text: SANGERINDEN SANGERINDEN (MADAME D'ORA) DRAMA I FEM AKTER GYLDENDALSKE BOGHANDEL- NORDI S K FORLAG - KJØBENHAVN - KRISTIANIA BERLIN - LONDON-MDCCCCXXI JOHANNES V. JENSEN COPYRIGHT 1921 BY JOHANNES V . JENSEN ALL RIGHTS FOR THE STAGES AND FOR MOTION - PICTURES ETC . RESERVED OPLAG : 1500 EKSEMPLARER GYLDENDALS FORLAGSTRYKKERI KJØBENHAVN FORORD MADAME D ' ORA der udkom som Fortælling var oprindelig tænkt som Skuespil og offentliggøres her i den Form jeg først havde for Øje , under Titel Sangerinden . Første Akt var skrevet da jeg omarbejdede Stoffet i Romanform , de øvrige Akter en halv Snes Aar senere , med væsentlige Forandringer af Kompositionen i Fortællingen . Jeg anser Stykket for den staaende Form . De to Prosaforarbejder , „Madame D ' Ora " og Fortsættelsen „Hjulet " , kan man om man vil læse som Variationer og Optakter til Stykket . En Bearbejdelse foreligger paa Tysk , af Karl Vollmoeller , paa Grundlag af nærværende Tekst , der er min egen . Stykkets Milieu og nogle af Figurerne er hentet fra Amerika ; Heltindens Egenskab af Primadonna gaar tilbage til Indtryk af Mrs . Patrick Campbell hvem jeg saa optræde i Chicago ; men iøvrigt har denne Figur Træk hentet fra mange Sider og skulde vel nærmest staa som Udtryk for Kønnet i Almindelighed . „Skurken " Evanstons ydre Habitus er laant fra en i sin Tid meget omtalt Lægprædikant og Svindler , Alexander Dowie , senere udvidet som Type og straffet i „Hjulet " . Disse to Fortællinger kan ellers ikke kaldes amerikanske , og har heller ikke udgivet sig for det , uden for saa vidt som Mennesker af alle Nationer og paa alle Kulturtrin mødes i Amerika , navnlig Indvandringsporten New York , og her har Lejlighed til at gøre vidt forskellige Instinkter op mod hinanden , og blive Amerikanere , hvis de kan . Amerika er altsaa 6 FORORD kun at opfatte som „Scenen " , Aastedet , og Personerne som Medlemmer af Jordens i moralsk Forstand husvilde Selskab ; Handlingen den Proces der ryster dem sammen og efterlader nogle ovenpaa og andre i Stykker . Er Lokaltonen tvivlsom skulde Karaktererne tegne sig des stærkere i deres Almenmenneskelighed og i den elementære Magt hvormed de angriber hinanden og afklæder sig for hinanden , som Bakterier og Leukocyter i et Saar . Motivet var imidlertid ældre end mine Indtryk fra Amerika , det har beskæftiget mig saa langt tilbage som i Firserne og Halvfemserne . Allerede som ung Dreng blev jeg , foranlediget af mine Omgivelser , stillet overfor Spiritismen som Problem ; blandt forskellig spiritistisk Literatur der faldt mig i Hænderne var ogsaa en Bog i Oversættelse af en Gibier om den engelske Videnskabsmand William Crookes og hans Forsøg med Materialisation af Aander : Katie King , af hvem der var Aandefotografier i Bogen . De fleste erindrer sikkert Navnene , som genkalder den spiritistiske Epidemi der gik over Verden i sidste Fjerdedel af forrige Aarhundrede — og som i dette Øjeblik gaar over Verden igen ! Bevægelsen synes , ligesom Kometerne , at have en vis Periodicitet , hvis Udog Indsving maatte kunne bestemmes . Muligvis hænger den nuværende Opblussen sammen med Sindsforstyrrelserne efter Krigen , eller en vis Halvdannelse gør sig bred i Perioder hvor sund Hemning fattes ; i hvert Fald taaget er Verden bleven igen , og en Nordenvind var velkommen . Tidligt begyndte jeg at arbejde med dette Sujet , Crookes og Katie King . Jeg saa at hvis man tænkte sig den strenge , med Flid lidenskabsløse Forsker blive rigtig dødelig forelsket i Aandepigen , og man saa indførte en anden jordisk og robust Rivalinde , som til Fordel for Livet afslørede Aanden , det vil sige Mediet ; kom der saa en Forbrydernatur til med Instinkt for at udbytte aandelig FORORD 7 Nød ; og naturligvis den uundgaaelige Detektiv til at kaste Lys over Begivenhederne — og opdage alt andet end netop det rigtige — ja saa var der lagt op til Drama og Komedie paa en Gang , Lejlighed til at skære lidt i Datidens Smag for Kriminalnovellen , og ikke sandt det var da ikke helt udenfor Sujetet heller , for Detektivernes Fader , siden adlet for sine Fortjenester af Literaturen , havnede jo selv , med alle sine Argusøjne , i Okkultismens Sæk ! Her var Videnskab og Overtro blandet sammen efter den mest moderne Opskrift , det nyeste paa alle Omraader , Radium , endnu med en alkymistisk Glorie om sig ( omkring 1900 ) , Radiofysiken iøvrigt i Spiren knyttet til Crookes Navn ; Automobiler en Sensation , levende Billeder lige opfundet , og rask indført i den spiritistiske Teknik , Film med andre Ord , før Filmen — Herregud ja , saa splinterny var man for tyve Aar siden . Tiden har siden gjort de fleste af Attraktionerne til den platteste Aandsfortærelse — med Undtagelse af Hovedtemaet selv , Spiritismen , som ikke kan være mere aktuelt tillokkende end det er nu . Temaet skjulte imidlertid en Tanke hvori der var længere Liv . Ved Siden af den kosmopolitiske Bestræbelse , Satiren paa Detektivromanen , og det hele Up to date - Væ sen , som jo snart blev forældet , havde Stoffet noget universelt , Konflikten var gammel , med en dyb Rod i Literaturen , længe varede det ikke før det stod mig klart . Videnskabsmanden i Fristelse , hele Situationen ledte Tanken hen paa den Mand Faust , Søgeren , som vil hæve sig over Mennesket og som styrtes paa Hovedet i det menneskelige igen . Crookes var Faust om igen men oversat i en moderne Dimension . Min Opgave forekom mig da at blive , om ikke at fortsætte eller efterdigte Faust , saa dog at forfølge den Tanke der ligger til Grund derfor , Faust i ny Belysning , med Vægt lagt paa de Forandringer Personerne maa tænkes at være undergaaet siden Goe - 8 FORORD thes Tid . Man erindre at Goethe selv bearbejdede et givet Stof — Enhver skrev i sin Tid sin Faust — det var tilladt at tage Temaet , som er et fælles aandeligt Eje , op igen ; men jeg forlod Folkebogen og dens Figurer og indførte nye , ny Tid og nyt Sted , Grundtanken dog stadig den samme : Søgeren stillet overfor sin Frister , og de Ulykker der følger af hans Fald . Faust er ofte nok kommenteret , Enhver udhæver vel deraf hvad han har Brug for ; med et gammelt Hang til Naturvidenskaberne var jeg tilbøjelig til at se saadan noget som et poetisk Aftryk af Fysikens , eller Fysikerens , Historie i Faust . Goethes Faust indeholder jo Middelalderens og hans egen : to Stationer og Vejen derimellem ; man har her givet en aandelig Vinkel hvormed Afstanden mellem det sekstende og det attende Aarhundredes Menneske kan bestemmes . Faust , det er jo da Menneskeaandens Bærer ; og Erkendelsens Historie efter Goethe , dens Fremgang og Fald , det er Fausts Historie . Literaturhistoriske Fortolkninger og omfattende Analyser af Goethe som Digtningens egentlige Kilde er paa deres Plads og interesserer for sig , men man skulde ikke glemme hvad der er Tømret i Faust , Udgangspunktet for saavel Urfaust som Goethes personlige Symboler : Manden paa Vej fra Naturmørket til Viden om sig selv , i Konflikt med de vilde og glubske Magter fra Underverdenen , de Uudviklede , der lurer paa ham , tilligemed de Hindringer han har i sit eget Sind . Dr . Faust , Middelalderens omvandrende Sortekunstner — en direkte Ætling af Medicinmanden , Chamanen - — samler jo sin Tids Viden i sig , efter Tidens Evne , Alkymi og Astrologi , Arkana og de Vises Sten , Markskrigeri og Religion , barbarisk blandet sammen ; men af de Retorter hvori Middelalderens Lærde kogte Bestanddele af hele deres aabenbarede Verden sammen , barnlig præciseret , lige fra FORORD 9 Musehaar til hængt Mands Negle , se Datidens Recepter , skulde dog siden Kemien destillere sig ud . Fra de Vises Sten over Flogiston til Radium . Elementer til den første Fysik slæber Faust om med i sin Vagabondpose , og samtidigt gør han sig den Fordel af sine Kunster overfor et uvidende Publikum han kan . Literært set bliver Dr . Faust en Populariserer af Middelalderens første Famlen med Stofferne og den Gru Almuen knytter dertil . Goethe spalter Faust i to Figurer , som det synes tilskyndet af dybtgaaende Modsætninger i sin egen Natur : Forskeren og Mystikeren paa den ene Side , Charlatanen og Parasiten paa den anden . Mifistofeles har den urene Part af Fausts Natur , Resten er den stræbende Menneskeaand — og nu skal den Onde nappes med Gud om ham ! Erkendelsens Spejl dugges straks i Begyndelsen , og Helena tegner sig deri ... iøvrigt ved man hvordan det gaar . Opmærksomheden for den dybere Mening kan undertiden trænge et Digterværks simple Konstruktion i Baggrunden : Overfladisk arter Faust sig groft episodisk , ikke langt fra hvad vi nu vilde kalde Kriminalroman , for at faa Handlingen i Gang — men ogsaa for at understrege den Nemesisrække der udvikler sig af givne Forudsætninger . Idet Faust falder o : bliver sin Natur utro , hober den ene Ulykke sig op efter den anden og ud af den anden , Gretchens Broder Valentin bliver dræbt i Duel , Mord paa Sagesløs ; Gretchen forføres , Brud paa Sømmelighed og en Krænkelse af hvad Digteren har fremstillet som selve den ukrænkelige Uskyld i Pigeskikkelse , Prototypen derfor lige siden , med Fletninger ned ad Nakken ; forraadt og forladt dræber hun sit Barn , en gammel Historie , og den stærkeste Anklage mod Mandkønnet der gives — Verden er ikke siden bleven mere civiliseret — og ender vanvittig i Fængsel , med den røde Skarpretter i Baggrunden — til 10 FORORD det forvandler Idyllen sig naar Faust og Mefistofeles er ude at more sig ; og da Rækkevidden af hans Svaghed gaar op for Faust er det han i Rædsel og Fortvivlelse beklager at han nogensinde blev født : Oh wär ich nie geboren ! Men Mefistofeles ' Heste ryster sig udenfor i Dagningen , Ridtet er ikke endt , Verden maa videre — og saadan rider den den Dag i Dag . At naa Goethe i Plastik og Dybde kunde ingen moderne Menneske tænke paa , en uværdig Tanke som jeg fralægger mig . Mine Dukker anbragte jeg i hans Spor , uklædeligt for dem , men jeg vilde nu se , da jeg havde det Stof om William Crookes , hvordan det vilde gaa , efter den indre Logik deri , naar Crookes blev sat i Bevægelse paa samme Maade som Faust , paa Jagt efter en Illusion , ynkelig hildet i Virkeligheden undervejs og endende som Offer for den sultne Undernatur . En Række Ulykker udløser sig ogsaa her af hinanden , Naturen der straffer , og Videnskabsmanden erkender , men for sent , da han sidder paa Stumperne af sin sønderslaaede Verden . Katastrofernes Mængde var noget rigelig i Fortællingen , for groteske Ting , Hundegalskab og andet haarrejsende , stemt ned senere i Stykket ; men for Resten , kan der overdrives ? Er Krigens Afskyeligheder vi lige har været Vidne til andet end en modbydelig Akt i det samme Stykke , iscenesat for Virkeligheden ? Det civiliserede Menneske kan , med et Billede jeg en Gang har brugt , sammenlignes med Eremitkrebsen , der skjuler sin nøgne Krop i et Sneglehus og er ubeskyttet hver Gang den er vokset og maa flytte over i et større ; Forfinelsen , Hemningen , erhverves paa Bekostning af den elementære Styrke , og det godartede Individ bliver et Rov for Kræfter hvori Naturen virker ubundet , til Ulykke for Samfundet , hvis ikke netop Samfundet i egen Interesse sørger for Beskyttelse og Tugt . Balancen er i Øjeblikket , under FORORD 11 og efter Verdenskrigen , mere end mislig , og Ingen kan vide til hvad Side det vil gaa : Oplysningen eller Proletariatets Diktatur , som det med al ønskelig Tydelighed hedder . En Udenforstaaende pusler med de Figurer der gaar i Arv mellem Udenforstaaende , i en tænkt Verden og et Folkefærd der aldrig har været til men som afspejler Begivenhederne i Verden , der nu en Gang begiver sig — hvorhen ? En saadan Figur er Evanston , Massens Aand , Mefistofeles i Frakke , Religionsgrosserer og Biseksualist , Pøbelfyrste og Altings Fortærer , sig selv med , hvis han faar Lov at vokse — med et Begreb hentet fra Biologien : themissing link , alle Menneskets Underegenskaber , sluppet løs og rendyrket under Navn af Fremskridt ! Det dejer sig her om et Udviklingstrin , mere end om en Person — men Jorden har ellers Personer nok , lige fra Papuaen og op til Storbyens nedre Strata , der i et eller andet Træk gør den tænkte Figur Fyldest , selv om de ikke har alle Idealets Skadeegenskaber paa en Gang . Videnskaben stemplede i sin Tid Begrebet , med den største Forsigtighed og Skyhed for at sige mere end man kan vide , netop som Etikette paa det Led der manglede i Afstamningsrækken , langt tilbage , et Sted mellem Aben og Mennesket , Umennesket — som om det ikke gaar lyslevende og brølende midt imellem os med sin prognathe Snude ! I de Aar der er gaaet siden jeg komponerede Figuren