har bestemt som ustofligt kan med de gældende Naturlove aldrig komme ind som Faktor i den stoflige Verden der er bekendt . Hvis man derfor holder sig til den haandgribelige Verden som positivt Led i Ligningen er det tilladt at skyde det andet ud , til det engang lader høre fra sig , hvilket vil ske sent , da det oversanselige jo ifølge sin Definition ikke kan gøre sig erkendt . Betragtningen møder lidenskabelig Modstand fra dem der overfører deres eget Menneskebillede i Forstørring paa Universet . Sikkert føles det ogsaa som en Sorg at den umaadelige Udverden der omgiver os berøves Personlighed , man kan ikke kende sig igen i den mere , den er afsjælet . Ja , Pan er nu engang gaaet . Paa et Stadium af sin Udvikling maatte Menneskeheden tænke saadan , man laante Træk fra sine Herskere og Beskyttere , fra Bedstefader , og forlængede dem ind i Himlen , en Alfader , et Forsyn , varmt og hengivent tænkt , som udsprunget af et Barns Fantasi ; men Menneskeheden kunde ikke blive i en Barndom , den maatte blive voksen og træde ud af sin Billedverden . Men er Verden bleven mindre for det , stillet over for en voksen , om man vil sjælløs Betragtning , har den tabt i Storhed , naar der ses hen til hvad den har vundet i Omfang , i Vælde , ved ædru Undersøgelse ? Er Stjerneverdenen , og hvad vi ved om den , ikke et Under endda ? En overvældende Majestæt , en uhyre , i sig selv beroende Ensomhed udstraaler fra Universet 28 DET BLIVENDE hver Aften , naar Stjernerne er tændt , saa mange Kloder , saa mange Verdener ! Og denne grænseløse Tilstedeværelse af Stofophobninger , paa Baner og under Rotation , ude i Verdensrummet , er af uorganisk Natur , ubesjælet , bestaar af de samme Grundstoffer som vi kender her paa vor Jord , og ikke flere . Meteoret der kommer til os ude fra Verdensrummet er Jern af vort Jern , alle de vagabonderende Verdener derude er Grundstofferne paa Vandring , under Kredsning , i en eller anden af de givne Tilstandsformer , Gasarter under høj Varmegrad , flydende , smeltet Tilstand , eller størknet , Klodernes Alderstrin . Tag en Sten i din Haand , og du har et Grundelement af Verden for Øje , mærk Tyngden af den , og du staar foran en Stoffet iboende Egenskab , der er den samme overalt , ud til de yderste Mælkeveje og Stjernetaager . Hvad vil denne Stjernesværm i Verdensrummet , hvordan er den kommet , hvorfor , er der Begyndelse eller Ende paa den ? Ingenting tyder paa at man nogen Sinde vil faa det at vide . Med Følelser man ikke har Ord for , dybt greben i Sjælen , staar man over for den Kendsgerning at Universet strækker sig saa uendeligt og er saa virkeligt , uden at der i Universet selv foreligger nogen Viden om at det i det hele taget er til , et livløst , uhyre Spil af Masser og Kræfter , i et endeløst Rum , en blind Verden , hvis den ikke blev observeret . Først det organiske Liv , menneskelig Bevidsthed , der dog ogsaa i sin Oprindelse er knyttet til det uorganiske Stof , laaner Universet en Sjæl , er Vidne til det som er . Du ved det , dine Sanser , din Hjerne siger det , du besjæler Verden . Be - vidstheden om Verden er indtil videre ERKENDELSEN 29 knyttet til den Jord vi lever paa ; hvorvidt der findes organisk Liv paa andre Kloder har vi ingen Midler til at skaffe os Underretning om . Stoffernes , Grundstoffernes , inderste Sammenhæng ved vi nu ogsaa nær Besked om , de opløser sig til Atomet , der er en Funktion i de mindste Dele , Bevægelse , Kredsning og Spænding , analog med hvad vi kender fra Stjerneverdenen i det Store , men i en saa lille Maalestok , hinsides mikroskopisk Iagttagelse , at Tanken i Virkeligheden ikke fatter det , selv om man ved det . Og her paa dette Punkt , Atomteorien , er det der i udbredte Kredse gøres Attentat paa Erkendelsen , i Haab om atter at genindsætte Aanden som primær Aarsag i Naturen ; for en Gang at komme denne Vildelse til Livs er her kortelig gentaget hvad der iøvrigt er almindelig bekendt . Saa vidt jeg er underrettet gaar Anskuelserne , saa nogenlunde Verden over , ikke mindst i Amerika , officielt , fra Majoritetens Side , af dem der ytrer sig , ud paa at man igen finder Behag i Forestillingen om transcendentale , oversanselige Kræfters Tilstedeværelse bag om Naturfænomenerne , som de lægger sig for Dagen . Transcendental er et Livord , af en forførende Klang . Og enstemmigt henvises der til Atomteorien , som skal have gjort Materien flygtig og aabnet de transcendentale Muligheder , en Lektie man kender vel fra Eftersnakkere ogsaa her i Landet , ivrigt repeteret langt ind i den klerikale Lejr , som her finder Næring for gammel grisk Obskurantisme . Ræsonnementet er saa skrøbeligt at man næsten undser sig for at tage det alvorligt . Atomets Opløsning til Kraftlinjer og Baner antages at have reduceret 30 DET BLIVENDE Stoffet til noget luftigt , aandigt , der overhovedet gør det af med Materien som fast Substans ; altsaa der er ingen Stof , Verden er transcendental ! Det lille Tric overser bekvemt den Kendsgerning at Atomet , hvad man forhen antog for det udelelige Legeme , jo aldeles ikke er reduceret til noget immaterielt , fordi der aabner sig Afstande inden for dets Bestanddele , disse Bestanddele er af stoflig Natur , selv om de er af ubegribelig ringe Størrelse ; der er en Kerne i ethvert Atom og et Antal Elektroner , som svinger derom ; af hvad Natur de saa er , de er faste , stoflige , da Kræfter , Rotation umuligt kan finde Sted uden at der er noget der roterer , uden om noget som der roteres om . Atomet er kun blevet delt , mindre Smaadele igen , men Fragmenter af et Stof . Selv Elektricitet , der er ren Kraft , eller Straaling , er utænkelig uden et Medium af substantiel Natur . Og endelig , er Atomet aldrig saa aabent , tilsammenlagt udgør Summen deraf dog de faste Stoffer vi kender , da de ikke bestaar af andet end Atomer . En Jernfilspaan , just synlig for det blotte Øje , indeholder et svimlende Antal Atomer , smaa Kraftsystemer , svingende Legemer af saa ringe Størrelse at det omtrent er Løgn , ikke desto mindre udgør de tilsammen en Jernpartikel , som vilde genere Transcendentalisten betydeligt , hvis han fik den i Øjet . Kan det nu ikke være nok ? Krænkelsen af Mennesket . Naar man mærker sig Gennemsnittet af menneskelig Tænkning i Øjeblikket den civiliserede Verden over , en Standard der decideret staar under hvad det ERKENDELSEN 31 19de Aarhundrede drev det til i Klarhed , i resolut Tydning af Kendsgerninger , kan man ikke andet end komme til den fatale Slutning at det er Verdenskrigen , Tabene af unge Menneskeliv , den dygtige Part , der skulde have været i Fyrrerne nu , der er Aarsagen til en almindelig Nedgang i aandelig Kapacitet , et Blodtab Civilisationen ikke har forvundet endnu , og som den maaske aldrig vil forvinde . Var det Fald tilbage til en Middelalder man er Vidne til i Tyskland mulig uden netop fordi den udvalgte Del af Ungdommen blev dræbt ud under Krigen , de der skulde have været Mænd nu , i ledende Stillinger , og sagt Ynkeligheden og Brutaliteten Besked ? Sit øverste Udviklingstrin fik Tyskland skrællet af ved Mennesketabene under Krigen . Et lignende forringet Indtryk har man fra Frankrig . Her har man en Gang før , ved Selvlemlæstelsen under Revolutionen , berøvet sig et øvre Udviklingstrin , som Ofre for Politik , til Fordel for Tumultuanter fra Gaden . Nu efter Krigen ser man Senegalnegre i Frankrig hvorhen man kommer , Afrika der rykker op , efter at Frankrig har mistet sine Sønner . Rusland ! Man siger : „Skrab Russeren , og