Evanston er det som om den har faaet Liv for mine Øjne , Krigen slap Fenrisulven løs . Saa vidt som det er gaaet kunde jeg slet ikke tænke da jeg dannede min Figur af hvad der ulmede i Tidsaanden før Krigen . Hvad jeg den Gang frygtede skulde faa Magt fik Magt , hele den Dyrkelse af de menneskelige Instinkter nedad , Forherligelsen af det Primitive i falsk og tendentiøs Tydning , der prægede Tankegangen i Slutningen af det nittende Aarhundrede og Be - 12 FORORD gyndelsen af det tyvende , disse med raa Fragmenter af en mistydet Videnskab pyntede Ødelæggelsesinstinkter fik Luft i Krigen og var maaske for en Del Aarsag til den . Mine Betragtninger hvilede paa en Undersøgelse af Udviklingslæren , Darwinismen , og de forskellige Maader hvorpaa den trængte ind i den almindelige Bevidsthed , blev brugt og misbrugt , til Sædernes Opløsning , som Underbygning for kold Politik : Forkælelse af Massen , ikke for Massens Velfærds Skyld men for Bevarelsen af den Magt Majoritetens Stemmer forlenede med , hele Forfuskningen af Menneskehedens Opdragelse , der før beroede paa den gode Smag men som nu da den blev bevidst , Evolutionstankens Gave , simpelthen blev vendt om , Bunden op , Uvidenheden i Vejret , enhver Indrømmelse fra Dannelsen i Retning nedad , blot Stemmeplatformen holdt — men en nærmere Paavisning af hvad jeg med I . P . Jacobsens „daarlige Fritænkere " i Erindring vilde kalde „den daarlige Darwinisme " skal gives med det første i en Efterskrift til „Den lange Rejse " , et Arbejde der er dikteret af samme Grundtanke og hvor jeg , under Forsøget paa at bygge det primitive Menneske op , men positivt , er traadt i Opposition til Tidens falske Opfattelse af Evolutionen . Mod den af et Bur undslupne Evanston satte jeg en Videnskabsmand op , den svage Hall , alvidende og med Skyklapper for Øjnene , ikke ganske sandsynlig , for kan en virkelig Videnskabsmand gaa i saa grov en Fælde — dog Crookes plumpede jo i — en Gentleman , men ude af Stand til at vende sig fra Maddingen naar Evighed , Udødelighed , „Ungdom " og slige Lækkerheder frister ham fra hans Arbejde ; Stykkets Tekst belyser hans Karakter tilstrækkeligt . Om han havde været en stærkere Mand ? Ja det er det der lyses efter — men udenfor Stykket ; indenfor det FORORD 13 hjemfalder han til Varetægt i Niveauet han ikke var voksent , under Vingerne af Stykkets Klown , Plebejen Mason . Stykket har Titel efter Heltinden , for uagtet hun bliver skruet ned i dette Sammenstød mellem ustyrlige Mænd overlever hun dem i den Tone hun efterlader sig , saasandt som Ræson og Varme dog altid skal overleve de ophedede Hoveder og Brutaliteten . København i Juni 1921 . J . V . J . PERSONERNE LEONTINE D ' ORA , Sangerinde . EDMUND HALL , Videnskabsmand . EVANSTON , Religionsstifter . MASON , Detektiv . MIRJAM KAREKIN , Medium . Mc CARTHY , Spiritist . FRU Mc CARTHY . HIGGS , og flere , af Politiet . Medlemmer af den spiritistiske Kreds , Aander , Passagerer , Søfolk , Publikum , Pøbel . 1ste Akt ombord paa en Atlanterhavsdamper . 2den Akt et Par Dage senere i Halls Laboratorium i New York . 3die Akt ligeledes Laboratoriet efter nogle Maaneders Forløb . 4de Akt nogle Dage efter , og 5te Akt nogle Timer efter i Laboratoriet . FØRSTE AKT Det øvre Promenadedæk paa en Atlanterhavsdamper . Redningsbaade , Ventiler , Kommandobroen . Kuplen med farvede Ruder ned til Spisesalonen . Violiner dernede fra høres nu og da gennem et af de aabne Vinduer ) . ( FØRSTE SCENE HALL (alene, spaserer om med en Taske i Haanden. Gaar hen og læner sig til Rækværket og ser ned) MASON (kommer op ad Trappen, nærmer sig med lurende Holdning til Hall, gør ubemærket et Skridt saa han staar lige ved ham) Godaften min Herre , ( Hall svarer ikke . Pause ) Fint Vejr ! Ja det blæser lidt , men Skibet gaar jo støt . Hov — der kunde Hatten nær være gaaet .... HALL Saa skulde De holde paa den . ( Mason ler rigeligt og godmodigt . Hall fortryder sin Kulde , mumler ) Som De siger , det blæser virkelig en Del , men Skibet gaar jo alligevel støt . MASON (livligt) Ja er det nu ikke underligt ! Til andre Tider kan det være ganske omvendt . Jeg rejste fra Shanghaj til Honolulu , og endskønt der ikke var en Vind der rørte sig laa vi og dyppede Redningsbaadene hele Tiden , Gud Fader bevares hvor vi rullede — Underdønning tænker jeg . Men tillader De at jeg præsenterer mig , mit Navn er Mason , jeg er fra London . Vi har set hinanden ved Bordet , ikke sandt .... det er Hr . E . Hall . Det er mit Navn . MASON (smager behageligt med Læberne) Undrer det Dem at jeg ved Besked ? Se , vi er 71 paa første Kahyt , og de 69 har jeg mærket mig efter Passagerlisten og Numrene ved Bordet , er De med ! Den halvfjersindstyvende er mig selv , altsaa maa Navnet E . Hall svare til Dem .... har De noget at indvende mod min Metode ? Naa . — De er heller ikke søsyg , Hr . Hall , jeg ser De ryger . Ryge paa Søen kan jeg nu alligevel ikke , endskønt jeg ikke bliver egentlig søsyg , men Tobakken smager mig ikke . Det er et Savn . Om godt tre Dage er vi i New York . Tillad mig at spørge .... HALL Kan De høre Maskinen ? MASON Maskinen ? Ja — a — Jo . — De er Forretningsmand , Hr . E . Hall ? — De rejser for et Hus , Hr . E . Hall ? Jeg har den Idé ... Tasken der .... Prøver ? HALL Hør nu der ! Kan De høre Stemplerne ? Det lyder som et stort Hjerte .... og der er en Bilyd . En Klapfejl MASON De er Ingeniør ? En Klapfejl , siger De — er der noget i Vejen med Maskinen ? HALL (ser paa ham, med en Overgang) Jeg haaber da De er livsforsikret , Hr . — undskyld jeg har glemt Deres Navn . MASON (studsende) Hvad behager ! De mener at der skulde være Fare paa Færde ? Et af Stemplerne lækker lidt , efter hvad jeg kan høre . Om jeg er livsforsikret — hvad sigter De til ? Mit Navn er Mason - - 18 SANGERINDEN Hall Hør nu igen , hør hvilken god grundpaalidelig Maskine ! Den er næsten lige saa levende som et Menneske , Hr . Mason , og den er bedre , den snakker ikke saa meget . Vær De ellers ganske rolig . De er sikker nok . Vi andre der har gjort den Maskine dér har ligget søvnløse for Deres Sikkerheds Skyld . MASON (betydningsfuld) Hvad ! De siger at jeg er sikker — før spurgte De om jeg var aussureret . Jeg konstaterer en Selvmodsigelse . Søvnløs siger De , søvnløs naa ! For at tale om noget andet , hvad siger De til hende vor berømte Medpassager Madame D ' Ora ! Kender hende ikke ! Nej De kender vel slet ikke den Dame , Hr . E . Hall ser jeg Dem for godt ? ( ler stille og fordringsfuldt , ænser ikke et pinligt Udtryk hos Hall ) Synes De for Resten ikke det er paafaldende at en Dame fra første Kahyt blander sig i den Grad med Passagererne paa anden , synes De ikke ? De tier Hr . Hall . Ja Tavshed er maaske allermest talende ved saadan en Lejlighed . Har De lagt Mærke til den store Lægprædikant derude agter i anden Kahyt der gaar og bryster sig som en Hane ? Den smukke Diva synes at have faaet Bekymring for sin Sjæls Frelse jeg gør Indtryk paa Dem Hr . Hall , De ser lidende ud er jeg Psykolog ? Man synes muligvis Madame D ' Ora er for smuk og god til saadan at blive omvendt ( ler stærkt ) De ler ikke Hr . E . Hall ? HALL (fremmed) Skal De ikke ned og spise til Middag , Hr . Mason ? MASON (slaar Knald med Tungen) Jeg er vis paa Madame har været en bedaarende Kvinde for saadan noget som fem eller seks Aar siden ; men nu er hun for svær . Efter min Smag . For moden mellem os sagt . Men Liv er der Gud forbande mig i det Stykke Fruentimmer . Kaptajnen har ogsaa et Øje vendt den Vej , læg Mærke til at jeg ser ! Var jeg SANGERINDEN 19 Hall Kaptejn vilde jeg give Madame et Vink om at holde sig i passende Afstand fra anden Kahyt , for enten er man sgu første Klasses eller .... Undskyld , De synes ikke at følge Samtalen , Hr . Hall . HALL (indadvendt) Der er en der spiller paa Mundharpe dernede paa Fordækket . Kan De høre ? Lyder det ikke underligt ? Den usselige lille Tone ! Hør hvor den lille Melodi græder sødt i Blæsten og Bølgerne ! Nu gaar Fiskene og snuser et Par Vandmil under Støvlerne paa os . Hør hvor han kan — hvor han spiller flygtig og fint ! ( en Mundharpe høres ) Som flyvende Sommer , De ved , September ! Vildgæs oppe under Dugskyerne .... jeg tænker Musikanten er Ølkusk eller Grøftegraver ... MASON Han har Talent , vel har han det . Hvad er det han gi ' er ... After the ball ! ( Mason nynner og vugger med Hovedet . Hall vender sig fra ham . Pause ) . HALL Aa , ja , ja ! MASON (støder Luften forretningsmæssig ud af Næsen) Hr . E . Hall Hr . E . Hall , De synes at være utilpas , sværmerisk , De sukker , noget tynger Dem .... Hr . Hall , De er nervøs ! HALL (træt og brutal) Skal De ikke ned og have Mad ! Gaa ned og fortær noget , Mand ! ( mildere ) Det er jo længe siden det har ringet . Jeg skal ikke ned , hvis De venter af den Grund . MASON Ingen Madlyst Hr . Hall ? Sig mig — oprigtig talt , lad os komme til Sagen : hvad mente De før med at spørge mig om jeg var livsforsikret ? Ved De hvem jeg er , kender De mit Ærinde ombord ? Skulde det være en Trusel , en mild Henstilling til mig om at tage mig i Agt ? De synes at være i en urolig Sindsstemning 20 SANGERINDEN hvad mente De ? Omgaaes De med Tanker om at mit Liv eller Deres Liv , i det hele taget nogens Liv , i speciel Forstand mit kunde staa paa Spil ? Hvad , Hr . E . Hall ? Er der den Slags i Luften ? Hvilken særlig Grund har De til aldrig at sætte den Taske fra Dem , som De der holder i Haanden ? Prøver ! Jeg tror ikke længere paa Prøver , De er ikke Handelsrejsende , min kære Herre ! Hvorfor gaar man om som en Mand der er tynget af noget , hvorfor taler man ikke med sine Medpassagerer ? Jeg har lagt Mærke til Dem , jeg siger Dem jeg lægger Mærke til alt ! Vil De se mit Skilt ? Lad os tage det ganske roligt ... ( pludselig sentimental ) Er det slemt for Dem ! Piner det Dem haardt ? Ser De det altid for Dem ? HALL (uforstaaende, omsider vred) Ti dog en Gang stille ! Hvad væver De om . Gaa ned og spis og lad mig være fri for Dem ! MASON (gaar knurrende et Skridt tilbage, og idet han forsvinder, flytter han uset af Hall et Par Haandjern fra den ene Frakkelomme over i den anden) SANGERINDEN 21 ANDEN SCENE Hall (Alene. Gaar omkring. En Fyrbøder kommer op fra et Hul, drejer paa en af Ventilerne og stiger ned igen med en Jernlem faldende til efter sig) MADAME D'ORA (kommer op ad Trappen) Kom dog og hjælp mig op ad den rædsomme Trappe , Edmund ! HALL (som forgæves har søgt at skjule sig, frem) Tys ! Kaptejnen gaar oppe paa Broen ! MADAME Nej , hvor det blæser friskt her ! — Hvorfor kom du ikke ned til Middag ? Kaptejnen , han kan ikke høre os her . Jo han kan . Lad dog være at raabe saa højt . MADAME (haabefuldt) Vær rolig , min Ven , jeg skal hviske . HALL Hvad vil du ? MADAME (dybere, lidt bedrøvet) Ikke noget , ikke noget alvorligt , du . Har vi nu ikke simuleret Fremmede længe nok , Edmund ? Hvad er der dog i Vejen med dig , hvad er der sket ? Jeg længes efter at tale med dig . Hvad betyder HALL (nervøst) Jeg vil ikke kende dig . Det er forbi mellem os , og det er længe siden , som du jo meget godt ved . Du ved ogsaa hvorfor . Hvis du agter at vise at du kender mig MADAME Det har jeg ikke i Sinde , kære Edmund . Du maa virkelig indrømme jeg har vist en næsten overmenneskelig Beherskelse i de fire Dage vi nu har været ombord her . Ikke med en Mine har jeg forraadt at jeg kendte dig . Da jeg saa at du lod som om du aldrig havde set mig for dine Øjne , vidste jeg selvfølgelig at jeg havde at holde mig tilbage . Jeg synes jo nok du burde ønske Rollerne vi spiller ombyttet , det vilde være mindre ugalant . I det mindste maa du forklare mig Grunden til at du er saa tilbagevisende . — Edmund , det er ikke venligt af dig at modtage mig saaledes , nu da vi er alene . Jeg lagde Mærke til at du ikke kom ned til Middag , saa skyndte jeg mig at blive færdig for at benytte Lejligheden til at blive ene med dig . Man kan jo ikke røre sig ombord paa et Skib . Generer det dig at tale med mig her , hvor ingen ser os ? 