Tartaren kommer frem . " Rusland er bleven skrabet . I Stedet for det sentimentale Bedrageri med Dyrkelsen af den ukendte Soldats Grav , hvorved man nedskriver Myrderierne til et eneste Menneskeliv , skulde man tænke paa de hundrede Tusinder der blev udryddet af Jorden . Et Folkelegeme kan vokse ud igen efter en Læsion , ligesom et Firben kan erstatte en tabt Hale . Men Tabet af Hovedet kan Firbenet nu alligevel ikke erstatte . Man var ude efter „Intelligensen " under og efter 32 DET BLIVENDE Krigen , det maa siges nu bagefter at den savnes . Det er jo ikke saadan at Tanken , Trinet og den aandelige Horisont , bestaar i sig selv , den er knyttet til Mennesker . Naar det sunde klare Menneske gaar gaar den sunde klare Tanke med ham . Antiken kunde ikke bestaa , efter at den Menneskeart hvortil den var knyttet døde ud eller kom i Minoritet . Men efter en aandelig Sumptid paa en Del Aarhundreder , hvor et lavere Trin gav Tonen an , regenererede Kulturen dog igen . Har man det Haab at det er en Retning der gør sig gældende trods alt ? GOETHE OG HEGEL Goethes Placering , der fører fra Oplysningen i det 18de Aarhundrede over Forvildelser i Goethes Samtid ind i det 19de . Hegels Filosofi , et sidste Forsøg paa at opretholde Aandens Absolutisme , i politisk Tilknytning til Enevælden . Aarsagsforholdet afdækkedes af Karl Marx , som tvang Tanken ind i et socialt Spor , hvis Følger vi lever under endnu . MINDEAARET for Goethes Død i Aaret 1932 fristede til et almindeligt Tilbageblik paa det 19de Aarhundrede og dets Forudsætninger . Paa Grænsen mellem to Tidsaldre stod Goethe , helt et Barn af sin Tid , det 18de Aarhundredes Mand , men med en aandelig Horisont der viste hen mod det 19de . Goethes Stadium gør det synligt hvad der laa under Forberedelse i det 18de Aarhundrede , noget i Retningen , som først skulde finde klart Udtryk i en følgende Generation . Det 18de Aarhundrede er bleven kaldt Oplysningens Aarhundrede , med en noget foragtet Betoning , som blev indført af Romantiken , uden at Romantiken tjente sig selv derved , Følgerne af Opløsningstilstanden i Evropa under Napoleonskrigene , som havde skørnet Hovederne . Tilstanden har sit Sidestykke i Begyndelsen af det 20de Aarhundrede efter Verdenskrigen , hvor man har vendt sig dadlende mod det 19de Aarhundredes „Mekanisering " , til Fordel for Psykoanalyse og anden infantil Filosofi , som styrter 34 DET BLIVENDE Kulturtrinet tilbage til Fallosdyrkelsens Tidsaldre , uden at der dog kommer Børn deraf . Goethe blev ikke Mystiker , han førte sin Tids sanerede Forestillinger uforstyrrelig over en Paniktid og over mod andre afklarede Tider . Eksemplet er værd at følge . Samtiden havde ingen Blik for den ædru Goethe , en Eftertid har haft det . Den omfattende Goethe , han var lige betydelig som Digter , Minister for offentlige Arbejder og Naturhistoriker , kommer med i den store Bevægelse , der senere kulminerer i Udviklingslæren , ved enkelte direkte Fund , men ellers indirekte ved noget i Smagen , aandelige Vaner , hvori han var forud for de fleste af sine Samtidige , Goethes Tilknytning til Tingene , hans Aabenhed og Sans for Undersøgelse . Man véd nøje nu hvilken Part der maa tillægges Goethe mellem dem der har fremmet Udviklingstanken , det kan siges at han ikke egentlig har tænkt den , den afgørende Konception , men han var den nær . Hans Sind lignede Stjernetaagen , som endnu ikke har fortættet sig til Klode . Paa anatomisk Omraade kunde han gøre et sikert Greb , Fundet af Mellemkæbebenet , hvorimod hans Farvelære har vist sig forfejlet . Endnu et Moment ikke netop af Viden , men af Vækst , fattedes ham for at slippe noget kompliceret og gaa over til noget simpelt . Saa underligt det lyder , det var det der maatte ske. Udviklingen i aandelig Kapacitet gaar fra voluminøs , vild Forklaring til en Indsigt der er afklædt for Sindrighed , den er bare Tingene selv. Begrebernes Mangfoldighed staar i et GOETHE omvendt Forhold til Udviklingstrinet. 36 DET BLIVENDE Oplysningen er kort , Vildfarelsen lang. Man skulde tro det sidste Trin var det mest sammensatte , og det er det ogsaa i andre Henseender , men ikke paa aandeligt Omraade . De moderne Sprog er paa en vis Maade simplere end de primitive , de generaliserer Nuancerne væk . En Form for Reduktion er Betingelsen for intellektuelt Fremskridt . Mange Begreber sammenfattet under et enkelt , altsaa en Forkortning , er Reglen for alt Tankearbejde . Den grunder sig i Hjernens Funktion , et System af Sansning og Association , der kombinerer mange Indtryk sammen til en Erfaring , hvor Summen ender med at staa for Flerheden . Organet for Tænkning komplicerer sig , Tanken gaar den modsatte Vej . Der er her noget ved hvad man forstaar ved primitivt der trænger til at vurderes om : den primitive Hjerne er nok enkel , men Tydningen af Indtryk vidtløftig . Hvis man prøvede at sætte sig ind i en Myres Indtryk paa Rejsen op i et Træ vilde det blive et helt Æventyr , tusind forbavsende Enkeltheder , set som med Mikroskop endda , Haar paa Bladene af mere end Myrehøjde , en strid Skov at arbejde sig igennem , altsammen meget virkeligt , men ingen Mulighed for hverken ad Sansningens eller Slutningens Vej at naa til Forestillingen om en Forgrening , et Træ , hvad Mennesket opfatter med kun et Blik . Denne Reduktionslov , der er saa selvfølgelig og lyder saa lektieagtig , maa fastholdes hvis man vil forstaa Muligheden af overhovedet at gaa over fra den ene Anskuelse til den anden . Den udkrævedes for at naa til Udviklingstanken , som selv er Resultatet af en Udvikling . Det Skridt der maatte til for at aflægge det sammensatte Bevidsthedsindhold til Fordel for det simple , og som er forbunden en Overgang med en vis Følelse af Forarmning , af at have mistet noget , smukke gamle Huse for Tanken , kunde Goethe ikke gøre . Han var en ukristelig Herre , men Overbevisningen om et Forsyn , en Urpersonlighed hinsides Tingene , altsaa Aanden som primært Ophav , kunde han ikke slippe . Indholdet var gaaet , men endnu ikke Formen . Saa haardt sidder nedarvede indre Figurer . Men Goethe har sin ganske bestemte Plads i det 19de Aarhundredes Tidehverv ; aandeligt tilhører han et Trin der ligger forud derfor , men med sin Sans for at samle og sin Søgen marcherer han som en af Forposterne ind deri . Han havde „strebend sich bemüht " , fyldt sig med Kundskab ; Mefistofeles maatte slippe ham . Lavoisiers Tilfælde . En Forestilling om i hvilken Grad Anskuelserne var kunstige og vildtvoksende , inden de blev eksakte , giver et Kapitel af Kemiens Historie , før Lavoisier , og efter ham . Hvis man nu prøver paa at sætte sig ind i Flogistonteorien , som var Videnskabens sidste Ord indtil Slutningen af det 18de Aarhundrede , vil man finde det næsten umuligt , en saadan Svulst i Tanken var denne Forklaring , som ingen Forklaring var , vokset ud til . Man var paa Sporet , Løsningen stak i Forbrændingen , og hvad man kalder x i Matematiken gav man i Kemien Navn af Flogiston , hvormed man mente saadan noget som Ildstoffet , uden at vide hvad det var , uendelige Forviklinger blev Følgen . Blot at forklare Flogistonteoriens Logik , som endnu hvilede paa den 38 DET BLIVENDE gamle summariske Forestilling om Ilden som et „Element " , vilde tage en urimelig Plads ; Forbrændingens Sammenhæng , som vi kender den efter Lavoisiers afgørende Forsøg , lader sig klargøre derimod med et eneste Ord : Iltning . Lavoisier skabte den moderne Kemi , som hele vor Tilværelse hviler paa nu . Det kostede ham Livet . Marat , L ' ami du peuple , kunde ikke tilgive ham det , han blev guillotineret 1794 . Lavoisier faldt som Offer for Hysteriet og Terroren under den franske Revolution , der ikke taalte at nogen ejede noget , udmærkede sig eller havde faaet en Opdragelse , Revolutioners Art , som man har set efterfulgt med Flid af Nutidens Rusland . Men det egentlige tragiske Moment ligger dybere , og er genkommende , Offentlighedens Smerte over at blive berøvet en Ufattelighed , en god , langstrakt , gribende Illusion , og faa en kort klar Blottelse af Tingene i Stedet . Ikke at staa over for en Rebus i Tilværelsen føles af et stort Publikum som en skændig Berøvelse . Mærkeaaret for Lavoisiers Bedrift faldt i 1774 . Naturvidenskaberne var forud for Filosofien . Det varede længe før Resultatet af Forskningen inden for Fysik og Kemi sænkede sig i Livsanskuelserne ; det er jo da ikke fuldbyrdet endnu . Den Form hvorunder Filosofien søgte at optage den ny Viden i sig fik Navn af Naturfilosofien , en Krydsning der , ligesom Blandingen af Hest og Æsel , viste sig ufrugtbar , men gav Anledning til en hel Del fabulerende Overstadighed , lykkelige Fantasiforvildelser , ligesom en Slags beruset Forskud man tog paa hvad de nye Naturaabenbaringer vilde bringe . GOETHE OG HEGEL 37 Bevægelsen forplantede sig forbigaaende her til Landet , med Karakter af et Mysterium , det kendte Møde mellem Steffens og Oehlenschlæger , et Haleluja Literaturhistorien siden i hundrede Aar har serveret lige uopklaret . Et paaviseligt Spor sætter Undervisningen sig i „Aladdin " , hvor Gnidningen af Lampen maa antages at være inspireret af Datidens elektriske Mirakler frembragt ved Gnidning , man gned over det hele , og hvor den mærkelige Hule Aladdin stiger ned i leder Tanken hen paa et Mineralkabinet og paa at Steffens var Bjergværkskyndig . Men ellers tabte Indvirkningen sig de fleste Steder som underjordiske Floder , Poesien gik sin Vej , Naturvidenskaben sin . Hvad Filosofien angaar gjorde den en sidste stor Anstrengelse for at omfatte Verdensbilledet , ad spekulativ Vej alene , en Gang endnu . Dette Forsøg blev gjort af Hegel . Den tyske Intellektualisme . Man har i Tyskland haft Ord for Tilbøjeligheden til at forgribe sig paa Universet , „aus innerem Bewusstsein " , alene , naar som helst man kunde komme til det , en Art skrankeløs intellektuel Brunst , der dog ikke bør forveksles med den tyske værdifulde Grundighed og Lærdom . Denne Umaadeholdenhed i Tanken kan jo tydes som et andet Forsøg paa at bevare „Aandens " Superioritet , selv over for et Stof uden for den , der egentlig ophæver den , en af de omfangsrige Maader hvorpaa Trægheden forklæder sig . Modsætningen mellem fastsiddende aandelige Vaner og renset Kundskab forløber som en Tovtrækning . Ofte giver den sig tragiske Udslag , som i Tilfældet Lavoisier , hvor man har svært ved at beholde Hovedet koldt , men set fra Na - turens Side er Spændingen mellem 40 DET BLIVENDE Parterne ikke mere end hvad man skal vente sig . Uudviklethed er et Stadium for sig , som ikke uden videre kan kondemneres , end ikke bagefter ; den hadefulde Forfølgelse af naturlig Uvidenhed er ligesaa uskønsom som pøbelagtig Storm paa Frembringeren . En Udsoning bringer Tiden i Stand . Helt at overlade Kampen til sig selv ligger imidlertid ikke til menneskelig Natur . Fremskridtet betinges af Spændingen , derfor indrømmer man Uudvikletheden dens Instinkter , men forbeholder sig at stimulere Fremgangen ved nu og da at gyde Skedevand paa Regnormen . At gaa i Enkeltheder om Hegels Filosofi skal der afstaaes • fra , han er jo nu ulæselig . Et fjernt Resumé har han efterladt i Erindringen , som andre Navne man har ført med sig fra sin Filosofikum . Historisk Interesse bevarer han som Springbræt for Karl Marx . Fra et Synspunkt bagefter kan det siges om Hegel at han for sidste Gang gik i Dimensioner for at løse det sjælelige Problem med det selv som Værktøj , Tanken beroende paa Tanken ; i Grunden sammenfattede han alt hvad Tiden umiddelbart efter ham beredte sig paa at forlade . Hegel pakker , læsser , hele den tyske datidige Hypertrofi af Tanken , sfærisk , universelt udformet , en Gang for alle Marx kører hele Kunstværket ud ! Selv det nye Stof , der siden — skulde faa Tanken til at tippe over , Synsmaader Naturvidenskaben var i Færd med at bringe frem , tog Hegel paa sin Maade Hensyn til , men det faldt ham ikke ind at hele hans Metode lod sig vippe , blot man traadte et Skridt uden for den . Det var som om alt hvad der hed Sjæl , Idé , knyttet som HEGEL absolut Ophav til Tilværelsen , oven 42 DET BLIVENDE over den , fandt sin Afslutning i det Hegelske Papirhus. Det sjælelige Princip var her udbygget til sin sidste Konsekvens , ikke netop Teologi , men den aandelige Form der stammede derfra , Opfattelsen af Tingene som blot Cliché af en supponeret , uhaandgribelig logisk Figur , holdt oppe af al den Autoritet man med arvet Vægt tillagde Aabenbaringen. Hegel ser man nu , efter at Karl Marx har gjort Kejsersnit paa ham , reduceret til det han var , Enevældens , Absolutismens Professor , tjenstlig optaget af at underbygge Monarkiet , Kirken og de feudale Fordele med sakramentale Grunde , funderet i selve Altet , Ideens Hjemmel , med Universitetets Segl under , Talsmanden dekoreret , og al Diskussion afsluttet . Udbygningen fandt Sted i sidste Termin , samtidigt med at Absolutismen stod for Fald ; ikke engang den hellige Alliance kunde redde den hegelske Ideologi , hele Kunstproduktet styrtede ind i sig selv sammen med den . Hegel i Danmark . Udenfor den Hegelske Filosofis Tilknytning til Politik trængte Formerne for hans Tænkemaade , hans Dialektik , ind i Datidens Dannelse , ikke til Fordel for den . Her i Landet indrettede f . Eks . Johan Ludvig Heiberg sig i Luftkastellet , den floveste Form for andenhaands aandelig Arrogance , som spærrede for anden Befrugtning saa længe den varede . Det tør siges at en vis Form for lokalt , uudryddeligt Københavneri stammer ned fra Johan Ludvig Heiberg og er virksom til denne Dag , Overbevisningen om egen højthævet Udmærkelse , uden at det mere vides hvorden stammer fra , i Forbindelse med GOETHE OG HEGEL 43 Tilbøjelighed for en særlig ind - københavnsk Teatergenre , i Heibergtiden kaldt Vaudeville , nu om Stunder Revu . Den hegelske Bevidsthed om et aandeligt Adelskab , ren intellektuel Absolutisme , som ikke behøver at bero paa noget Fond af Kundskaber , har saaledes fundet en Ø hvor den overlever , i København , efter at Oprindelsen iøvrigt ganske er glemt . Og det kan med Grund siges at en Side af de Kierkegaardske intellektuelle Kunstnumre og den indre fuldkomne Insolvens skyldes Laan fra Hegels Mistbænke . Den danske Teologs Tankeorgier har siden bredt sig her fra Landet til Tyskland , hvor en Kultus af de Kierkegaardske Papirer , Genstandsløsheden uden Ende , det ene korte Bukseben , og Forlovelsen , endnu staar i Flor . Paa den Maade har Tyskland , ved Udplantning i København , faaet noget af sin tabte Hegel tilbage . En Reduktion af Kierkegaard - Legenden , ved at trænge bag om til dens Bestanddele , er indledet af Frithiof Brandt i hans gavnlige Bog om „Den unge Kierkegaard " . I tysk spekulativ Monstrositet er ingen siden kommen Hegel nærmere end Nietzsche . Virkeligheden . Den ubarmhjertige tilintetgørende Forkortning af Hegels Filosofi , til kun at være et nødvendigt Udtryk for en Opinion , begrundet i en øjeblikkelig Samfundstilstand , denne klippende Kritik udøvedes af Karl Marx . Tiden er naturligvis ikke udtømt med de to Navne , sat op imod hinanden , men Kontroversen maaler hvad der paa det givne Tidspunkt skete i Evropa og maatte ske . Paa et Omraade , der siden skulde vokse sig til Verdens - omfang i det praktiske Liv , tog Marx 44 DET BLIVENDE Føringen , efter at han først saa at sige havde iklædt sig den hegelske Dialektik , for at kunne vokse i den og sprænge den . Det skete ved at han paa sit Felt , det sociale , vendte Kausaliteten om , det samme Arbejde der laa i Tiden og blev ført igennem andetsteds , fra andre Angrebspunkter , Tankens Revolutionering paa alle Omraader . Det var kommen at der ikke mere kunde tænkes fra oven af ned i Hovedet paa en Befolkning , der maatte tænkes fra Befolkningen og Tilstandene til de teoretiske Figurer der lod sig udlede deraf . GOETHE OG HEGEL 39 KARL MARX Marxismens Dogmatik bunder i den gennemgaaende Revolutionering af Tanken der fandt Sted i det 19de Aarhundrede . Aarsagerne til dens Succes hang sammen med Industrialiseringen og Byernes Vækst , hvorved Magtforholdet tippede over , en Udvikling som endnu ikke er afsluttet . Den russiske Forfalskning af Marxismen i Modsætning til Karl Marx ' rene dynamiske Personlighed . I et Skrift af Karl Marx : lur Kritik der politischen Oekono mie , udgivet 1897 af Kautsky , findes der i Fortalen , dateret London i Januar 1859 , følgende Sætning : Es ist nicht das Bewusstsein der Menschen , das ihr Sein , sondern umgekehrt ihr gesellschaftliches Sein , das ihr Be wusstseinbestimmt . Ved et mærkeligt Sammentræf er denne Sætning udtalt samme Aar som Darwins „Arternes Oprindelse " udkom . Ytringen bunder i et Princip , som gennemtrænger Udviklingstanken , endnu inden den var formuleret , den laa i Tiden , fra flere Sider arbejdede man sig op til den . Marx ' Reduktion af enhver Idé til Udtryk for Selvopholdelsesdriften hos en Klasse er en af Etaperne i det 19de Aarhundredes Revolutionering af Tanken ; af særlige Grunde , fordi den er ført op sammen med Arbejderstandens Frigørelse , som han gav Teorien til , har den overlevet og finder prononceret Anvendelse den Dag i Dag . Det Karl Marxske Teorems Tilknytning til Udviklingen ligger i at Kausaliteten er vendt om , Grundforandringen i det 19de Aarhundredes hele Tænkemaade . Den radikale Endevenden af Tilværelsens Ophav viste sig paa alle Omraader , idet Forestillingen om en Skabelse , med Oprindelse af et paa Forhaand tilstedeværende aandeligt Princip , ikke kunde holde Stand overfor de Budskaber man modtog fra Naturen om dens Sammenhæng . Materien , som man sagde , Moderstoffet , var Oprindelsen til Livet , man blev Materialister . Forsynet faldt bort , man fik gribe ind i Tilværelsen selv . I Politik gik Bevægelsen imod Kirken og Kronen . Paa Initiativ af Karl Marx organiseredes Arbejderstanden . Karl Marx ' Aktorat til Fordel for Arbejderstanden , imod alt hvad han sammenfattede under Begrebet Kapitalisme , Udbytningen , samt Udfaldet deraf , behøver ikke at rekapituleres , det er Historie som vi lever midt i endnu . Det der skete , set fra et Synspunkt uden for den bevidste Klassekamp , det der laa i Udviklingen , og som gjorde sig gældende med et Tidevands Magt , var at Byerne voksede ud fra en sekundær Stilling i Forhold til Landet og efterhaanden overtog Statsledelsen . Den politiske Magt havde sin Oprindelse ude fra Landet , fra Gaardene , Adelen , Fyrsterne , som kulminerede i Kongemagten og knyttede Stænderne til sig , Hæren , Kirken , Embedsstanden , alt hvad der gik under Devisen „Gud , Konge og Fædreland " , eller „Kronen , Alteret og Fanen " , Begreber nær oppe ad Treenigheden. Endnulevende erindrer den Stemning af gammelt selvfølgeligt Monarki der var over „Kongens København " , i de Aar da det russiske Kejserskib KARL MARX „Polarstjernen " laa ude paa Reden ; de 48 DET BLIVENDE glemmer heller ikke den Suverænitet , Afglansen histoppefra , der udgik fra en Officer eller en Provst. Men den ny Suverænitet , der skulde afløse den gamle , var jo allerede under Dannelse . Det var kommen med Befolkningstilvæksten i Byerne . Den pludselige omsiggribende Fabrikstilvirkning , Industrien , som Opfindelserne og Tekniken førte med sig i det 19de Aarhundrede , skabte i Løbet af faa Generationer Storbyerne , med et Overtal af Arbejdere , et Proletariat , hvilket betyder de Ynglende , hvis Kaar hurtigt kom til at staa i skærende Disharmoni til de Klasser over dem der ejede Virksomhederne og beskæftigede dem , Forhold som indtil videre havde Statsmagtens Beskyttelse . Arbejderen var kommen i et Slaveri af Maskinen , Fordele de Besiddende ingenlunde opgav , saa længe Arbejderne endnu ikke havde sluttet sig sammen og skaffet sig Indflydelse paa Arbejdets Betingelser . Karl Marx og Ligesindede med ham , gav Stødet til denne Organisation , der med Strejken som Vaaben først kæmpede for Retten til i det hele taget at slutte sig sammen og siden formede sig som en lang bitter , haardnakket Lønkamp . Karl Marx ' Værk „Das Kapital " var en Kæmperegning han paa Arbejdernes Vegne indleverede til Magthaverne i Datidens Evropa . Den er siden bleven honoreret . Marxisme og Kollektivisme . Byernes Supremati over Landet har fuldbyrdet sig , fra det 19de Aarhundrede og ind i det 20de , som en Virkning af Udviklingen og som en Aarsag dertil . 46 DET BLIVENDE Kronen og Altret og Fanen er traadt i Baggrunden . I flere Lande har Arbejderne dannet Regering , med klog Bibeholdelse , indtil videre , af ældre Statsrammer , i Følelsen af at være i Besiddelse af det der er vigtigere , den afgørende Majoritet . Balancen mellem By og Land rummer et gammelt Spændingsforhold , som ikke er bragt til Afslutning endnu . Enheden vil komme i Stand af sig selv , ved at Udviklingen i Byerne efterhaanden trænger ud paa Landet og omdanner Befolkningen ogsaa der . Karl Marx er imidlertid , baaret af Tiden , traadt ind i Helgenstadiet . Taler man om Marxisme nu , da gaar Tanken mindre til Socialdemokratiet , der har arbejdet sig frem støttet til hans Dogme , end til Kommunismen , som har gjort Marxismen til en farlig Parodi , med deraf følgende Reaktion , Fascisme og Nazisme , der er Parodier til den anden Side , som ; har dannet sig til Beskyttelse derimod . Det er jo i Rusland den Karl Marxske Forkyndelse er bleven hævet til Rangen af en Religion . De fleste af de odiøse Privilegier Arbejderbevægelsen rettede sig imod at nedkæmpe i andre Lande har den regerende Kaste i Rusland overtaget selv , sammen med Magten . Det Karl Marxske Doktrin er bleven en Bibel , med en ny Aabenbarings Tvangsautoritet over sig , Udbredelsen deraf føres som en Religionskrig , med alle de Magtmidler der staar til et væbnet Diktaturs Raadighed , den offentlige Mening kneblet , Tilstanden i mange Henseender den katolske Kirkes Aag i sin Tid om igen . En Undersøgelse er ikke velset , men tør dog maaske antydes , i et nevtralt Land hvor Ytringsfriheden endnu er ind - rømmet , og hvor den russiske Knut , 50 DET BLIVENDE som Kommunismen har overtaget i lige Linje fra Czardømmet , ikke naar hen . Den forløjede Marxisme i Rusland har ført til en Trældom i et Omfang , som næppe engang de orientalske Despotier , under en Assurbanipal eller en Xerxes , har kunnet opvise Magen til . Til dette kommunistiske Vrængbillede har man brugt og misbruger Karl Marx ' Navn . Det er derfor til at forstaa at der i Lande hvor den russiske Kommunisme har drevet sin hensynsløse Propaganda er opstaaet Modbevægelser , der gør al Marxisme til et Smædeord , i Italien og Tyskland , Bevægelser