22 SANGERINDEN Hall (koldt) Aa nej , aa nej — Jeg skal vel føle mig smigret . Man ser paa vore tomme Stole dernede nu og ved Besked . Det behager altsaa Madame at give Stikordet til en ny Elsker .... MADAME Edmund ! HALL Dit Rygte ombord er ikke det bedste ! MADAME Nu er du ikke oprigtig , du mener ikke selv det du der siger . For skinsyg har jeg vel ikke Lov til at forudsætte du er ... HALL Ja mig er det jo ogsaa ligegyldigt . MADAME Jeg har været saa trist hver Dag , Edmund , fordi jeg ikke turde nærme mig dig . Nogen maa man jo tale med . HALL Prostituere sig med , mener du . Du generer dig ikke . Nylig maatte jeg staa og høre paa at en Plebej udbredte sig om dine Ekstravagancer . Er din Smag bleven saa simpel med Aarene , eller er det en Finansoperation at du nu efter hvad der siges paa Skibet holder „Bønnemøder " med en Mormon ? MADAME (saaret men med skjult Triumf) Du udtrykker dig rigtignok meget direkte ! HALL (fnyser træt) Gaa og lad mig i Fred ! ( Pause ) SANGERINDEN 23 Hall (sukkende) Hvad har du egentlig at udsætte paa Hr . Evanston — andet end at du ikke kender ham , og at jeg gør det — og hvor kan du falde paa at sige han er Mormon ? Hr . Evanston har været Missionær i Indien og Kina . Han fortæller udmærkede Historier om Tigre og Fakirer og andre vilde Skabninger . Han er selv saadan en ubetalelig glubsk en , han ligner et Vildsvin med alle de Børster paa Hovedet . Han grynter sultent , naar man gaar nær til hans Bur eller Skov , for han har jo saadan en usynlig Jungle om sig . Du har selv altid været en Beundrer af den Slags Urskove i Menneskeskikkelse . HALL (irriteret) Han er en farlig Abe , tag dig iagt for at udfordre ham ! Lok ikke ham ned fra hans Træ ! MADAME Han er et stort Barn , er Evanston . Jeg er ikke bange for ham . Hvad mener du med at sige at jeg udfordrer , hvad Edmund ? HALL (nervøst) Hvor gider du lade som om du ikke ved , hvad jeg mener ? Jeg hader at se dig promenere dine opsigtsvækkende Kostumer paa Dækket , Leontine ! Her paa dette stakkels Skib , hvor kan du , hvad giver dig Kræfter til det ? Den første Dag da du var ombord skred du til at udraabe din Navnkundighed med en ren Verdensudstilling af Kjoler , et ornitologisk Museum af Hatte ! Og i fuldeste Krigsmaling ! Du ved jeg holder ikke den Marzipanduft ud . Du lugter spiseligt flere Alen hen , det er dog en Rædsel ! Saa en Dag stiger du ned fra stort Toilette til bare at have et Stykke Lærred om dig — at du kan flytte dig , at du kan røre et Lem mellem de udspilede Næsebor rundt om dig , det er mig ufatteligt ( ophidset , blæser imod hende ) Dog skal jeg indrømme dig , at din Skikkelse endnu taaler en hvilkensomhelst Blottelse eller Belæsselse — — 24 SANGERINDEN Madame (lader sorgløs og uberørt) Gør nu ikke Nar , Edmund ! Du bad mig jo altid selv om at klæde mig lidt originalt , husker du ikke det ? Naturligvis for at du kunde blive misundt , kære Edmund . Er vi nu ikke mere unge ? ( Pause ) HALL (træt, med Kulde) Siden vi nu taler sammen — hvad vil du her ? Hvorfor kan jeg ikke faa Fred for dig ? MADAME (farer sammen, gør en ængstelig Bevægelse imod ham, men svarer i en let Tone) Jeg vidste ikke du var her ombord . Jeg kan vel ogsaa have Lyst til at se mig lidt om . HALL (sukker dybt) Synger du endnu ? MADAME Ja . Hvad skulde jeg ellers tage mig for , Edmund ? Jeg bliver ved at gøre Lykke . Det ved du selvfølgelig godt , men nu er du vred . Jo , jeg har min Kunst . Og saa vilde jeg ogsaa en Gang over paa den anden Side . Jeg har et stort Engagement i New York foreløbigt . ( Pause ) HALL (underlig mildt og nedslaaet) Kaptejnen staar og lurer oppe paa Broen . MADAME (snapper angst efter Vejret, klagende) Lad ham det , Edmund . Man maa gerne vide , at jeg har fundet dig igen , Edmund ! ( Gaar ham nærmere , fortroligt ) Det er dog latterligt at vi nu har gaaet her i over fire Dage som to Mennesker der var fuldstændig fremmede for hinanden , aldrig har set hinanden . Jeg har været lidt bange for dig alle de andre Passagerer tror ogsaa du vil æde dem , de sidder og skæver hen SANGERINDEN 25 Madame (smiler sejerrigt, men skælver) til dig , jeg har ofte følt mig uhyggelig tilmode . Du ser nu slet ikke rask ud , Edmund ! Dine Øjne er vist daarlige , du gaar jo med næsten sorte Briller . Hør sæt dig ned her paa Bænken . Finder du ikke det er tappert af mig at jeg slet ikke har været søsyg ? HALL (brudt) Jo Gud skal vide du er et fremmeligt Barn . ( sætter sig men rejser sig igen , ler ) Jeg glemmer ikke den Dag i Cherbourg , da du kom anstigende paa Skibstrappen i hele din Vælde — med Hatæsker og Buketter og tusind Pakker , Kammerpige og Kanariefugl i Bur ... Gud forbarme sig ! Jeg burde have forudset det . Jeg var meget betænkelig ved at rejse til Evropa , fordi jeg kendte dig som en udstrakt Karavane man vanskelig undgaar at falde op i . Og saa agter du nu at gaa til Amerika ! Jeg havde dog troet mig sikker ved at lægge Havet mellem dig og mig . MADAME (værgeløst) Jaja Edmund . HALL (skaanselsløst) Jeg forlod jo Evropa i sin Tid for din Skyld . MADAME Hvor kan du sige det ? HALL Jegrejste for din Skyld ! MADAME (svagt) Vi saa jo ikke hinanden de sidste to Aar inden du rejste . Plaget dig i den Tid har jeg da ikke , Edmund . HALL (vredere) Nej selve din Person var meget rigtig engageret andre Steder i den Tid . , . Naa , du kan tro jeg er ligeglad iøvrigt . Det gene - 26 SANGERINDEN rede mig heller ikke saa stærkt som jeg lader at se dig komme opmarcherende der i Cherbourg med hele dit Tros ; jeg erindrer det snarere paa Grund af den grove Komik der var over hele Optrinet . Der manglede bare dine Hunde , et Automobil , en Himmelseng eller et styrbart Luftskib , saa havde Triumftoget været fuldstændigt . Jeg selv maa vist ogsaa have bidraget kønt til Tableauet som Forgrundsfigur med mit lange Ansigt ! ( ler meget ophidset ) MADAME (stille) Jeg kan høre du har det ikke godt . Jeg kender det fra gamle Dage , Edmund . Det gjør mig saa ondt . Den Gang forstod jeg heller aldrig rigtig hvad det var du tog dig saa nær . Min Fejl var vel nok at jeg ikke forstod dig tilstrækkeligt . Men jeg deltog med dig , Edmund . Det gør jeg ogsaa nu , jeg kan ikke andet . HALL (ler hovedrystende) O Leontine ! Hvorfor mishandler jeg dig nu ? Du er jo dog usaarlig . MADAME Sæt dig ned , Edmund . HALL (sætter sig mødig. Pause. Skibsklokken slaar Glas, Mellemdækspassagererne synger) Hør dem synge . Hvor kan det nu være , at naar primitive Mennesker skal holde sig lystige saa synger de Klagesange ? Hør hvor de er i Nød ! MADAME Ja , Edmund . ( Pause ) Hvad er det for en lille Taske du har der , Edmund ? Du gaar næsten altid med den i Haanden , har jeg set . Er det noget meget vigtigt du har i den ? Jeg synes du farer sammen Edmund ... du er da vel ikke rendt med en eller anden Kasse ? HALL (ler unaturligt) Nej , kære du ! Gud hvor det ligner dig at faa det Indfald ! SANGERINDEN 27 Enten er du syg eller ogsaa fryser du , Edmund , — kom her med dine kolde Hænder . Saa ! Vi kan godt sidde begge to i min Aftenkaabe . Saadan , du . Nu rolig ! Nu rolig ! HALL (tungsindig) Du har ikke forandret dig siden , Leontine . Leontine , du er lige varm . Du har været varm , og dit Hjerte har banket uafbrudt Dag og Nat siden vi sidst var sammen — skønt det ikke slog for mig . MADAME (med pigeagtig Varme) Er du saa helt sikker paa hvad du der siger . Men nu er mit Hjerte jo dit igen . HALL Leontine ! ( Pause ) MADAME Sid nu rolig , Edmund , rolig ! Hvad vil du med Tasken der , den staar jo godt nok . Fortæl mig en Gang hvad det er for vigtige Sager du har i den . HALL (snøvlende som i Halvsøvne) Et Par Haandvægte , en gammel Hestesko , et Urlod . MADAME (undrende, uhyggelig) Hvor gider du slæbe om med de gamle Jernsager ? Gud hvor den Taske dog er tung ! Og hvad er det for et rædsomt Læderbælte med en Krog i du har om Livet ? ( Pause . Hun fatter Sammenhængen , forstaar at Hall har villet dø ) Aa Edmund ! Du har villet drukne dig ! Nej det er ikke sandt ! Jeg sagde det ikke ! ( hun brister i Graad ) ( Pause ) MADAME (betvinger sig, hvisker bævende) Hvor jeg er glad over at vi har truffet hinanden , Edmund ! 28 SANGERINDEN Madame Ja , Frue , det var en mærkelig Hændelse . MADAME Jeg vidste godt du var med Skibet . HALL Vidste du . MADAME (hedt) Ja , og saa tog jeg med , Edmund . Jeg saa i en Avis at du var paa Besøg i Evropa , og jeg fandt ud du vilde gaa tilbage med Bacharach . — Jeg har længtes saadan efter dig , Edmund Edmund ! HALL (farer op af Søvne i Trækninger) Umh ? MADAME (kærlig) Du sov da ikke ! Hvor jeg kender dig nu igen , Edmund , du kan kun sove naar du er hos mig . Dødtræt af Søvnløshed , udslidt til det yderste , saasnart du er hos mig , falder du i Søvn , store Dreng ! Har du ikke sovet godt siden vi skiltes ? Har du regnet og studeret og grublet og aldrig hvilet ? HALL Ho ? ( Pause ) MADAME Kan du høre der er en der spiller paa Mundharpe ? Det er den Melodi vi hørte saa ofte i Paris . Husker du Aftenerne , naar Duerne kredsede om Sacré - Cæur ? Hvor gamle er vi nu , Edmund ? Gaar det dig godt i Amerika ? Jeg har læst om dig , du er Stor Og Opfinder nye Ting ( Stemmen svigter hende ) HALL Leontine , du græder ! SANGERINDEN 29 HALL (aandsfraværende) Ja Jeg græder . Det var godt jeg rejste med . HALL (mumlende) Ja . ( Pause ) Hvor du er bleven svær . Mon du ikke drikker for meget , Leontine ? ( Pause ) MADAME (græder hemmeligt, flytter sig forsigtigt) Edmund , lad mig rejse mig et Øjeblik . Sid du kun rolig , Edmund ! Hun bøjer sig hurtig , griber Tasken og gaar hen imod Skibssiden med den . I det samme lyder der et stærkt Spring i Dæksplankerne , og Mason viser sig et eller andet Steds fra hvor han har været skjult . Han springer frem foran Madame D ' Ora ) ( MASON Stop der ! HALL AH ! Mason peger paa Tasken , men Madame giver den tilbage til Hall ) ( MADAME (med Fatning) Tys . Der er de allesammen ! 30 SANGERINDEN MADAME TREDJE SCENE Alle Passagererne kommer op fra Middagen og spreder sig paa Promenadedækket . Hall sidder paa Bænken , Madame D ' Ora staar hos ham . Evanston nærmer sig krybende , bukker to Gange , før Madame ser ham ) ( MADAME Godaften Hr . Evanston . EVANSTON (høfligt med bogstavret Udtale) Undskyld min Dristighed Frue . De er forbavset over at se mig her , hvor jeg ikke hører til , men jeg har Kaptejnens Tilladelse til at sætte Foden paa første Kahyts Enemærker i et Ærinde , der ikke angaar mig selv personligt . Da jeg nu kun har den Ære blandt første Kahyts Passagerer at kende Fruen — MADAME Hr . Evanston , vi er forfærdelig glade ved at se Dem . Hvor fornuftigt af Dem at henvende Dem til mig — jeg tænkte mig jo straks det er i et eller andet velgørende Øjemed De har begivet Dem herop , Deres gode Hjerte sender Dem ... det er Hr . Evanston — Edmund Hall . Hall rejser sig ikke ) ( EVANSTON (træder tilside, hælder sig bagover som for at se op ad en høj Mand) Saa ! Edmund Hall ! Det er mig den allerstørste Ære ! Saaledes ser en verdensberømt Videnskabsmand altsaa ud ! Jeg vidste selvfølgelig De var med dette Skib , Hr . Edmund Hall , sligt bliver ikke skjult , men jeg kendte ikke Deres Træk . Desuden bor jeg jo langt herfra , agterude , ( nærmer sig ) Portrætterne synes mig ikke at ligne , ingen af dem , jeg mindes . Dog maaske — Edmund Hall ser overanstrengt ud . Søsygen ? ( Pause ) Jeg har med største Interesse læst eller maa jeg sige oplevet flere af Deres epokegørende Værker , specielt Deres mærkelige og fængslende Bog om Forbryderes Ansvarsfrihed , — ( Hall bliver opmærksom ) Ja jeg deler ikke Deres Principer . Jeg er Sjælesørger . Jeg turde have et og andet Grundsyn paa Lov og Ret , der er forskelligt fra Deres . — De har Deres Laboratorium i New York , Hr . Edmund Hall , og det er mig bekendt , at Deres Virksomhed som Analytiker er af en tildels offentlig Karakter — det skulde glæde mig overordentlig om jeg en Dag maatte opsøge Dem og tale med Dem om disse store Spørgsmaal . Min ganske obskure Virksomhed har givet mig Erfaringer , som muligvis ogsaa kunde interessere en Forsker som Dem , Hr . Edmund Hall . ( mod Madame ) Madame , De har gættet rigtigt , det er en menneskekærlig Tanke for hvis Skyld jeg er kommen . MADAME Lad høre , Hr . Evanston . De er sikker paa vor Deltagelse . Stil SANGERINDEN 31 Dem ud der midt for , Passagererne vil da se , at De ønsker Deres Opmærksomhed . EVANSTON (med en øvet Talers Holdning) Mine Damer og Herrer ! Under venlig Protektion af to store Medrejsende , Sangdronningen Madame D ' Ora og den berømte Videnskabsmand Hr . Edmund Hall tillader jeg mig her i ydmyg Egenskab af Sjælesørger at bede om Deres Deltagelse for en Barmhjertighedsgerning . Jeg bevæger mig hver Dag — med indhentet Tilladelse fra Hr . Kaptejnen — mellem Passagererne paa Mellemdækket for at hjælpe hvor hjælpes kan . Man ser mangt et Syn der nede i Dybet , som var egnet til at ryste Deres Nerver , mine ærede Damer . Fattigdom , Haabløshed og Sygdom er ikke Begreber der nede , det er Haandgribeligheder . Smerten er reel . Ved De , at vi fører sytten hundrede Sjæle over Søen , sytten hundrede Fattige ? De rejser ikke , de har ikke forladt et Hotel i Hamborg eller Paris for at tage ind paa et i New York , de flytter . De har Sække fulde