som paa deres Side ikke giver Russerne meget efter i Undertrykkelsen af al borgerlig Frihed . Det maa være Demokratiet , hvor det endnu bestaar , forbeholdt at værge sig mod Diktaturet , i den ene eller den anden Form , og at underkaste Karl Marx en Kritik , saavel som at give ham hans Ret . Hvis man anvender Karl Marx ' egen Metode , at uddrage sin Teori af den forhaandenværende Samfundstilstand , følger allerede heraf at Karl Marx ' Skrifter snarere maa opfattes historisk , med al Pietet , end lægges til Grund for Retninger i Øjeblikkets Politik og Økonomi . Karl Marx tilhørte sin Tid , hans Princip rækker ud over den , men Tiden er jo nu en ganske anden end da Karl Marx lagde Programmet for Arbejdskampen , det gælder at se den i hans Aand , ikke efter hans Recept . Arbejdernes , Bybefolkningens Opstigning fandt Sted i Klassekampens Tegn , naturligt i forrige Aarhundrede , da den voksende Majoritet endnu var retsløs ; den er det ikke mere . I Lande , hvor Arbejderne danner KARL MARX 51 Regering , som her i Landet , maa Klassekampen anses for endt , og fordelagtigt endt , selv om en vis lidende og skrigende Sprogbrug endnu overlever i Partiets Ytringsformer . Klasse , op og ned i et Samfund , kan hæves , men Stand , Fag , og de Forskelle der følger dermed er nødvendige Betingelser for et Samfunds Struktur . Kollektivismen beror paa Arbejdsdeling . En vis Spænding , Konkurrence , Tempo , er uundgaaelig i et Samfund og uundværlig , Tilværelsens Puls . Men lige saa lidt Mening der er i at holde Klasser nede , lige saa misforstaaet er det at favorisere en enkelt Klasse og berøve hele Resten Uafhængigheden , som i Morgenlandet Rusland . Kommunismens Begreb er her undergaaet en kriminel Forfalskning . Tilmed er Arbejderklassen jo aldeles ikke bragt i en Førerstilling , den har faaet en ny enevældig Overklasse over sig og holdes under Pisken af en Hær . Et for Rusland nødvendigt Udviklingstrin er slaaet igennem under et nyt Navn , det er det hele . Skade kun for Karl Marx at det er hans Navn hvormed man pynter den nyrussiske Absolutisme . Et moderne demokratisk Samfund ser sin Fordel ved at beskytte alle sine Enheder , et System der arbejder af sig selv ved den parlamentariske ligelige Repræsentation . Svært at forstaa at der i Lande med en gammel Civilisation kan findes Elementer som med Opgivelse af egne nationale Traditioner importerer Anskuelser fra Rusland , hvor man uanset Statsformer endnu ikke er kommen ud over en halvasiatisk Standard . Der ses bort fra de altid Misfornøjede og de Erhvervsløse , som henter Parolen til Samfundsomvælt - ning hvor de finder den . Personer som 52 DET BLIVENDE aabent vedkender sig at de har i Sinde med Vold at omstøde den bestaaende Samfundsorden har dermed stillet sig uden for Samfundet . Efter hvad man ser i flere Lande er der nu Udsigt til at man , uden at svinge over i Nazisme , vil finde Midler til at holde erklærede Oprørselementer nede . Standpunktet er kommen energisk til Orde i Hartvig Frisch ' s Bog „Pest over Evropa " . Den Tilslutning russiske Metoder finder i intellektuelle Kredse i evropæiske Kulturlande har en anden Oprindelse end den elementære Misfornøjelse fra Gaden . Her har man det Indtryk at Kommunismen efter russisk Mønster , Bolschevismen , mindre er en Anskuelse end en Smag , et Instinkt , som er knyttet til en egen Mennesketype , let at genkende hvor man træffer den . Arbejdernes Opstigning . Naar Historien om Arbejderstandens Opstigning engang skal skrives , uden Partiagitation , vil man staa sig ved at revidere Karl Marx ' Betydning under Hensyn til de mægtige , uvilkaarlige Faktorer der spillede med ind , foruden det politiske Initiativ , i det 19de Aarhundrede . Som før sagt , det var Byernes enorme Vækst , Teknikens og Industriens rivende Udvikling , der var den primære Aarsag . Heraf fulgte den pludseligt voksende Befolkningstæthed i Byerne , som de nye Fabrikationsmetoder gjorde mulig , og som af sig selv lagde Flertallet i Arbejdernes Haand , simpelthen ved at de blev de fleste og marcherede op ved Valgene ; disse Kræfter var lige saa virksomme og af elementær Natur som Førernes Taktik . De bar Bevægelsen , men den bar ogsaa dem . KARL MARX 49 En Vekselvirkning har fundet Sted . Naturligt kun at Karl Marx ' Navn maales med Dimensionerne af den Opstigning han gav Parolen til . Men nu , efter at Udviklingen har taget en ganske anden Retning end forudset i hans Program , og som det var umuligt at forudse , nu faar man lade Karl Marx beholde den Stilling Historien har givet ham og iøvrigt følge hans Anvisning , at uddrage nye Anskuelser og fatte sig paa andre Forholdsregler ved Betragtning af nye foreliggende Samfundstilstande . Andre Problemer end i det 19de Aarhundrede trænger paa nu , Slinger i Produktionen , som har en helt anden kompliceret Sammenhæng end Karl Marx ' simple Lære om Merværdien , Arbejdsløsheden , en international økonomisk Spænding af en helt anden Natur end før , med ny Krig og Ulykker hængende i Luften , formidable Problemer , som ikke finder deres Løsning ved en Eftersøgning af Karl Marx ' intensivt tidsbestemte Doktriner . Marxismens Logik . Hvis man anvendte den marxistiske Metode paa Karl Marx selv endelig , hvad da ? Reglen er jo at forfølge enhver Anskuelse tilbage til dens Udspring , som er økonomisk eller klassemæssigt bestemt . Denne Lære har man nemmet indenfor Lejren af marxistisk Troende og anvender den automatisk , med Disciples Bogstavelighed og Mangel paa Nuancer ved enhver Lejlighed , hvor man vejrer Modsigelse . Blot det hævdes at det er Mandens Placering der taler , hans Klasse , saa er det Løgn hvad han siger ! Hvorfor er det da sandt hvad Marxisten siger , da ogsaa det kommer fra hans Klasse ? 54 DET BLIVENDE Antagelig vil man afkræfte hvad her staar ved Henvisning til Interesser der ligger bagved , Autors formodede Klasse eller personlige Fordel . Lader et Standpunkt uden for Parti eller Interesse sig da overhovedet ikke tænke ? Frisindets Historie siger noget andet . Men om man nu altsaa anvendte Doktrinet paa Ophavsmanden dertil selv , hvordan da med Karl Marx ? Hvilken Klasse var det der bestemte hans Anskuelser ? Var Karl Marx Arbejder ? Hvilke var hans Forudsætninger , hvad stod bag ham , hvilke Interesser talte gennem hans Mund ? Hvordan med hans Økonomi , hvormeget tjente han om Ugen ? Arbejdede han paa Timebetaling ? Ja , udvendigt set var Karl Marx en landflygtig politisk Journalist , som levede nødtørftigt af hvad hans Tidsskriftartikler indbragte ham , en stoisk Mangel paa Økonomi nærmest , han som virkede for alle andres . Tror man virkelig at et lille usikkert Levebrød , som udsatte ham for personlig Forfølgelse , var Mandens hele Bevæggrund ? Ud fra samme Betragtning søger man at skrive hele Historien om i Lyset af kun økonomiske Motiver . Den var mere , Lidenskaber stod bag , religiøs Fanatisme , Ekspansionstrang , ja selv Musik har grebet ind i Historiens Gang . Kun et Synspunkt fra neden , den snævreste Klassekamp , reducerer Historien til denne ene Fase , den som den kan forstaa . Virkelighedssans i Ære , og Skaberi til Side , Tilværelsen lader sig nu ikke i Længden afklæde til den bare Lønkamp . Et Søgelys vendt mod Karl Marx ' Person i endnu mere indtrængende Forstand afgiver Stoffet til en Undersøgelse for sig . KARL MARX 53 Maalt med Omfanget af hans Arbejde , og de vidtrækkende Kræfter han satte i Bevægelse staar Karl Marx for Bevidstheden som en af Historiens store dynamiske , rene Personligheder . Han havde Vrede , han udholdt en Krig han selv havde erklæret mod den halve Menneskehed , uden anden Part for sig selv end et Liv levet i spartansk Simpelhed , men under Udfoldelsen af en intellektuel Energi , som er den Form hvorunder Manden maaler sig med Kvinden i at føde . KARL MARX 55 TAINE Positivismens Indflydelse paa Literaturen i det 19de Aarhundrede samler sig om Taines Navn og giver i Frankrig Anledning til Naturalismen , Zola , mens den her i Landet væsentligt sætter sig Spor i Interessen for Strindbergs Hustruer . HVOR der hos Karl Marx er Tale om Klasse indsættes hos Taine Begrebet „Milieu " . Taines kritiske Metode hænger sammen med den almindelige positivistiske Omvurdering af Aarsagsforholdet der gennemtrænger Tankegangen i det 19de Aarhundrede ; den bestod for hans Vedkommende i at han paa Æstetikens Omraade førte hvad man før havde anset for suverænt Aandsprodukt tilbage til den bestemmende Indflydelse Omgivelserne , Epoken og Placeringen , maa have paa den Skrivende . Det nye , radikale , det der gik til Roden , hos Taine var altsaa dette at man ikke uden videre kan tage en Skribents Produktion for det den udgiver sig for , der maa anvendes Kritik paa den , i udviklet Forstand , ikke netop hvad man synes , men hvad Tilfældet siger . Bag om Tendensen af et Skrift maa der trænges ind til hvor det kommer fra , det maa efterspores hvad det er der har dannet Manden som skrev . Oprindelsen til selv den friest opfundne Fabel lader sig føre tilbage til en Impuls fra Virkeligheden , ligesom TAINE 57 selv Drømme har et rationelt Udgangspunkt . Det er det fysiske der er først , det aandelige Produkt viser sig lovmæssigt som en Figur deraf . Taines Lære fandt Anvendelsen paa Literaturen , som man ved , en ny Skole , de franske Naturalister , der havde Opmærksomheden i det 19de Aarhundredes sidste Tredjedel , i udtalt Opposition til Romantiken forud , som gik i Fantasien , og endte uden Næring . Da Milieuet alligevel var afgørende , efter Taines Recept , vendte man sig derimod lige saa godt straks , og udelukkende , det blev snart ikke andet end „moeurs " , og helst de krasse , saadan som man nu forstod Virkeligheden , et Udsving der jo maatte føre sit Tilbagesving med sig , „Symbolisme " , og lidt forloren Katolicisme , ovenpaa ; én stor skabende Kraft vil dog bevare Skolens Anseelse ; Zola . Visse Misforstaaelser spærrede for Tilegnelsen af Taines Tanke , Forvekslingen af Naturalisme og den platte Virkelighedsskildring , af Romantik og Fantasi , Begreber som Kunsten ikke sætter i Modsætningsforhold til hinanden . Man fandt imidlertid at man burde banlyse en af Delene paa den andens Bekostning , hvis Aarsag Literaturen snart løb gold . Desuden , hvor længe varer en Mode ? Natur og Privatliv . En endeløs Kontrovers om Skolens Principer udgjorde det meste af Literaturen her i Landet i det foregaaende Slægtled . Det blev til en polemisk farvet Æstetik uden andet Indhold end uforsonligt at veksle Meninger derom , Realisme , eller Idealisme , Kritik og 58 DET BLIVENDE Genkritik , Drøftelse igen af den , eller til en Tendensdigtning hvor man tilføjede hinanden svære Stød , en Krig hvorunder Anmeldelsen af Bøger i Virkeligheden omtrent skød Bøgerne ud , det hele et provinsielt Træk , rendyrket i en snakkende By , hvor alle kendte hinanden . Det virkelige Udbytte af Skolen blev en dominerende Stilling af Kritiken , i Forhold til den frembringende Literatur , støttet til et samtidigt Opsving af Pressen , samt en favoriseret Aandsform , et Franskeri , der saa længe den varede skilte Udviklingen her i Landet fra et naturligere Slægtskab og fra egne Kilder . Et Tilbageblik paa Perioden efterlader ikke Indtrykket af nogen stoflig , produktiv Literatur , men derimod et Læs Literaturhistorie . Taines Milieulære forstod man , i lokal Tilpasning , som en Opfordring til at gaa i det personlige , Privatlivet , Kaallugten paa Naboens Trapper , en Ransagning der saa temmelig nærmede sig den rene literaturhistoriske Sladder , som den da forresten gør endnu . Af Naturalismens Program begreb man bedst Bagatellen , og saa naturligvis den lidt grisede Afdækning paa seksuelt Omraade , der er et nationalt fransk Karaktertræk , det var dog altid Kvinden man dyrkede der , hvorimod en Efterligning deraf , uden fransk Gratie , kvalmende minder om gammel Parfume . Hvad der nu skrives , ogsaa paa Engelsk , af den Art slaar jo vore smaa Forvovenheder i Firserne totalt af Marken , saa Datidens Blottelser , der endnu ikke kendte Freud , er næppe engang af literaturhistorisk Interesse . Imidlertid forblev den egentlige radikale Nerve i Taines TAINE Program en Hemmelighed , den henviste 60 DET BLIVENDE til Naturen , og man havde ikke Natur , ikke engang Naturvidenskab. Taines Krav til den kritiske Metode om at gaa til Forudsætningerne , Omgivelser , Afstamning , ved Bedømmelsen af Literatur , drømte man ikke om at gennemføre , det laa Slægten nærmere at gaa i Detailler vedrørende en skrivende Mands Hustruer , en Smag der bevarer sig endnu , og som med det samme behageligt fritager for at kende noget til hvad Manden iøvrigt skrev. Værre var det at da Retningen ikke længere havde Nyhedens Interesse sprang man fra den , som om den aldrig havde betydet noget for en , og det havde den heller ikke , til Fordel for en anden iøjnefaldende Import , en Aandsform der skulde blive Enden paa Oplysningen , den ansvarsløse , , men tilstrækkeligt opsigtsvækkende Bravade om Overmennesket . I Sammenhæng hermed erklærede man sig løst fra Udviklingslæren , som man aldrig havde blot forsøgt at trænge ind i , og hvori man saa noget antikveret , da Nyheden ikke kunde bringes frisk til Torvet mere . At man ogsaa , med den Aabenhed hvormed man forandrede Signaler , efterlod Dokumenter til egen Karakteristik , havde man overvejet det ? Om Metode i Literaturen har Tiden siden været aldeles uorienteret . Uden for den franskpaavirkede Skole fortsatte man , i ubestemt nationalt Spor , med en overtaget literær Vurdering , der væsentligt gik frem kronologisk , havde en hel Del af Anekdoten og vedblivende opfattede Literaturen som bestemt af sine egne indre Figurer . Man kan begrænse sig saaledes , fagligt , eksklusivt , aflede Literaturen af Literaturen , og kalde det Videnskab , naar man er enig om det . Men TAINE 61 Metoden bunder i den forældede Forestilling om at Aand kommer af Aand , Bøger af Bøger . At søge fra Literaturen til Naturen og iilbage igen , som Taine anbefalede , vilde kræve en Orientering uden for Faget , som Traditionen ikke har indladt sig paa . Literaturhistorien er da forbleven et Bibliotekspusleri , som beskæftiger sig med skrevne Rygter om Tilværelsen , men aldrig har prøvet deres Værdi paa Tilværelsen selv . Det kan siges at en af det 19de Aarhundredes intellektuelle Tilskyndelser , paa Æstetikens Omraade , tabte sig i Starten , for Danmarks Vedkommende , efter at have sat sig et Spor som nu kun er kuriøst Papir ; egentlig har den aldrig været anvendt . Tiden er nu en anden , Tilskyndelsen glemt ; ad egne Veje har Literaturen ført ud i Naturen , noget i Udviklingen , Stoffet der har paatrængt sig , ved den større Bevægelighed Tilværelsen fører med sig , Rejser , Landene der aabner sig op ; ved egen Funktion er Literaturen bleven ført til Kilden . Det almindelige Indtryk af Literaturen Verden over i Øjeblikket gaar ud paa at Virkeligheden , Genstanden , er i Færd med overalt at fortrænge traditionelle æstetiske Mønstre , paafaldende især i angelsaksiske Lande . Hvis det blev undersøgt tror jeg det lod sig paavise at den produktive og elementære Zola her har haft en omfattende Indflydelse , som altsaa paa anden Haand lader sig føre tilbage til Læremesteren Taine , hvis Skrifter ingen mere opsøger . DARWIN Grunden til at det 19de Aarhundredes Program , hvis Kærne er Evolutionslæren , saa langt fra at det skulde være forældet næppe engang er bleven begrebet endnu , hænger sammen med den ringe almindelige Sans for Naturlære . Til Darwin og Darwinismen maa der da vendes tilbage . PAA Omraader i Tilslutning til Taine , der skulde have befrugtet Literaturen , Evolutionslæren , det Lys den kastede paa Tilværelsen , stillede det sig ikke bedre her i Landet i sin Tid , Revolutioneringen af Tanken sænkede sig ikke hverken straks eller efterhaanden i Sindene , det er ny Arbejdsmark den Dag i Dag . Biologisk tænker kun et Faatal , Resten er elskværdigt uvidende om hvad der overhovedet menes dermed . Populært har de fleste endnu ikke fæstet sig ved stort andet naar Talen er om Darwinisme , end at Mennesket skal stamme ned fra Aberne , hvorover selv Kretinere føler sig krænket . Det er jo ikke i uoplyste Lag alene man ikke er videre , jeg har set en Mand der beklæder en Ministerpost overlegent afvisende erklære sig imod denne „saakaldte Abeteori " . Bredt set er man i Virkeligheden ikke synderligt videre end da Udviklingslæren fremkom for nu mere end et halvt Hundrede Aar siden . Man er slaaet ned paa et Punkt hvor man er personligt interesseret , Resten , den lange Afstamningshistorie og den Rigdom for Indbildningskraften den indeholder , er gaaet Tiden forbi , den har ikke DARWIN 63 villet tage mod Gaver . Samtidig er en vis Ebbe indtraadt i Darwinismens Kurs , dels af Dovenskab , dels Rend efter andre Retninger , som glæder sig ved Medbør af Moden , men ikke mindst fordi Videnskaben selv , der ikke altid er lige bestandig , har tilladt Tvivl at brede sig med Hensyn til Udviklingslærens Hovedsandhed , hvor det dog kun drejede sig om specielle Spørgsmaal , som en Overgang har domineret ved Undersøgelsen . Arvelighedsforskningen har her en Skyld , den har i den Grad forset sig paa sit Eksperiment at den saa at sige saa længe har sat selve Afstamningen ud af Funktion , en Lejlighed Uvidenheden ikke har ladet ubenyttet til at rykke frem med Mosebøgerne igen . At Arterne har udviklet sig af hinanden , det vil dog staa fast ; hvordan , det er det man har at forklare . Hertil kommer en almindelig Tilbøjelighed for det irrationelle og vildtvoksende , som har bredt sig i Efterkrigstiden , en aandelig Forlystelsesyge , som lader sig mærke helt ind i den officielle Videnskab , Virkeligheden føles som Vand og Brød , som en Straf , man vil vride sig fra Tingene og griber efter noget saa smaat som Atomet i den Anledning , som før omtalt . Blive ved noget kan det Menneske da ikke , der fimres fra det ene til det andet ; heri ligner han da vedblivende sin Stammefrænde Aben . Har han faaet Guld i Hænde , fluks lader han det falde og render efter Messing . Skal du ikke have gjort Jorden firkantet snart , du , homo ? Der er imidlertid Ting der vil blive staaende , al den Stund de altid har staaet , derimellem den kedelige Udvikling . Nu er Meningen ikke at der skal doceres Naturvidenskab ogsaa i Frikvarteret , at enhver skal være Magister ; som Lærefag staar disse Discipliner for sig ; men de skal heller ikke forbeholdes en lærd Stand som et Privilegium . Sandheden , og Smagen for den , har et Bud til Slægten . Biologi læres dog nu i Skolerne , jævnsides med Skabelseshistorien , hvis Aarsag en lille Dreng en Dag kom hjem fra Skolen med store Øjne og fortalte som noget han havde hørt i Klassen at Kain havde slaaet Aben ihjel ! Udmærket , lad bare to Verdensforklaringer blive lært , og lad saa den der har Sandsynligheden for sig trænge den anden ud . Fra Generation til Generation vil simpel . Viden bundfælde sig fra Opdragelsen i Dannelsen og derfra gaa over i Smagen . Man er allerede meget videre her end man ved af , for man ved ikke af hvad man har glemt . Begrebsforvandlingen , den ny Menneskefornemmelse , kommer af sig selv , ved Sammenligning med den gamle . Forskellen er jo den at den religiøse Anskuelse forudsætter en guddommelig Oprindelse , som Mennesket er falden fra , uheldigvis , Syndefaldet , Arvesynden , og Nødvendigheden af Naaden . Givet derimod at vi har Afstamningshistorie til fælles med Dyrene , en Anskuelse der skræmmer mange , og vel nok kan føles angribende for Adelen , saa befinder man sig i en opadstigende Linje fra en ringere Skabning til en højerestaaende , en erhvervet Placering , som Mennesket skylder ingen anden end sig selv . Bodsmennesket , som mimrede med Munden naar det tordnede , har dog Betingelser for at komme ud med oprejst Gang og løftet Pande , naar Slægtskabet med de lodne Forsøgsstadier er erkendt . 64 DET BLIVENDE DARWINAf Bevidstheden om at tilhøre en lang Afstamningsrække følger at Livets Kontinuitet bevarer sig i Slægten , men derimod ikke i Individet , som Goethe endnu haabede . I hvilket Omfang Tabet saa føles maa det erindres at i Spørgsmaal om Liv og Død ligger det uden for menneskelig Magt selv at vælge sine Kaar . Evolutionen som Levelære . Men vigtigst er den Levelære der lader sig uddrage af Udviklingen , af et langt Blik paa Forvandlingen fra Reptil , gennem Pattedyrene og op til Mennesket , det eneste holdbare Grundlag for en Etik der gives . Forvandlingen lader sig aflæse som en Bogstavskrift paa Tænderne alene , op gennem Stadierne , fra den rivende lange Besætning i Krokodillens Kæbe til Rovdyrenes klippende Mundbevæbning , ad en anden Linje til Drøvtyggernes Kværne i Munden , og endelig gennem Forfædre der levede i Træerne , med stadig reduceret Tandbesætning , til Menneskets korte ufarlige Kæbe . Til Forvandlingen svarer en Fremgang , fra Vildskab til Maner , fra Gru til Glæde . Da Retningen saaledes uden nogen Vejledning , uden Tilsynshavende , er gaaet fra den raa Natur , hvor alles Tand er imod alle , til det beskyttede og beskyttende Menneskeselskab , har man Lov at gaa ud fra at denne Bevægelse er Livet ibaaren , og at Udviklingen har Betingelser for for altid at sikre Freden , efter at Retningen er bleven Mennesket bekendt og det ligger til hans Haand selv at fremme den . Det 19de Aarhundrede fortolkede Naturen saadan , det var det Haab den uddrog af Udviklingslæren , Humanitet i Sigte . Det 20de fortolkede den om , paa sin egen uhyggelige Maade . 