af gammelt ubrugeligt Skrammel , som de tror deres Liv afhænger af . De er uvidende , de er i Mørke , den moderlige Skæbne har ikke slikket deres Øjne . Ved De , at vi fører en Provins med os med samt alle dens Aarhundreder , ved De , at vi har en Folkevandring ombord , og at de Hjemløse er trætte , at de tørster , ( pavserer , ser op mod Mastetoppen ; mere konverserende ) Mine Damer og Herrer . Der er nu et særligt , et isoleret Tilfælde af Nød , som jeg vil tage mig den Frihed at interessere Dem for . Paa Mellemdækket rejser en ung , ubeskyttet Pige , hvis Stilling nærmer sig til det fortvivlede . Hun har ikke en eneste Frænde i Amerika , og naar Skibets Last bliver sigtet paa Ellis Island , vil hun ikke engang faa Tilladelse til at gaa i Land , fordi hun slet intet ejer . ( stumt Spil af Madame , som Evanston ignorerer ) Den unge Piges Navn er Frk . Karekin , hun er fra Armenien og kan fortælle en gribende Tragedie om Uret og Grusomhed , der har forvandlet hele hendes Familie til Lig , lagt hendes Hjem øde og kastet hende ene og værgeløs ud i Verden .... ( Opsigt , Udraab , Deltagelse og Interesse ) ( Med hævet Stemme ) Hvis denne unge Pige nu kommer i Land i New York uden SANGERINDEN 33 Venner og uden Penge , eller hvis hun bliver sendt tilbage derfra , vil hun i begge Tilfælde blive et Bytte for Verden , dens Ubarmhjertighed og Skændsel ! Almindeligt Bifald ) ( MADAME Lad os se hende , Hr . Evanston , bring dog den stakkels unge Pige herop ! EVANSTON Hun staar her nedenfor Trappen . Med Kaptejnens Sanktion har jeg ført hende med . ( gaar hen og kalder ned ad Trappen ) Træd nærmere , Mirjam Karekin . Mirjam Karekin viser sig i et Sjal , staar stille og flakker om med Øjnene ) ( MADAME Kære Frøken Karekin — jamen det er jo et Barn , Hr . Evanston ! — Vær ikke sky , kom og lad os se Dem . Lad mig vende Deres Ansigt mod Maanen — De er jo yndig ! Stakkel , og De er ulykkelig ... ( mod Evanston dæmpet ) O ho , Hr . Evanston , jeg maa virkelig sige De vælger Genstandene for Deres Medfølelse med Smag . De ønsker kun at bringe Engle i Guds Rige EVANSTON (ser sig hastigt om; halvt kynisk, halvt advarende) Mine Hensigter er altid i den ene eller den anden Forstand reelle . De , Madame var vist ikke et Øjeblik i Tvivl om mine Motiver , mens vi førte Snak sammen paa Agterdækket over Propellen MADAME (ler højt) Ah , han bider ! Cave canem ! ( fjærner sig fra ham med et ildevarslende Blik ) ( Pause ) Den unge Armenierinde begraves under en Snes Damer som under høje barmhjertige Udraab kaster sig over hende og undersøger hendes tyndslidte Sjal . Ældre Damer vrinsker , unge Piger lader Udraab høre . Arme Barn ! Vi vil sandelig gøre noget for Dem o . 1 . Madame D ' Ora faar hende sat ned paa Bænken , taler hende til Ro ) ( HALL Se hendes Øjne , Leontine ! ( han er » om forvandlet , pludselig igen levende ) Se hendes Øjne , de ligner Nætter ved Nilen ! 32 SANGERINDEN Aa du med dine Sammenligninger ! HALL De er endnu dybere , endnu særere ! Hvor hun dog har dunkle og klare Øjne — som en lysende Gaade — er det Sakuntala hun ligner ! Nej , hendes Væsen er endnu fjærnere , hun har jo Øjne som Stjærnelyset over Kulskovene og den hede Jord i Urtiden ! MADAME (rejser Hovedet som om hun lytter, ser paa Hall, falmer, smiler) Nu kender jeg din Stemme igen . Saadan er det du kan sige , Edmund ( for sig selv ) men det er nok ikke til mig ! ( Hun slaar med Hovedet , ser sig pludselig voldsom om , trænger ind mellem Passagererne , rækker begge Arme op over Hovedet ) Jeg vil syngel KOR (Akklamation, Klap og Henrykkelse) KOR Madame vil synge ! MADAME (pruster vælig) Men det er dyrt at høre mig synge ! Her tages Entré ! Se allesammen , dette smukke og ulykkelige Barn bliver nu her mellem os fra i Dag . Her er hendes Plads . Resten vil vi ogsaa sørge for . Hvor er den unge Herre der spillede saa dygtigt paa Flygelet forleden , lad ham vise sig . EN BEGEJSTRET UNG MAND Her , her ! MADAME De gaar ned i Salonen og akkompagnerer — — faa alle Vinduerne lukket op . De opsøger min Kammerpige og faar Noderne til „Den blinde Pige " , forstaar De , „Den blinde Pige " . Nu stille ! Jeg vil ikke staa i saa meget Lys . Saa , her vil jeg synge ! ( Pause ) . EVANSTON (er kommen i Snak med Mason) Ja , jeg tænker jeg vil trække mig tilbage til min Plads . Jeg har fuldbragt min Mission . 34 SANGERINDEN MADAME (ler utaalmodigt) Hvorfor vil De dog det ? Bliv nu og hør Koncerten , det er Dem mere end nogen anden der har Æren for den . Det var en førsteKlasses Tale , min Herre , i Deres Sted vilde jeg ikke straks skruppe tilbage til anden Kahyt igen . De kan stole paa der kommer Penge ind , læg Mærke til hvad jeg siger , Penge som Skidt . En hel Variete ombord ! Hr . Evanston , naturligvis jeg ved hvem De er , en velærværdig Mand , men det ser jeg paa Dem , at De er Amerikaner ... hvad mener De om , vi lod en Sifon og noget Whisky bringe herop ? En Cigar , Hr . Evanston ? — Apropos , hvem er den Herre , jeg saa Dem tale med før , ham med de mørke Briller ? Tilfældig kender jeg hans Navn . E . Hall , men ved ellers ikke EVANSTON Edmund Hall . Ved De ikke hvem Edmund Hall er ? Videnskabsmanden , Kemikeren , Antropologen ? MASON (slaar sig paa Panden) Nej er det ham ! Kemikeren , Antropologen ! Og Sindssygelægen ! Nej er det ham ! Og du kalder dig Detektiv , Mason ! ( Han stepper som paa Ild ) Av ! Oh ! Ohaa ! ( blotter Hovedet ) Hvis De vil se Haarene rejse sig paa Hovedet af en Mand , saa se her , Hr . Evanston ! Maa jeg med det samme benytte Lejligheden til at præsentere mig — mit Navn er Mason . Jeg er Opdager . Mit Fag er den praktiske Psykologi . I Aften klapper det — Tju ! Det er mig umuligt ikke at meddele mig til Dem , Hr . Evanston .. . kan De se , maa jeg spørge Dem , om De kan se , at denne Mand er en Morder ? EVANSTON (uden at røre sig) Hvad behager ! MASON (staar paa Tæerne af Sensation) De tror jeg er en Original ! Jeg er en Original ! Jeg er en Menneskekender som faa ! Det gaar som et Lyn gennem mit Hoved ! SANGERINDEN 35 MASON Hvad tror De , der er passeret mig i dette hellige Nu ? ( haler Haandjernene halvt op af Lommen og viser dem til Evanston , som viger tilbage og kommer til at staa paa Hælene ) Der er passeret mig det , at jeg har fundet min Mand ! — Nu skal De faa Forhistorien .... EVANSTON (søger ligesom noget at holde sig ved) De ... De talte om Whisky ... MASON (blander Whisky mens han i Ekstase taler videre. Evanston tager med rystende Haand mod et Glas og tømmer det i et Drag, hoster døende) Sagde jeg Dem at jeg er Detektiv ? Jeg er Detektiv . I London er der bleven begaaet et Mord , et Jack the Ripper - Mord paa en ung Pige , De har uden Tvivl læst derom , Elly Johnson - Mordet — Gud hvor De er bleg , Mand , ja jeg indrømmer at den afskyelige Historie er egnet til at gøre Indtryk paa Nerverne — jeg har fulgt Morderens Spor ombord paa dette Skib , og nu for et Øjeblik siden , et historisk Øjeblik , har jeg fundet ham selv ! Skaal , Hr . Evanston ! Men aldrig aldrig havde jeg anet og dog , det klapper ! De mørke Briller , Tasken , Selvmordsforsøget ( sænker Stemmen ) ved De , at han der , den store Videnskabsmand , Edmund Hall — Jack the Ripper var jo ogsaa Læge — ved De at han for kun ti Minutter siden afslørede sig som Selvmordskandidat lige for mine Øjne ! og nu spørger jeg Dem , ligner denne Mand , Edmund Hall , berømt Videnskabsmand og det hele , ligner han nu ikke en Lystmorder , en Lystmorder ? EVANSTON (i skjult voldsom Ophidselse, Frygt og pludselig djævelsk Inspiration) En Lystmorder , siger De ... jo , det gør han vist egentlig . De ser mærkeligt ... MASON Ja gør jeg ikke ! Ha ha ! De har drukket Deres Whisky ud , Deres Velærværdighed , hvad sagde jeg , De er Amerikaner ! Her er Glasset fyldt igen . 36 SANGERINDEN Ja Tak — Jeg jeg er tørstig — MASON Skaal . Saa ... Tys ! MADAME (Synger Sangen om „Den blinde Pige") Siger du , at det lyser af Blomster hvor vi træder ? Oh mine Fødder gyser , Elskede ja og jeg græder . Natten er naadig . Det var den blinde Merete , hun gik med sin Ven at spasere , hørte et Suk og ledte og fandt ham aldrig mere . Natten er naadig . Svinder du fra min Side ? Din Tien er sær , du savner .... Taber du dig i det Vide ? Jeg finder dig — for jeg favner ! Natten er naadig . Skjuler du dig og smiler ad mine udbredte Arme ? Tilgiv mig , Tiden iler , jeg længes efter din Varme — Natten er naadig . Stille ! Ak hvor jeg ryster ! Duggen fra Nattens Porte falder paa mine Bryster — Kære , din Mund er borte ! Natten er naadig . SANGERINDEN 37 EVANSTON (samler sig med Møje) Hører du nu , jeg er bange — vandrer jeg her alene ? Gaar jeg imellem mange , der alle tier som Stene ? Natten er naadig . Svæver her sorte Baarer ? Mit Hjærte fryser og falder , Duggen og mine Taarer sitrer og græder og kalder ... Natten er naadig . Aa , hvis du hører min Klage , forbande Gud dine Læber ! Gaa og kom aldrig tilbage — ved du , de Blinde dræber ! Natten er naadig . Gid du maa rammes af Lynet ... Nej Gud belønne dit Hjærte , for nu har jeg faaet Synet ! jeg ser , Lyset er Smærte . Natten er naadig . Stakkels , stakkels Merete ! Med dine favnende Arme gik du og ledte og ledte og fandt kun Dødens Varme . Natten er naadig . Under de første Vers staar hun i Skygge og bevæger sig som en Blind , men idet hun synger det næstsidste Vers træder hun pludselig helt frem i Lyset og aabner samtidigt Øjnene vidt . Efter Sangen vildt Bifald . Hun søger Hall med Øjnene ) ( HALL (besejret) Leontine ! Mirjam Karekin hænger med sit Blik ved Halls bevægede Ansigt . Evanston staar fjern i Nærheden af Mason og betragter ogsaa Hall , med en Djævels Blik . Mason ser ligeledes paa Hall og klirrer sagte med Haandjernene i Lommen ) ( Tæppe . 38 SANGERINDEN ANDEN AKT Et stort moderne Laboratorium i New York paa 14 Sal . Spejlglasruder hvorfra Udsigt til en Gruppe Taarnhuse og til Brooklynbroen . Hylder med Bøger , Kranier , Instrumenter , Smelteovne og Maskiner . Et Rum er med Skærmbrædder og Møbler indrettet som en Slags Stue . ) ( FØRSTE SCENE Hall i syreplettet Kittel gaar og arbejder med Kolber og Glas , taler i Telefon . Det ringer paa Døren . Hall aabner ) ( MADAME (I et pragtfuldt Toilette. Med forknyt Stemme, men store dristige Øjne) Maa jeg forstyrre ? HALL (glad) Ja . ( Pause . De ser paa hinanden indtil de begge ler af Glæde og falder hinanden om Halsen , stumt Spil ) MADAME (knitrende af Silke) Hvor vil du have mig hen ? Jeg tør jo ikke flytte en Fod i dit Heksekøkken , før du viser Vej . Ah , der har du din Stue , den er jo yndig ! Ganske som da du boede i London . Men hvilken kolossal Udsigt du dog har Edmund , du bor jo i Luften , man flyver jo naar man er heroppe , jeg bliver svimmel ! Du har altid boet højt , Edmund . Altid har jeg maattet stige op ad en Masse Trapper for at komme til dig eller suse til Himmels i Elevator . Elevatorerne her er dog forfærdelige , Hjærtet synker mig bogstavelig talt ned i Støvlerne , naar de sætter til Vejrs , og saa naar de standser , aa , saa flyver Hjertet mig lige op i Halsen ! Mit Hjerte er af Lave . New York er dejlig . Og her har du boet i tre Aar . Jeg kan se du har haft det meget ensomt . Blomster er her ingen af . Kære Edmund , jeg faar nok laane dig nogle fra alle mine Sukcesser nej det vilde jeg ikke sige . Nej , du skal have mig selv — — er jeg ikke en Blomst ? Er der ikke Farver ved mig ? Skal vi saa sætte os — maa vi ryge ? HALL Du maa . Er du kommen dig efter Sørejsen ? Befinder du dig vel paa Hotellet ? MADAME Naturligvis . Hvor befinder jeg mig ikke vel ? Synes du der er nogen væsentlig Forskel paa Hoteller ? Og Teater — det er da det samme Verden over ! Jeg er jo begyndt paa mine Prøver . O Gud Prøver , ens hele Liv er Prøver , og den egentlige Forestilling kommer man vel aldrig til at give — det er vel sin Død man holder alle de uendelige Prøver paa , hvad Edmund ? Naa ja , saa har jeg konfereret med min Direktør , alt det kender du , og er bleven interviewet , fotograferet og har allerede skreget ind i en Gramofon , saadan er vi jo . Her skal du se .... ( fremtager af sin Taske et illustreret Blad og viser ham sit Billede i et meget dristigt Toilette . ) HALL (mørk) Trikot ! MADAME Har mine Ben vel forandret sig ? HALL (betragter Billedet, kan ikke selv staa for det, smiler, hovedrystende) Dejlig er du ! MADAME (brister i Latter) Dumme , søde Dreng ! ( Omfavnelse , stumt Spil ) For Guds Skyld , min Frisure ! ( Pause ) Apropos — den lille Armenierinde er borte . 