66 DET BLIVENDE Fra Darwinismen tog man en ufordøjet Parole om Tilværelseskampen og gjorde Rov og Vold til en Lov i Naturen , idet man rask oversaa at det vel er den Vej Naturen er gaaet , men at det ikke er dens Maal . Opfindelsen var tysk . Denne Parodi paa Darwinismen , der kalder paa Bavianen i Menneskenaturen , lader sig føre tilbage til en sindssyg Professor , som med den forsynede den tyske Militarisme med dens Doktrin . I Virkeligheden , det var hele Udviklingen og Udviklingslærens Moral vendt om . Det blev altsaa til Rustningerne i Slutningen af det 19de Aarhundrede , og Verdenskrigen , med videre , i det 20de . Den daarlige Darwinisme er Verden ikke færdig med endnu . Her i Landet har Darwinismen ikke haft nogen stor Opmærksomhed , uden for rent videnskabelige Fagkredse . Vi kom ikke med i Bevægelsen da den var frisk , fraset et Fremstød , som tabte sig igen , fra J . P . Jacobsens Side ; det skortede paa naturhistorisk Smag . Man generede et skikkeligt Publikum med den Kradser der laa i at man rykkede Dyrene nærmere , saa længe det kradsede , men foretrak ellers at vende tilbage til Drøftelsen af Strindbergs Ægteskaber . Københavneren udholder ikke et Studium længe . Moderetninger derimod paa naturvidenskabelig Romantiks Omraade , al mulig ansvarsløs Fantasividenskab , der afløser hinanden i Udlandet , finder et villigt Øre her , som Regel naar Nyheden er afhidset hvor den kommer fra , til Fordel for en ny ; man har jo ikke ordnede Forestillinger i Forvejen at bryde ned . Da Darwinismen stadig er ny for mange , og i Miskredit hos andre , ufortjent , har jeg fundet mig foranlediget til i Oplysningens Navn at lægge nogen elementær Naturhistorie frem for et romanredet Publikum . Arbejdet 68 DET BLIVENDE dermed har , i den ene eller den anden Form , været forfulgt over et kvart Aarhundrede , siden „Bræen " udkom . Den oprindelige Tilskyndelse til nærværende Forsøg paa et Tilbageblik paa det 19de Aarhundrede har været Ønsket om at klarlægge de aandelige Udgangspunkter for Oplysningen , som Tiden lever paa endnu , selv om den bilder sig andet ind . Tilskyndelsen var tildels en personlig , til eget Brug , de aandelige Forudsætninger jeg stikker i , og som jeg har ført med mig fra det 19de Aarhundrede ind i det 20de , om man vil mine Memoirer . Hvad der er Historie nu for de fleste er jeg i det Tilfælde at kunne revidere efter Hukommelsen . Om Darwin selv har der været mindre Tale end om Darwinisme . Opgaven , at bringe denne sjældne Mand nær , som ikke kendes af Tiden , er sat til Side for sig . En Smag for Biografi har gjort sig gældende i de senere Aar . Romanerne er jo ikke engang opfundne , de handler som oftest om Autors Forlovelser , i en fordrejet Form ; de har deres Publikum ; men der er dem der foretrækker virkelig Biografi , historiske Personer , hvor Figuren ligger fast . Andre Aarsager taler for at nærme sig England . Saa det skal være Darwin , hans Arbejde og Personlighed , og det England i forrige Aarhundrede der frembragte ham , og som han var med til at frembringe . Tiden kan nok staa sig ved en Fordybelse i det mest afgørende Motiv der nogen Sinde har fremmet Menneskets Bevidsthed om sig selv . DARWIN 67 DET BLIVENDE Øjeblikkets stundesløse Jagt efter Forandring ført tilbage til en simpel Lov om enhver Tilstands Tilbøjelighed til at slaa over i sin Modsætning . Men Tilværelsen bevarer sig , den hviler i sig selv . EN kort Sammenfatning af det 19de Aarhundrede i Forhold til det 20de bekræfter en Iagttagelse Historien andetsteds giver Anledning til , at Fremskridtet ingenlunde ligger i kronologisk Orden . I det 19de Aarhundrede frigjorde man sig for Enevælde og anden politisk Afhængighed og lagde Befolkningens Affærer i Befolkningens egen Haand ; i det 20de iler man lykkelig mod Enevælde igen , nu under et andet Navn , Diktatur , den borgerlige Frihed opgivet og Selvherskerdom , hvori alle soler sig , indført igen . Ekstremet af hvad man har hørt , et Udtryk som stammer fra den russiske kommunistiske Dogmatik , gaar ud paa at „Friheden kun er en BourgeoisiFordom . " Det er da aabent sagt , af en Kaste som har forbeholdt sig selv Ytringsfriheden og levnet Resten Tilbedelsen af Lenins Afgudsbillede . Hvis man uddrager en Lov af hvad man her har været Vidne til lader det sig forsvare at sige i hvert Fald dette : at Tiden er ubestandig , blive ved en Tilstand vil den ikke . Et mærkeligt psykologisk Fænomen man har Erfaring for , men som ikke er bleven nærmere undersøgt , gør sig gældende , ganske irrationelt , i den sjælelige Balance , nemlig en Tilstands Tilbøjelighed til , efter en Tid 70 DET BLIVENDE lang at have mættet sig med sig selv som Tilstand , at slaa over i sin polære Modsætning . Denne Tilbøjelighed lægger sig for Dagen i ellers uforklarlige Omslag i Følelsen , i Folkestemningen , i det offentlige Liv . Loven ligger til Grund for al Mode , og trodser Forstandshensyn , som man har kunnet se i de sidste Aar , hvor Damerne endelig havde faaet Mening i deres Klædedragt , de korte Kjoler ; nu sjokker de i fodside Kjoler , Slavindesækken , igen . Indtil for nylig var Slankhed , drevet saa vidt som til Undertrykkelse af alt , paa nær lige Raden , den absolute , tyranniske Fordring til Kvindekønnet , nu breder der sig et sødt Rygte fra Hollywood om at der maa være . noget igen . Moden kom før fra Paris , nu kommer den fra Amerika , pludselige vidløse Spring i Smagen , en Smitte der gennem Radioen gales ud over Verden . Den uhyre sammenpakkede Menneskemasse derovre har noget der minder om Zitteraalen , man er akkumuleret og udlader sig som een samlet Organisme , til hvilken Side hveranden Gang . Fra Amerika stammer et Begreb , stampede , lige brugeligt som Substantiv og Verbum , hentet fra Kvægets Psykologi , Reaktion i Flok ; at man stampeder har ingen anden Forklaring end at man gør det . Loven om en Tilstands Tilbøjelighed til at slaa over i sin Modsætning , naar Ladningsforholdet kæntrer om , kan observeres paa Arkitekturens Omraade , i Kunsten : man tror at have en Smag , men er paa Hordevis prisgivet Springet af den ene Yderlighed over i den anden . Mest slaas der i Stykker naar denne hovedløse Flugt , blot for Forandringens Skyld , ytrer sig i Politik . Masseinstinktet ynder Uniform , det er selve Sjælen deri ; DET BLIVENDE 71 tag derfor Uniformen fra et Korps , som man tørt har gjort det her i Landet , og det lille Fremstød er kvalt i Fødslen . Har en Tilstand nu ingen anden Maade at forny sig paa end ved at slaa over i sin Modsætning ? Saa længe den gør det er der Grund til med nogen Fortrøstning at imødese hvad der skal afløse Øjeblikkets Misere , naar Tiden med det første fanatisk vender sig den anden Vej . Gaden og Hjemmene . Men det er jo kun Overfladebevægelser , Kastevinde , alt det der tror det er Tilværelsen , og som kalder sig Historie bagefter . Man regerer og smider hinanden ud og smider hinanden ind igen , Aviserne er fulde af det , med svære Overskrifter , men der er noget der ikke svinger , noget underneden , Nødvendigheden , den bliver sig selv , den arrangerer sig , hvad der saa gaar hen over den . Det er ingen Problem , det er simpelt , det er det at du og jeg lever og er i Stand til at give vore Børn Havregrød hver Morgen og se dem af Sted til Skole . Samfundet bærer sig selv og læsser ekstra Demagogen paa Ryggen , naar det ikke kan blive fri for ham . Paa Gaden gaar den farlige Strøm . Hjemme sidder vor Moder . Du husker endnu hvordan hun holdt dig en kold Kniv paa en Bule i Panden du havde erhvervet i Slagsmaal , til det hede Blod faldt . Kniven i hendes Haand var Lægedom . Gaden truer . Oppe i Etagerne sidder Børnene omkring Bordet og spiser Kartofler . Kan der være Tvivl om hvad det hele er for , Opløbet , eller Hjemmenes Fred ? Det Blivende Johannes V . Jensen kalder selv denne lille Bog for sine Memoirer , idet den bringer hans Erindringer om de store aandelige Bevægelser i forrige Aarhundrede , som endnu har Betydning for vor Tid . Men han kunde ogsaa have kaldt den for sit Manifest , thi man faar i Virkeligheden her hele hans Livsopfattelse , saaledes som man ikke finder den samlet noget andet Sted i hans rige Produktion . Han fremhæver fem førende Navne og deres Ideer : Goethe , Hegel , Karl Marx , Taine og Darwin . Hovedrepræsentanterne for Litteratur , Filosofi , Politik , Økonomi , Aandsvidenskab og Naturvidenskab . Den lille aktuelle Aandshistorie er forsynet med 6 Portrætter . JOHANNES V . JENSEN DET BLIVENDE GYLDENDALSKE BOGHANDEL , , NORDISK FORLAG , , KØBENHAVN , , MCMXXXIV 