40 SANGERINDEN Jeg havde saadan en Morskab i Gaar Morges med at sætte hendes store sorte Haar op . Tænk dig alt det dejlige Haar var omtrent een Marelok , da vi fik hende op fra Mellemdækket , hun har ikke redt det i en Evighed , Gud ved om det overhovedet nogensinde havde været redt . Jo , jeg tog mig saamænd for at frisere hende efter allersidste New - Yorker Mode . Min Gud har du ikke set , at ogsaa jeg er forandret ! Vi smækker alt Haaret i en tyk Drive ned over det ene Øje , det er Moden her , og saadan ser vi altsaa ud ! — Frøken Karekin blev altsaa afhentet i Gaar Morges af denne Lægprædikant eller hvad han er , Evanston , efter at jeg havde friseret hende og fiffet hende lidt op i Tøjet , hvad denne Helgen lod til at tage mig meget ilde op . Jeg var ked af at sende hende bort , og Gud ved hvor den Teolog har i Sinde at anbringe hende ? Jeg garanterer ikke for hans Hensigter . Det lille Skind fortalte hun skulde bo hos en Familie — HALL Jeg fik et Brev fra Hr . Evanston nu i Dag . Han beder om at maatte komme og besøge mig tilligemed Frøken Karekin . MADAME Det Dyr , hvad vil han ? HALL Han skriver i dunkle og foreløbig ganske uforstaaelige Vendinger om en Opdagelse han vil have gjort med Hensyn til Mirjam Karekin og om Tjenester vi skulde gøre Videnskaben og Menneskeheden . MADAME Du vil da ikke have noget at gøre med den skumle Mandsperson ? HALL Var der ikke Mulighed for at han kunde have et eller andet morsomt paa Hjerte ? Jeg har telegraferet til dem om at komme i Dag . Jeg venter dem for Resten hvert Øjeblik . SANGERINDEN 41 Tilstaa at du er forelsket i den lille Armenierpige ! ( Hall tier , hun ser studsende paa ham ; skaanselløst ) Du var bedaaret af hende paa Skibet . Jeg kender dig jo , kælen og nyfigen som du er , uf , med dine halvthundrede Aar ! Aa , naar du ser saa nobel ud , saa korrekt , som om netop Elskov og Ungdom og alle disse latterlige Mindreaarigheder laa dig uendelig fjærnt , saa ved jeg hvordan du har det ! Jeg har vel ikke for ingen Ting gaaet med dig i Paris og set den serafiske Uskyldighed i dit Blik , naar en eller anden lille Missekat snoede Halen til Vejrs i vor Nærhed . Saa var der en der var tilovers ! ( med raa Stemme ) At man gider øve alle disse stakkels Begyndelsesgrunde om igen .. . ( med et Omslag ) Edmund , se ikke saa kølig paa mig ! Jeg ved , jeg har Ret , men det er ikke for at saare dig jeg siger det . Lad os tale om noget andet . HALL (med fjærn Holdning) Vil du køre en Tur med mig ? Min Vogn staar ti Minutter herfra , jeg kan telegrafere den til Døren . Men først maa vi tage mod det Besøg . MADAME Ja , jeg vil køre med dig . Det er min Dag , Edmund . Husk i Dag er det min Dag og din . Ved du , at det er Foraar ? Se dernede mellem de forfærdelige Huse staar der grønne Træer . De lyser som Kastanjerne paa Boulevard St . Germain . Hvor det dog er en stor By her ! Jeg er glad i Dag , Edmund . ( Pause . Mere fredeligt ) Jeg forstaar , at Mirjam Karekin interesserer dig , hun er naturligvis et fint lille Væsen . Jeg holdt meget af hende , men ved du hvad , hun var underlig , og jeg tror nu en Gang for alle ikke paa underlige Mennesker . Stumme Folk — for hun sagde jo ikke et Ord — naa ja de kysser vel lige saa fortræffeligt som vi andre , men vil du ikke indrømme mig , at de gaar og gør sig kostbare med deres stumme Hemmeligheder paa en for oprigtige Folk ruinerende Maade ? Jeg kan ikke konkurrere med dem . Tror du den lille Mirjam lod sig bevæge til at fortælle mig den armeniske Tragedie , 42 SANGERINDEN MADAME (pludselig, med et stikkende Blik) som Natmissionær Evanston slog hende op paa ? Nej hun rystede altid paa sit lille stumme Hoved og saa sig forstenet om , saa at man følte et afgrundsdybt Mysterium gabe omkring sig . Som Kvinde finder jeg det ikke fair ... er der noget saa frem med det ! For Resten , hvor den arme Pige maa have følt sig overvældet af alt ! Her kommer hun til dette Damphamreri af en By ... jeg forsikrer dig hun sad ganske stille og vild og krøb sammen i en Sofa hele Dagen iforgaars , mens jeg havde travlt og modtog Pressen , jeg vidste slet ikke hvad jeg skulde gøre for det hjælpeløse Barn . Vi faar haabe , man sørger for hende . Jeg stoler ikke paa den Mormon Evanston . Nu kan vi jo sondere ham naar de kommer . — Edmund ! Pause . Under det sidste har Hall set mere og mere længselsfuldt paa Madame D ' Ora , ilde berørt af Misstemningen , hun opdager det og springer ham om Halsen med et Udraab . Stumt Spil ) ( MADAME Dine Øjne ser saa røde ud nu igen , kæreste Edmund , og du glipper saa meget med dem . Er der noget i Vejen ? HALL (bøjer Hovedet) Næ — MADAME Du har bare Pletter i Haaret paa den ene Side , hvad er dog det , Edmund ? Du er da ikke syg ? HALL (let) Aa jeg har gjort nogle Forsøg med kemisk Lys , som har angrebet mine Øjne . Lad os endelig ikke tale om mit Arbejde nu . MADAME (skændende, men lettet) Du svider nok dig selv af en Dag . Ja din Kemi ved du jo jeg ikke blander mig i . Men ( pludselig frem inderlig ) . Aa , Edmund bare jeg turde spørge dig — hvorfor var du saa ked af det paa Skibet , hvorfor vilde du tage Livet af dig ? ( hurtig , bævende ) Det SANGERINDEN 43 var saa skrækkelig forberedt , saa udtænkt , som kun du kunde gøre det , med den tunge Taske og en Krog om Livet til at hægte den i — hu ! HALL (sætter sine sorte Briller paa) MADAME (undertrykt stormfuldt) Du har villet have Fred , hvor du kom hen , dybt , dybt nede paa Bunden , midt ude i Atlanterhavet , og ikke et Menneske skulde ane det — Aa ! Om Forladelse , jeg talte ikke om det , jeg ser du lukker dig i , Edmund , og jeg skal nok tale om noget andet , ( ser sig om ) hvad er det for en Masse Kranier du har staaende paa den Hylde ( Dørklokken høres ) ... Ah , det ringer ! 44 SANGERINDEN ANDEN SCENE Evanston og Frøken Karekin kommer ) ( HALL Frøken Karekin , det glæder mig at se Dem . Goddag , Hr . Evanston . Træd ind . MADAME Goddag Mirjam . Goddag Hr . Missionær . Hvordan har du haft det , min Pige , er du kommen til dit nye Hjem , og er du glad ved at være der ? EVANSTON (skjuler ikke sin Forargelse ved at se Madame D'Ora) Frøken Karekin bor nu i Huset hos velærværdige Samuel K . Mc CARTHY , Atlantic Avenue , Brooklyn , en almindelig agtet Mand — som dog rimeligvis er Dem ubekendt . Frue . Jeg er vis paa Frøken Karekin ikke vil glemme den Venlighed man viste hende ombord paa Bacharach , samtidig er jeg overtydet om , at det er til hendes Bedste hun nu er kommen under roligere Forhold .... MADAME Sig hellere De er glad ved at hun ikke længere er hos mig Forfærdelige — som dog tjente otte hundrede Dollars til den Lille — hvad ? Hr . Evanston , maa jeg spørge Dem om det er i Egenskab af Formynder De er ude at spasere med Frøken Karekin , eller om De er Forlovede ? EVANSTON (med sammenbidte Tænder) Siden vi taler om Privatlivet ... HALL (direkte afbrydende) Jeg fik Deres Brev imorges , Hr . Evanston — De ønskede at tale med mig i Anledning af Frøken Karekin .... MADAME (til Mirjam) Men hvor er den smukke Frisure jeg satte op for dig imorges ? Maa du ikke gaa med den der hvor du nu er kommen hen ? Du ser ikke nær saa pæn ud med Haaret skrabet saadan fra Panden , skønt saa er du ogsaa sød . Hr . Evanston hvorfor maa Frk . Karekin dog ikke se lidt moderne ud ? Er det en meget pietistisk Mand De har anbragt Mirjam i Huset hos ? EVANSTON (ignorerende Madame, til Hall) Ja , Hr . Edmund Hall . Der er i Aftes hændt os noget meget forbavsende ... men jeg ved ikke om jeg ikke hellere maatte opsætte at tale med Dem , til ... MADAME Jeg gaar ikke , Hr . Evanston , jeg kan sige Dem jeg bliver ! Er De meget ked af det ? EVANSTON Til Mc CARTHY og Frue kommer . De vil tillade sig at indfinde sig her hos Dem , Hr . Hall , i samme Anledning , jeg tænker de kan være her om en halv Times Tid . ... MADAME (ler ham op i Øjnene) Jeg bliver her baade en halv og en hel Time , Hr . Missionær , hvad vil De gøre ved det ? ( Spandt Pause ) SANGERINDEN 45 De har mange forunderlige Apparater heroppe , Hr . Edmund Hall , Dødningehoveder , Kemikalier , Bøger og Ovne . Jeg har altid ønsket at se en moderne Videnskabsmands Laboratorium . Saadan ser altsaa Faust ' s gotiske Hvælving ud i meget moderniseret Stil ! MADAME Vi skal vel faa at se , at det er Dem der er Mefistofeles , Hr . Evanston ... EVANSTON (bidende) Og i Dem , Madame , har vi den ny Gretchen — med de Erfaringer hun siden har gjort ! MADAME (farer sammen, falmer, tier) EVANSTON (til Hall) Tør jeg spørge , hvad er nu denne besynderlige Maskine til ? HALL Det er et .... MADAME (gaar imellem dem med Ryggen til Evanston) Ja , den har du aldrig vist mig ... HALL Det er en ... MADAME (gaar hen og fingererer ved nogle Reagensglas) Edmund , kom her og forklar mig noget . Hvad er dette her for smaa tynde Glas ? HALL Det er Baciller , pas paa ikke at slaa nogen af Glassene itu . De er farligere end Dynamit . MADAME Kom dog og forklar mig det altsammen . Hall viser Glassene frem , men da de andre ogsaa ser til , fløjter Madame og lader som om hun keder sig ) ( 46 SANGERINDEN EVANSTON Det er underligt , her staar jeg med dette Glasrør , som ikke synes at indeholde andet end lidt grumset Vand , og saa er det en Verden af Smitte .... HALL Der er Pestbaciller i det Glas , nok til at affolke en Provins . MADAME Sæt det dog i Knaphullet , Hr . Evanston — det klæder Dem ... EVANSTON (uden at ænse hende, sætter Glasset fra sig og tager et nyt) Og dette ? MADAME (gaar tilbage til Maskinen) Edmund — skal vi saa høre , hvad det er for en mærkelig Maskine . Fortæl ! HALL Det er en Maskine til Fremstilling af Radium . EVANSTON Radium — Ah saa ! Radium , det nye Grundstof med de mange næsten overnaturlige Egenskaber , og som er saa fabelagtigt dyrt og vanskeligt at fremstille . .. HALL Var meget dyrt . Et Gram Radium koster hundrede Tusinder . Men det er en farlig Ting endnu at fremstille det . EVANSTON Hundrede Tusinder for et Gram ! Og De giver Dem af med at fabrikere det — maa man spørge hvor mange Tons om Dagen ? HALL Jeg kunde fremstille for en Million om Dagen . Men det vilde tage for meget paa mine Øjne ... EVANSTON (fikserer ham, ser at han er fuldkommen alvorlig, kniber Øjnene i) Hr . Hall , tilfældigvis har jeg læst en Smule om den nyere Kemi og dette Straalestof , Radium , jeg ved jo selvfølgelig ogsaa som SANGERINDEN 47 EVANSTON almindelig Avislæser , at De har eksperimenteret meget dermed og gjort nye Opdagelser , men det er da ikke muligt De har fundet en Metode til at fremstille Radium i større Mængder ! HALL (distræt) Jo . Det er just hvad jeg har fundet . Jeg løste Opgaven lige før jeg rejste til Evropa . MADAME (bliver opmærksom) Hvad siger du , Edmund ... EVANSTON (stammende, i en Slags Oprør) Jamen det er jo Millioner ... Millioner ... Det drejer sig jo om uhyre Værdier ! HALL (ler) Den Side af Sagen er i Grunden ikke falden mig ind endnu . De har Ret , der stikker blandt andet Penge i Opdagelsen . Jeg er for Resten ikke ganske færdig endnu . Men i Hovedsagen er Opgaven løst . MADAME Er det virkelig sandt ? Hvor du dog er flink , Edmund ! Tænk at du har opfundet saadan noget ! Jeg har ikke læst derom , ellers skulde jeg dog have gratuleret . HALL (stryger sig træt over Øjnene) Jeg har jo heller ikke offentliggjort det . Det maa ikke komme frem . Jeg antager ikke De omtaler det , Hr . Evanston . MADAME (sagte, inderligt) Var det det der havde medtaget dig saa stærkt ? EVANSTON Omtale det ! Jeg — aldrig ! 48 SANGERINDEN Det vil jo nok forandre Tingene . Vi kan endnu ikke se , hvad der vil vindes og hvad der vil overflødiggøres . Men Tilværelsen vil sikkert faa en anden Nuance . ( Pause ) MADAME Har du ikke noget af det sære Stof vi maa se ? HALL Det er altfor farligt for Øjnene . Jeg har selv ikke turdet fremstille videre meget endnu , fordi det truede mit Syn . Et større Kvantum af det i ren Tilstand vilde i et Nu gøre os blinde allesammen . EVANSTON (ler støjende) Blinde ! Aa ja , men med seks å syv Millioner Kroner i Ansigtet ! Det er næsten lige saa godt som Øjne ! MADAME Har du da ikke et ganske lille Stykke vi kan se ? HALL Det har jeg ikke , Leontine . Eller rettere det lader vi være . Men du kan faa Røntgenstraaler at se , hvis du har Lyst , det er ogsaa morsomt og noget af det samme . Jeg har et Apparat i Orden . MADAME Ja lad os faa vore Skeletter fotograferet ! HALL Det er ikke noget Fotografiapparat jeg har , det gaar meget hurtigere og morsommere for sig . Vi kan se igennem hinanden , bevæge OS og det hele . ( Hall laver et Apparat i Stand og beder en gaa ind i det mørke Kammer . Evanston undslaar sig , og Madame vil selv se . Mirjam kan ikke beslutte sig og Hall gaar da selv der ind , mens de andre ser skiftevis ind gennem Glasset ) SANGERINDEN 49 HALL (halvt for sig selv) Aa Edmund .... du er jo ikke andet end en Taage ! Du er Luft ! Jeg ser din Rygrad og alle dine Ribben ! Nej hvor det er underligt , naar du drejer dig rundt derinde ! Dit Ur og din Kniv svæver jo i Luften udenfor dig ! Du er skrækkelig som Skelet , Edmund ! Dit Hoved — nej det er dog for uhyggeligt , du griner jo med alle Tænderne som en rigtig Knokkelmand ... HALL (kommer ud og ler) MADAME Jeg saa dine tomme Øjenhuler ! jeg havde aldrig troet du skjulte saadan et hæsligt Udtryk , Edmund . Men hvor det er mærkeligt ! Nu du Mirjam ! HALL (ser ind paa Mirjam, dæmpet) Hvor hun er fin ! Se Leontine , se Hofteskaalen , hvor den er skøn og skrøbelig formet — som en Blomst med mystiske Blade , en Orkidé MADAME Saa nu vil jeg derind ! Herut Mirjam ! HALL Jeg vil se dit Hjerte , Leontine . Staa kun stille med Ansigtet ud mod mig ( raaber ) Jeg kan se dit Hjerte ! ( for sig selv ) Det er et godt stort Hjerte . Det ligner et Dyr der er sat i Bur hvor det arbejder voldsomt ! Det sunde Hjerteslag ligner nok mest en Dødskrampe ... Jeg kan se Blodstrømmen , en Skygge af det levende Blod , der raser igennem Hjerteportene ... MADAME (raaber inde fra Kassen) Lad nu Evanston Se ! ( Hun vrænger Næse af ham derinde og ler højt . Pause ) EVANSTON (krybende) Hr . Edmund Hall .... jeg kan ikke sige Dem , hvor det betager mig , det jeg har hørt med Hensyn til Straalestoffet Radium . 50 SANGERINDEN MADAME Deres Navn vil komme til at staa som et af Videnskabens højeste . Jeg kan ikke se Rækkevidden af Deres geniale Undersøgelser , men det forekommer mig de er af en Betydning , der stiller Dem som Midtpunkt i Historien . HALL (morer sig lidt) Det er ikke umuligt De har Ret . EVANSTON (ophidset) Hvad har De ikke i Deres Magt ! Hvad kunde De ikke foretage Dem ! Man har kaldt mig Religionsstifter — hvad er det imod dette ! De kan beherske Verden ! ( med opbrusende Frimodighed ) Jeg antager da ikke De har i Sinde at producere Metallet i saa store Kvantiteter , at det drager et Prisfald med sig ? Det ... dette er jo tusinde Gange bedre end at opdage at gøre Guld ! Det er simpelthen de Vises Sten ... HALL (fikserer ham med sin sorte Lorgnet) Saasnart jeg har fundet en Fremgangsmaade der reducerer Faren ved at fremstille og omgaas Metallet , mener jeg at offentliggøre det hele ... EVANSTON (raabende) Det hele ... Hemmeligheden ? HALL (tager en Bunke Papirer i Haanden) Se , her er alle Formler og Beregninger . Den Dag de er saa fuldstændige , som jeg ønsker de skal være , gaar de til et Tidsskrift . En Uge efter er de Allemandseje ... ( Pause . Det støder Evanston i Brystet , han ligefrem svulmer op , men han tier ) HALL (i sine egne Tanker) Der vil finde en Del Forandringer Sted paa mange Omraader . Jeg kan ikke se Rækkevidden endnu , men jeg tænker vi vil naa SANGERINDEN 51 til direkte at forandre paa Menneskene . Hidtil betyder Udviklingen jo ikke stort mere end at de har trængt sig sammen i Byer og modificeret sig i den Anledning , om det er en virkelig Forfinelse er et stort Spørgsmaal , tværtimod er de vel bleven ved at være Mennesker , i elementæreste Forstand . Men Ingen ved , hvilket finere Væsen der skjuler sig i det raa Menneske . Spørgsmaalet er hvad Stoffet betyder , og om vi kan komme bag om Materien til en ny højere Tilstandsform . Det " er det jeg tror jeg er paa Veje til : ( tager Brillerne fra sine syge Øjne ) at komme Stoffet til Livs . ( Sætter sig og synker sammen i Træthed og Grublen . Madame stiller sig hos ham og lægger Haanden paa hans Pande . Evanston iagttager ham , opsvulmet af Begær . Pause . Udenfor Solnedgang over New York ) . HALL (rejser sig, smiler) Se , hvor Byen er smuk nu , aandeagtig skøn ! Hvad er Huse , og hvad er Lys ? Himlen over New York ligner glødende Brint , og er vi ikke Aander der færdes deri , er vi ikke Ildvæsner paa Solen ? Hvem ved hvor virkeligt alt dette er , som vi bilder os ind at se ? MADAME (hviskende) Edmund ! EVANSTON (rømmer sig) Hr . Edmund Hall .... De bemærkede før , at De i Deres Undersøgelsers Løb var bleven ledet i Retning af at komme Stoffet til Livs , var det ikke saadan De udtrykte Dem .... det er netop i Anledning af et Spørgsmaal , der synes at vise samme Vej , jeg har tilladt mig at henvende mig til Dem ... ( Dørklokken ringer . Hall gaar hen og lukker op . ) MADAME (til Evanston) Des Pudels Kern ? ... 52 SANGERINDEN SANGERINDEN 53 TREDJE SCENE Hr . og Fru Mc CARTHY og Mirjam Karekin ind . Hilsener etc . ) ( Mc CARTHY (konfus) Jeg tænker , min Ven , Hr . Pastor Evanston allerede har meddelt Dem vor store Opdagelse , Hr . Edmund Hall , han kan næppe heller have undgaaet at omtale mig , der iøvrigt er Dem ubekendt , som en Mand af en faktisk ualmindelig Indsigt i okkulte Ting , hvorfor jeg jo øjeblikkeligt — ikke længere siden end i Aftes , og ved allerførste Seance — opdagede Frøken Karekins fænomenale Kraft , og Hr . Evanston har naturligvis fortalt Dem , hvorfor vor Tanke straks faldt paa Dem som den ene rette , jeg siger , den ene rette , hvem vi vilde indvi i denne Opdagelse , som jeg tiltrods for min Erfaring og Viden ikke tiltroede mig Autoritet nok til at slaa fast i Offentlighedens Bevidsthed som et uigendriveligt Fakta HALL Frøken Karekins Kraft — undskyld at jeg afbryder Dem Hr . Mc CARTHY — forstaar jeg , at Frøken Karekin er Medium ? Er det det De har konstateret , Hr . Mc CARTHY ? EVANSTON (vægtigt) Ja . HALL Hun er af den Type . Det interesserer mig levende at høre , at Frøken Karekin er Medium . I hvad Retning gaar Frøken Karekins Evner ? Jeg burde sagt mig det selv første Gang jeg saa hendes Øjne . Og Hænderne .... ( Mirjam ulykkelig over at blive lagt Mærke til , stumt Spil ) EVANSTON Jeg tænkte jo det vilde interessere Dem , Hr . Edmund Hall , jeg ved De som Antropolog har beskæftiget Dem ogsaa med Somnambulisme og den Slags okkulte Fænomener . Som jeg vist en Gang har sagt Dem er jeg ikke ganske ubevandret i Deres ver - ensberømte Produktion . Jeg — jeg tænkte jo det vilde interessere Dem at høre , at Frøken Karekin besidder denne mærkelige . .. Neurose vil De vel kalde det — i en ualmindelig udpræget Grad .. . HALL Jeg er Dem meget taknemlig . Er Hr . Mc CARTHY Spiritualist ? Mc CARTHY nikker ivrigt ) ( EVANSTON Hr . Mc CARTHY tilhører Metodisternes kirkelige Samfund — en Retning jeg ikke selv personligt anerkender . Han har i snart en Menneskealder dyrket Studiet af aandelige Videnskaber , han besidder et af de fuldstændigste Biblioteker over okkult Literatur , der findes i Amerika . Min Ven har stor Erfaring i at ordne og lede Seancer .... Han har en Kreds , et sluttet Selskab af Husets Venner , Mænd af uplettet borgerlig Anseelse til sin Raadighed . Med sit skarpe Blik for okkulte Evner opdagede han straks Frøken Karekins Begavelse , og rimeligvis fordi hans Kreds er saa kultiveret og indarbejdet gav allerede den første Seance nu i Aftes de mest forbavsende Resultater . De mest forbavsende Resultater .... Mc CARTHY Ja , vil De tænke Dem , at ikke to Timer efter at Frøken Karekin var kommen i mit Hus gjorde vi Opdagelsen , idet vi som jeg altid plejer naar jeg lærer et nyt Menneske at kende , satte os til Bordet for at prøve , om der skulde være mediumistiske Evner til Stede , hvilket jo øjeblikkeligt anede mig , og jeg siger Dem , at vi havde daarlig sat os til Bordet , før det begyndte at spasere — og jeg prøvede saa med Planchetten , og vi fik Aandeskrift , og Frøken Karekin talte i fremmede Tungemaal , Ting som vi jo før har set , men inden vi sluttede havde Frøken Karekin aabenbaret de mest fremragende Evner i Retning af Materialisation , og tillader De at jeg oplæser følgende Attest underskrevet af min Kreds ' s samtlige Medlemmer : Vi har Dags Dato observeret en skyagtig , tilsyneladende besjælet Formation danne sig og atter forsvinde foran et Tæppe , bag hvilket Frøken Mirjam Karekin 54 SANGERINDEN befandt sig i lethargisk Søvn . ( Kunstpause ) VI sluttede Seancen med en Resolution foreslaaet af Evanston — min Ven der — gaaende ud paa øjeblikkeligt at underrette Videnskabens første Repræsentant , Edmund Hall — Dem min Herre — om Sagen , det staar nu kun til Dem at bestemme om De vil overvære en Seance , naar som helst det er Dem belejligt , og hvis der nogensinde har frembudt sig en Lejlighed til at overbevise Videnskaben , som holder sig saa skeptisk til Spiritualismen , saa foreligger den faktisk nu .... Mens han taler ordner Hall forskellige Ting , samler sine Papirer og lægger dem ind i et Pengeskab , som han laaser ) ( HALL Tillader De , at jeg gør Frøken Karekin et Par Spørgsmaal ? Frøken Karekin , har De vidst af , at De besad den Evne , der blev opdaget hos Dem i Aftes ? MIRJAM Nej . HALL Har De nogensinde set noget eller hørt noget som andre Folk ikke hørte ? MIRJAM Nej . HALL Spøgte det i Deres Hjem ? MIRJAM Nej . HALL Har De haft nogen Sygdom som Barn ? MIRJAM Nej . HALL Siden vil De nok fortælle mig noget om Deres Barndom , Frøken Karekin og om hvad De har lært i Skolen , hvor De er fra i Armenien . Har De noget imod at fortælle mig , om De havde Søskende , hvad var Deres Forældre ? SANGERINDEN 55 Gaa Væk ! ( bærer Mirjam hen og lægger hende paa en Sofa i Baggrunden ) ( Pause ) HALL Jeg tænkte mig ikke , at Omtalen af Frøken Karekins Forældre vilde virke saa stærkt paa hende . Her er aabenbart en Kontakt i hendes Nervesystem som det er meget farligt at komme til . Hun maa have faaet et Chock , som har rystet hele hendes Væsen til Grunden og som kommer igen hver Gang Aarsagen berøres . Hvorledes kom Historien om hendes Ulykke til Deres Kundskab , Hr . Evanston , og ved De hvilket direkte Indtryk den unge Pige var udsat for ? EVANSTON Jeg ved ikke mere om det end hvad der blev mig fortalt af en anden Armenierinde paa Mellemdækket , som sov ved Siden af Mirjam Karekin og hørte hende jamre og tale højt i Søvne . De nærmere Enkeltheder er mig ubekendte , men jeg har sluttet mig til at Frøken Karekins Forældre og Søskende er bleven myrdet eller indebrændt , og at hun alene undkom — formodentlig en af disse Massakrer i Armenien man hører saa meget om og som forlængst burde rejst hele den kristne Verden til enstemmig Protest ( Pause . Samtale mellem Evanston og Mc CARTHY ) MADAME (kommer tilbage fra Mirjam) Nu sover hun . Tænk , Staklen ligger og græder i Søvne . HALL (til Mc CARTHY) Hvornaar har De tænkt at samle Kredsen til næste Forsøg ? Jeg antager ikke De har noget imod at vi holder Seancen her paa mit Laboratorium ..... Mc CARTHY Ja det var jo det vi skulde snakke om ... 56 SANGERINDEN Mirjam (undergaar en Forvandling, ser i Rædsel frem for sig, stivner, og pludselig bukker hun sig sammen om sig selv med Armene op om Hovedet. Synker fra Stolen ned paa Gulvet og falder i Afmagt. Forvirring, Udraab, stumt Spil af alle) EVANSTON SANGERINDEN 57 FJERDE SCENE Mason kommer ind , uden at have ringet paa . Selskabet fikserer hinanden og ham , hver for sig ophidset og skjulende det hver paa sin Maade ) ( MASON (frisk og familiær) Er selve New York nu ikke en lille By ! De er ikke de første kendte Ansigter fra „Bacharachs " Promenadedæk jeg er løbet paa i Dag , Hr . Evanston og Madame D ' Ora . Ved De for Resten at man altid naar man gaar fra et Skib efter en Rejse er sikker paa at træffe sine Medrejsende paa den mest gaadefulde Maade i Byen man kommer til — i en Elevator , paa Sporvognen , Steder hvor det er Sekunder om at gøre om man støder paa hinanden eller ej — men man gør det . Man behøver ikke , mine Herrer og Damer ( med Eftertryk ) som jeg at være Detektiv for at have gjort den Opdagelse . — Maa jeg takke for behageligt Selskab om Bord .... HALL (meget høflig) Hvormed kan jeg være Dem til Tjeneste Hr . Mason . MASON Et simpelt lille Forretningsanliggende Hr . E . Hall .... Jeg har en Blodprøve — det angaar en kriminel Sag i London ( knurrer sagte ) — som jeg gerne vilde have undersøgt paa Deres Laboratorium . EVANSTON (træder langsomt i Skygge ind ved en Reol. Det er begyndt at skumre i Stuen) HALL (ligegyldig) Vær saa god at henvende Dem to Etager nedenunder hos mine Assistenter . MASON (fikserer ham, bevæger Læberne, som om han er frapperet af denne Forhærdelse) Jeg er Dem meget forbunden . Tak — ( nikker ) Ja , det var mit Ærinde . Maa jeg saa sige Farvel ( mod Evanston ) Farvel Hr . Evan - ston . Tak for sidst , skulde jeg sige . Hvor bor De i Byen ? Maaske træffes vi igen . En Whisky i Deres Selskab vil altid være mig en Behagelighed . Det har glædet mig meget at gøre Deres Bekend ... . men hvad .... hvad er dette ? Under det foregaaende har Mirjam rejst sig fra Sofaen og nærmer sig nu som Søvngængerske med opløst Haar og aabne Klæder ) ( HALL (bydende) Stille ! Mirjam famler med aabne Øjne om i Laboratoriet langs Væggene , glider hen imod forskellige af de Tilstedeværende og fra dem igen , staar stille og bøjer Hovedet i Retning af Hall . Nærmer sig ham med udstrakte søgende Arme , bliver staaende foran ham og lægger famlende sin Haand lige paa hans Hjerte . Han farer sammen , da vaagner hun og ser sig om med et lille Skrig ) ( MASON (med stærk Stemme) Et nyt Offer , Hr . Edmund Hall ? HALL (tager sig sammen af sin Sindsbevægelse) Hvad mener De ? ( Pause , stumt Spil af Evanston , der kun med Møje holder sig oppe ) MASON De mener Dem nok sikker , nu De er i New York ! Begynde forfra igen — hvad ? HALL (med Energi) Hvad er det for Detektivsnak De gaar omkring og plager Gud og Hvermand med ? Hvad har De her at gøre ? De har hørt hvor Kontoret er De søger MASON (knurrer, ringler med Haandjernene i Lommen, gaar tæt op ad Hall og nærmer sit Ansigt til hans) HALL Vær saa god ikke at staa og varme mig med Deres Person ! De bringer mig Gaden herop , alene i Deres Klæder — for ikke at tale om Deres Aande .... 58 SANGERINDEN De vil høre fra mig ! ( bukker og gør dannede Skrabud for Resten af Selskabet idet han gaar ) HALL Hvad i Alverden gik der af Manden ? ( Pause ) MADAME (med et passioneret Blik, stryger sig ind paa Hall, sagte) Var det rart at hun valgte netop dig at gnubbe sig op ad , den Lille , hvad ! I lignede ved Gud et Billede , et yndigt Oljetryk ( betvinger en Hulken , saaret ) Og det var mig der sang Visen om den blinde Pige ! Det huskede du slet ikke .... HALL (vender sig fra hende mod Evanston og Mc CARTHY) MADAME (mod Mirjam) Dit Haar flyver dig jo om Ørene , Tøs ! Kom iher MIRJAM Aa ! MADAME (med sammenbidte Tænder) Du skulde beholdt den Frisure jeg lærte dig — med den Frisure a la Gudsengel bliver du jo uglet paa et Øjeblik . Saa , min Pige , se nu ikke saa ynkelig ud , det er jo ingen Ulykke heller , at du skaber dig .... ( kan ikke styre sig , river hende i Haaret ) Staa Stille , siger jeg og lad mig sætte det ordentlig ! MIRJAM Av ! MADAME Skal det nu se ud som om jeg gjorde dig ondt ? ( kniber hende ) MIRJAM Av ! Av ! ( klager sig ) SANGERINDEN 59 MASON (tilbage, kommanderende) Nej hør nu MADAME (slaar op med Hovedet mod Hall) Jeg rev hende i Haaret ! Jeg kneb hende i Armene da hun peb ! Brister i voldsom Graad ) ( ( Pause . Hall og de andre taler dæmpet sammen , der tages hurtigt Afsked , og de gaar . Hall og Madame bliver alene tilbage ) 60 SANGERINDEN EVANSTON (som nu ganske er i Ligevægt) FEMTE SCENE MADAME (stamper med et Brøl i Gulvet da Døren lukker sig efter dem. Hall kommer ind og begynder at gaa rundt paa Gulvet. Hun følger efter ham, vrider sine Hænder) Edmund ! HALL (standser og ser paa hende, hun kaster sig paa Knæ for ham, han gaar igen, og hun slæber sig efter ham paa Knæene) MADAME Om Forladelse ! Om Forladelse ! HALL (hjælper hende op) Saa , Leontine ! ( sukker ) Igen Scener ! MADAME (om hans Hals, tudbrølende) Jeg elsker dig . HALL (klapper hende) Ja det er vel det der er ved det . MADAME (utrøstelig) Husk at det var min Dag Jamen det kan det jo blive endnu ! Du er da i det mindste alene paa Valen , min kære Ven MADAME (græder stærkere, som et Barn) Edmund ! ( saa græder hun ud med et sidste stort Rusk , slænger Taarerne fra Øjnene med Haanden , sukker lykkeligt , og de krampagtige Trækninger i hendes Krop gaar over i Latter , hun ler og græder paa en Gang . Omfavnelse , stumt Spil ) HALL Skal vi saa sætte os ! Det er for sent at køre ud nu ( tænder et enkelt Blus ) Skal vi blive her ? MADAME (syngende) Ja . HALL Jeg tror jeg har noget spiseligt heroppe et Sted og Vin vist ogsaa , skal vi spise lidt ? MADAME (endnu mere syngende) Ja . HALL (klirrer mellem nogle Flasker) MADAME (som et Barn) Tag nu ikke noget af al den Gift , du har heroppe ! HALL Nej , her skal du se ( bringer en Flaske Champagne ) MADAME Ah . HALL Og her er nogle Sandwiches , lidt tørre tror jeg — men det er da bedre end at skulle gaa ud nu , ikke ? SANGERINDEN 61 HALL Jo . ( Pause . De sætter sig i „Stuen " og spiser og smaasnakker ; Repliker ad libitum ) MADAME Ja lad os have det hyggeligt . Er vi nu ikke hjemme ? ( sukker dybt ud , Graaden kommer et Øjeblik igen ) Er det ikke SOm Om alt det slet ikke har været , siden vi sidst sad saadan , alle de lede Aar , alle Misforstaaelser , Tiden der er gaaet — nu sidder vi her ene to igen . Det er væk altsammen , det er slet ikke os der altid flakker om paa Rejse og slaas som vilde Dyr , du med dine skrækkelige Problemer , jeg med mit Publikum . Nu er vi bare et Par Kærestefolk som i Begyndelsen og sidder og har det dejligt Skaal ! Det er virkelig en rar lille Stue du har indrettet dig her lige midt i dit Laboratorium , som ellers minder mig uhyggeligt om en Sektionsstue , et Marterkammer eller saadan noget , hvor Indvoldene tages ud ( blader i en Bog , pludselig aggressiv ) Maa jeg spørge dig hvad det er for en Masse Fotografier af Kvinder du har , Negerinder , Japanerpiger og alt muligt — HALL Det antropologiske Værk du blader i ? — Naa ja , det er forskellige Typer . MADAME Behøver de at være splitternøgne for at man skal kunne studere dem ? Uf kulørte Piger ! Mandfolk ! blader videre ) Hvad er det for et Avisudklip her ligger ? Mere Anatomi , skrækkelige Billeder af et myrdet Pigebarn — at Aviserne altid skal søle sig i den Sags Rædsler ! Kolossale Overskrifter : Kvindemord , en ny Jack the Ripper ..... en Sæk fisket op af Themsen , som viser sig at indeholde det sønderlemmede Lig af en ung Pige .... parteret af en kyndig Haand ... Morderen et af disse Udyr i Menneskeskikkelse , som det moderne Storstadsliv udklækker .... hvor modbydeligt ! Den Myrdede en ung Pige fra Smaagaderne , Elly Johnson ... det sædvanlige ... der er Tale om en Sparekassebog paa et Par hundrede Pund , ikke saa lidt endda , som er hævet samme Dag hun forsvandt .... Liget mang - ( 62 SANGERINDEN MADAME lede den venstre Haand , paa hvilken man vidste hun bar en Ring . . .. Politiet menes at sidde inde med en værdifuld Nøgle til Forbrydelsen ( stopper op , ser paa Hall , læser det sidste med pludselige Tegn paa Skræk — ) den bekendte Detektiv Mason har taget sig af Sagen .... det er jo ham fra Skibet , ham der lige nu var her min Gud Edmund , han mistænker da ikke dig — hvad er alt dette ? HALL (som under Oplæsningen er bleven meget bleg, trækker Vejret dybt) Maa jeg se det Udklip , ( undersøger det ) Daily News for 17 Januar ... det er over tre Maaneder siden , ( hans Hænder begynder at ryste ) Ja da var jeg netop i London .... MADAME (med et Skrig) Edmund ! HALL (ler sorgløst) Men dette Udklip her har jeg aldrig set for mine Øjne før .... MADAME Det er ikke dit ... hvordan er det da kommen i din Bog ? HALL (hovedrystende) Det begriber jeg ikke . Falder det dig et eneste Nu ind , at jeg , at jeg kunde være Gerningsmanden til det der ? MADAME (ser længe paa ham, lettet) Nej , det er jo umuligt . Nej , hvor kunde jeg faa den Ide ! ( ler befriet ) At jeg kan være saa hysterisk ! ( Griber sig i det samme til Munden og kvæler et lille Angstskrig ; for henne paa Entredørens matte Glasrude , der er svagt oplyst udefra , ses Profilen af en Mand med rundpullet Hat paa Hovedet ; den forsvinder straks igen ) Saa du ham ? HALL (stivner) Hvem ? SANGERINDEN 63 Det var Mason ! Jeg saa hans Skygge paa Entredørsruden — han gaar og lurer derude , Edmund ! HALL (rejser sig øjeblikkeligt, gaar hen og aabner Døren, ser ud, lukker den igen) Der var ingen . MADAME Hvor du er bleg ! HALL Er du sikker paa du saa ham ? MADAME (nikker) Han maa have skjult sig , da han hørte dine Skridt , eller er løbet ned ad Trappen . Hvad betyder det dog . O Gud , Edmund ! HALL (rolig, sætter sig) Naa ja , han belurer mig altsaa . Det er da det hele . En eller anden grov Misforstaaelse . MADAME Duhar da ikke HALL Maa jeg nu være fri ! MADAME Hvorfor vilde du drukne dig ? HALL (tier) MADAME (jamrende) Edmund ! HALL (mumler koldt) Fordi jeg vilde drukne mig behøver jeg da ikke at have slaaet Folk ihjel . 64 SANGERINDEN MADAME Jeg tror det ikke heller . Men kære , kære Edmund , fortæl mig nu , hvorfor du vilde dø ? Hvorfor Tasken med „Lodder " og den Krog i dit Bælte ? HALL (efter en Pause, ligefrem) At jeg vilde aflive mig kan jeg jo ikke nægte . Jeg fandt det selv uappetitligt , vilde i hvert Fald ikke findes , det skulde være total Forsvinden , derfor regnede jeg det ud med at gaa overbord med noget tungt bundet til Kroppen . MADAME (begynder stille at græde) Hvor du maa have været tungsindig ! Hvordan ... hvad var Grunden til at du havde det saa sørgeligt ? Var det alt — altsammen forbi for dig ? HALL (dæmpet, henkastet) Tja , det hang sammen med mange Omstændigheder , Overtræthed var vistnok det væsentlige Moment . Ødelagte Nerver .... MADAME Stakkels , stakkels Ven ! Og alene ! Hvor det var godt jeg traf dig ! Saa gik du der ene om i London og var saa forfærdelig tungsindig .... HALL (ser vist paa hende) Jeg er bange for jeg var mere end tungsindig , for ved du hvad , det slog mig , nu da jeg saa det Udklip , at ( stammer ) at jeg ikke kan huske en eneste Smule af hvad jeg tog mig for i de Dage i London . MADAME O Gud , men Edmund dog ! HALL (halvt for sig selv) Det er jo et temmeligt klart Tilfælde af hvad vi kalder Absence , en ikke saa sjælden nervøs Svækkelsestilstand hvor man er SANGERINDEN 65 MADAME (i Sindsbevægelse) i Stand til at gøre hele lange Rejser og bære sig fornuftig ad i alle enkelte Ting men uden egentlig Bevidsthed og uden bagefter at kunne erindre det mindste derom .... MADAME Hvor frygteligt ! Og i den halvt utilregnelige Tilstand var det du følte Trang til at tage Livet af dig ? HALL Hm , ja . Hvad det angik at dø var jeg for Resten tilregnelig nok ... MADAME Hvor kan du sige det ? HALL (ejendommelig dristig) Døden har altid ligget mig nær MADAME (rykker sig angst tilbage) HALL (ser frem for sig) Jeger vist egentlig død . Jeg tror altid jeg har været død .... alle de Mennesker jeg har kendt har været bange i Mørke , jeg er ikke bange i Mørke MADAME (gyser saa hun hopper derved) Jeg er . Uden at nogen af dem lægger Mærke dertil viser Masons Skygge sig igen paa Entredørsglasset og bliver staaende under de næste to Repliker ) ( HALL Og dog tror jeg du kunde dø her med mig , nu paa Stedet , hvis jeg bad dig derom .... MADAME Edmund , du skeler ! Nu ligner du jo virkelig en Morder — fy ! HALL (rejser sig, ryster Stemningen af sig, smaaler) Ja , nu synes jeg næsten selv jeg bliver lidt underlig . 66 SANGERINDEN Du er syg , Edmund . Ved du hvad jeg tror , du er slidt ud af dit Arbejde , dine Nerver er mere ødelagte end du selv aner . Du er et Fremtidsmenneske , det er det du lider af , du jager dig selv til Døde for at give Menneskeheden et nyt Indblik i Naturen , du er et Offer for Fremgangen i Tilværelsen . Men du skal leve ( stærkt ) og jeg vil hjælpe dig dermed ! Jeg kan , du ved jeg har Nerver som en Hest .... ellers havde de da ogsaa for længe siden faaet jaget mig i Søen — ( stærkere ) Du , det er en vild og bitter Kamp at leve , og har man noget at give , er man noget , bliver man jaget og sat til at danse og pisket til at le og kildet til at gøre Kunster , saalænge til den sidste Rest blodige Sjæl er plukket ud af en — Aa jeg kender det , ogsaa jeg ! Saa skal man rejse , og saa skal man være ung , ung vil de have man skal være i hundrede Aar . ( støder Luften ud af sig i Raseri ) .... men mig skal de ikke faa Bugt med , jeg vil leve , og du skal leve , hører du , ikke falde , ikke synke , trodse skal du , leve , leve — ( vrinsker højt ) ... og nu vil jeg synge Plejlvisen for dig .... HALL (rørt) Ja kære Leontine , syng du en Sang for mig . MADAME (puster ud, roligere) Jeg tror ikke du kender den . Hør saa først Forklaringen . Ser du , naar vi i min Barndom kom ud paa Loen til Folkene der tærskede , spurgte de altid om vi vilde lære Plejlvisen , og sagde man saa ja , lagde de Plejlen om Halsen paa en og trykkede til , gav Luft og trykkede til — og saa var det man steppede og sang Plejlvisen . Er du med . Hør her : tripper som om hun skal kvæles ) ( Av ! Hold inde , Djævel .... Kæreste , kære .... SANGERINDEN 67 MADAME (sorgfuld) jeg synger , jeg synger .... Hold op , lad være ! Knirk , Knirk . dybt ) ( Av ! Jeg lover dig , Blodhund , at kvase din Hjærne .... ( Bedende ) Nej jeg er henrykt , jeg synger saa gerne . Knirk , Knirk . Dansende ) ( Av ! Det er saa dejligt , Didelom Deja — ( voldsom ) Stop din Satan Hip Hop og Heja . Knirk , Knirk . Av ! Hvad kan jeg give dig Dyr , for at standse ? Jeg kvæles ... det er saa dejligt at danse . Knirk , Knirk . fortvivlet ) ( Av ! Et Spark i Plejlerens ædlere Dele ? Nej det er jo Sjov og Kommers , det hele ! Knirk , Knirk . ivrigt dansende ) ( Av ! Jeg tripper .... for Helvede ! Trip Trap og Trippe .... 68 SANGERINDEN jeg kysser din Hov , hvis du lader mig slippe . Knirk , Knirk . Smerteligt ) ( Av ! Jeg synger jo , synger du rider mig , rider du kilder mig ... Kære ... jeg ler ... Aa jeg lider Knirk , Knirk . i yderste Vaande ) ( Av ! Nej , Nej , Nej dog Forbandede Frister ! Ha ha ha ha Mit Hjærte brister . Knirk , Knirk . Tæppe . SANGERINDEN 69 TREDJE AKT Laboratoriet . Midt for op imod Bagvæggens Reoler er der indrettet et „Kabinet " af sorte Fløjelsportierer . Klædes Skodder for alle Vinduerne ; kunstigt , sparsomt Lys i Rummet ) ( FØRSTE SCENE Evanston og Hall ) ( EVANSTON (rejser sig tøvende) Ja jeg faar vel saa gaa ... ( Pause ) jeg havde tænkt mig et gunstigere Udfald af vor Samtale , da jeg gik herhen , Hr . Hall . Det er naturligvis Deres sidste Ord ? HALL (sysler med nogle Apparater, slaar op i Bøger, distrait) Det forekommer mig vi har udtømt Emnet , Hr . Evanston . Vi ser for forskelligt paa Tilværelsen ... EVANSTON (bitter) De behøver ikke igen at minde mig om den Forskel i Dannelsestrin , der er mellem Dem og mig , jeg føler den hele Tiden selv ( lavere , med bunden Ondskab ) ... men det kunde dog være De vil angre at have afvist mig ... HALL Ja saa ? EVANSTON (med Hadet i Halsen) Selvfølgelig , en fin Mand ser Tilværelsen ovenfra ... men det er hændt før at den har hævnet sig ! De bor højt , Hr . Edmund Hall ... men jeg vil dog minde Dem om at der er en Skotøjsforretning i Etagen ovenover . HALL (ler venligt) De mener jeg kunde risikere at faa Støvler i Hovedet ? EVANSTON Loftet over Deres Hoved er da i hvert Fald ikke Guds Himmel — De kunde rage noget ned over Dem endnu ! ( slaar om ) Ja , det var nu ikke for at sige Dem Ubehageligheder jeg har søgt Dem idag ( undertrykt voldsom ) ... kan man ikke vinde Deres Fortrolighed ? Hvorfor den kolossale Afstand imellem Dem og mig ? Hvorfor staar De og gør mig til en grovere Natur bare ved Deres Forbehold , hvad Ret har De til at gøre mig til en paatrængende ... en Falskner , ved Deres reserverede Fornemhed ? Hvis De vilde forstaa mig skulde jeg vise Dem , at ogsaa jeg er noget og kan noget — men viser De mig bort bliver jeg uærlig , og det har De ikke Lov til ... ( fatter sig med Møje ) HALL (opmærksom) Det lyder menneskeligt det De der siger ... EVANSTON (i Sindsbevægelse) Jeg er som man tager mig ! Hall , jeg vil være oprigtig mod Dem ! De er den eneste Mand jeg har følt Trang til at aabne mig for , for De er intelligent . Der er det ved Dem jeg har længtes efter alle mine Dage , De ... De staar fast som en Klippe i Tilværelsen , man bliver sig selv i Deres Selskab ( med Lidenskab ) brug den Magt De har over mig til Deres eget Bedste ! Tag Dem iagt for at miskende mig ! ( pruster , fatter sig ) Hør nu her ... før bad jeg Dem rent forretningsmæssigt endnu en Gang om at gaa i Kompagni med mig , det var forkert , skønt jeg mente det som en Mand overfor en Mand , men det var ikke mit Væsen . Jeg vil sige Dem , jeg er lige saa lidt Forretningsmand i ordinær Forstand som De er ! Forstaar De mig nu ? I Sammenligning med Dem er jeg en Praktiker , jeg er skabt til at have Realiteter mel - SANGERINDEN 71 lem Hænder , jeg er Organisator , men Handel og Erhverv , Penge , er jeg , naar det kommer til Stykket , ligesaa hævet over som De med Deres naturvidenskabelige Idealisme . Det er ikke det jeg vil Dem ... ( retter sig ) ja det vilde jeg dog De skulde vide , inden jeg gaar ... HALL (ligefrem) Hvad havde De da tænkt Dem , Hr . Evanston ? Deres Tilbud gaar ud paa , at De vil overtage den økonomiske Drift af mine Opfindelser — hvilket andet Formaal end et rent materielt er det egentlig De har ? EVANSTON (med en imponerende Kynisme) Jeg skal prøve at være lige saa kort som De . De ved jeg har startet en religiøs Bevægelse her i New Yorks Fattigkvarterer , Vækkelsesmøder etc . , alt det De fra Deres kategoriske Synspunkt sammenfatter under Begrebet Massesuggestion . Jeg tør sige , min Ide er ny , den gaar ud paa at sammensmelte den kristelige Mission med den moderne Socialisme . Hvorfor modarbejder de to Retninger hinanden , da det dog er den samme Hensigt der ligger til Grund for dem begge , nemlig at forsyne Masserne med en Illusion og indkassere Kontingentet ? Jeg har haft rivende Fremgang i de sidste Par Maaneder som De ved , man kalder mig ikke uden Grund Profet . Det gaar som det skal . At der er Penge i sligt ved De dog vel — hvad har Booth ikke tjent paa det Tric at blande Kristendom og Vagtparade sammen ? Min Religion er selvfølgelig af langt mere vidtrækkende Betydning . Men tror De virkelig at selv pavelige Indtægter er mit egentlige Maal ? Tror De Muhamed saa sin Mission i at blive en rig Mand ? Nej først da han fik Enkens Penge , Kapital , kunde han begynde at tænke paa sit Arbejde . — Hvad tror De Religionsstifteren i det hele taget vil ? ... HALL Magt . EVANSTON Ja . ( Pause ) 72 SANGERINDEN De ved Besked . Hvor det er Skade at De savner Initiativ . HALL Hvad savner jeg ? EVANSTON Appetit . Der er ikke Historie i Dem . De er Dem selv nok . De vil jo ikke leve ! De lukker Dem selv inde ... New York kalder paa Dem , og De hører det ikke — tillader De ? ( gaar hen og siaar et af de store Forhæng i Baggrunden fra . Der bliver daglyst paa Scenen , og gennem Vinduet ser man ud over et Perspektiv af New York , den nedre By med solbeskinnede Skyskrabere , Brooklynbroen , Havnen og Statue of Liberty . Et dybt Brus af Byen høres . ) . . . Se Verdens Port ! Hører De New Yorks Røst ? Forstaar De hvad den siger ? ( gør sin Stemme raa og mystisk ) Guld siger den . Men kan De høre en Undertone , ude fra Havet , en Længselstone , Verden , siger den , Verden ! Der ligger et Tusindaarsrige og slumrer under Bruset i denne By , som er Fremtidens Verdenshovedstad ! For alt det vi ser her , det er endnu kun Penge ! Millionærerne , Pengefyrsterne .... ynkelige Slaver af et Metal , uden en Tanke der rækker ud over deres Børs , Trælle for den laveste Samlermani ! Hvor mange af dem har saa meget Vid at de kan bruge de Penge de skraber sammen ? Er der nogensinde en eneste der har vist Sans for at bruge Mennesker ? Amerika er uden Hoved ! Her er alt , et kolossalt Materiale , Stof og Mennesker , men af Aand ikke den svageste Gnist ! Og hvad kunde der ikke gøres her ? ( i hensynsløs Inspiration ) hvad lod der sig ikke udrette med denne Hob af sammenrendte , overophedede , aandeligt forhungrede Mennesker ? Hvilket Brændsel for en Ide ! ( lynende af Begær ) Herfra kunde Verden erobres ! Hall ! De og jeg kunde indtage Verden ! Lad mig administrere Deres Opfindelse , giv mig Kapital , og De skal se at jeg forstaar mig paa at bruge Mennesker ! Skulde vi ikke være store nok til at stifte et Kejserdømme ? For Satan , var Cæsar til at begynde med andet end et fugtigt Spædbarn , groede Neglene paa Tamerlan anderledes end paa en af os andre ? Napoleon ? Storhed , født Storhed , det vil sige ingen Grænser at anerkende ! Menneskeforagt , Hall , De er Menneskeforagter ! Vi to kunde gøre det ... SANGERINDEN 73 EVANSTON De varmer som en Strygebolt . Er det ikke Dem der er en Sværmer nu , Hr . Evanston ? Undskyld at jeg holder mig til Jorden og gør en ganske uhistorisk Bemærkning — er det saa Meningen at jeg skal være Parthaver i Deres religiøse Faktori , samtidigt med at De overtager Driften af mine Opfindelser .... ? EVANSTON (utaalmodig) De har forstaaet mig bedre end De lader ! Har jeg ikke hørt Dem selv tale om at forandre Menneskene ? Naturligvis er det ikke Meningen De skal gaa med til et System De anser for vulgært . I samme Øjeblik De gaar i Kompagni med mig nedlægger jeg selvfølgelig min Missionsvirksomhed . For nu har vi jo ... ( det ringer ) HALL (gaar for at lukke op) Et Øjeblik ... EVANSTON (efter ham, hastig) Nu har vi jo en ny aandelig Fremtidsbevægelse , som De ikke kan nægte tilfredsstiller Deres Smag ... HALL (slaaet, vender sig) Spiritismen ... EVANSTON (nikker, trækker rask Forhænget for Vinduet igen) 74 SANGERINDEN HALL (vifter sig, med Lune) ANDEN SCENE (Madame D'Ora ind. Hun er i et vældigt Toilette, gaar frem midt paa Scenen. Stumt Spil) MADAME Goddag , Edmund . Kommer jeg til Ulejlighed ? Hvorfor er her noget for Vinduerne , her ligner jo et Mørkekammer . Ja her er jeg igen . Velkommen tilbage . EVANSTON Goddag , Frue ... MADAME (drejer sin store Hat saa hun ikke kan se ham, mod Hall) Edmund , hvordan har du haft det ? Du har vel arbejdet meget , du ser igen altfor overanstrængt ud . Og stadig med de sorte Briller paa ... dine Øjne er dog vel ikke bleven daarligere ? Jeg synes ikke jeg kender dig rigtigt . Det er jo ogsaa hele tre Maaneder siden jeg har set dig . Ja jeg har jo gjort Lykke , Edmund ... du spørger mig slet ikke om min Tourné ... HALL (gør en høflig Bevægelse) EVANSTON (mod Hall) Som sagt ... maa jeg sige Farvel ... MADAME (gør Front imod ham, barnlig) Forjager jeg Dem , Hr . Evanston ? EVANSTON (kontormæssig) Bevares , jeg stod just i Begreb med at anbefale mig . MADAME (fikserer ham, brister i Latter) Jeg traf Folk i Utah der kendte Dem ... Ungdomsvenner , Mormoner ( mod Hall ) Tænk dig Hr . Evanston er virkelig Mormon . Kan du huske du sagde det . Du ser virkelig godt , til Trods for dine stakkels Øjne . ( mod Evanston , leende ham i Ansigtet ) Jeg skulde endelig hilse Dem ! EVANSTON (bider sig i Læben) Tak . SANGERINDEN 75 HALL Deres Brødre interesserede sig levende for Deres nye Religion og var uselviske nok til at unde Dem Deres Fremgang og Berømmelse her i New York , skønt det jo egentlig ikke kommer Mormons Rige tilgode . Gaar det nu ogsaa an saadan at træde op som Profet for en helt splinterny Gud , endnu inden Mormons Salve er tør paa ens Isse ... saa stort er Amerika da heller ikke at det kan forblive skjult . De ser da at jeg har faaet det at vide , og det uden at anstrænge mig derfor . Men jeg skal ikke røbe Dem , De kan stole paa mig ... EVANSTON Aa tak ... det er aldeles ingen Hemmelighed at jeg har været Mormon ... MADAME Hvor mange Koner havde De ? EVANSTON Skal det være et Frieri ? MADAME Hvad siger den Bøffel ! EVANSTON (mod Hall, fnysende) Medhvem vil De tale , den Dame eller mig ? HALL (afmaalt) De kan ikke give mig Valget mellem hvem jeg skal tale med i mit Laboratorium . Her er alle lige , enhver faar sørge for sig selv ( ser fra den ene til den anden ) under de Former Vedkommende selv bringer med sig ... MADAME Edmund ! EVANSTON (slaar om, snigende) Madame D ' Ora og jeg indvikler os altid i Krig , naar vi ses , jeg ved ikke til hvad Gavn . Men jeg plejer jo at vige Marken 76 SANGERINDEN MADAME (skoggerler) for Dem og gør det ogsaa nu . Hvor De kommer til Stede ved jeg at jeg har tabt mit Spil ( mod Hall ) . Maa jeg for at afslutte vor Samtale , Hr . Edmund Hall , bede Dem betragte hvad vi har talt om som definitivt opgivet . Nu da Madame sagtens igen skal indtræde i sine Privilegier her i Laboratoriet , er jeg paa det rene med at den Alliance jeg foreslog Dem ikke kan komme i Stand . Jeg vil dog kun endnu en Gang minde Dem om hvad jeg bemærkede før ( dæmonisk ) nemlig at man er inde paa Kapitalen , hvis man kan bringe en Illusion paa Markedet , det er en Vare ( ondt ) mærk Dem dog det . De har haft Deres Chance ... og husk at jeg har sagt det ... MADAME (til Hall) Han truer ... HALL (pirrelig) Aa giv os nu Lov til at blive færdige ... EVANSTON (profetisk) Glem ikke Deres Drøm ... at komme bag om Materien til en ny højere Tilstandsform ( mod Døren ) ... den raa Virkelighed — det vil sige mig — er De naturligvis hævet over , nu ved jeg det og skal rette mig derefter ( i Døren ) ... vi ser for forskelligt paa Tilværelsen , en umaadelig Afstand ... men det kunde dog være at Virkeligheden — at jeg er Dem nærmere end De tror .... ( ud ) SANGERINDEN 77 TREDJE SCENE MADAME Hvad mente han? HALL (træt) Ja hvad mente han . Folk forbruger mange Ord . ( Pause ) MADAME At jeg skulde træffe ham , at han skulde være den første jeg stødte paa hos dig , naar jeg kom tilbage ! Og jeg som havde glæ - det mig til at gaa lige op til dig ( ser forventningsfuld paa ham ) lige ind til dig ... nu er det som om jeg slet ikke var kommen ! ( Pause ) .. . Hvad er det for et Kammer eller Telt du har faaet opstillet der , Edmund ... og du har faaet et Orgel herop tror jeg , hvad bruger du det til , umusikalsk som du er ? Og de hæslige Forhæng for Vinduerne ( nervøst ) — er det til dine Aandeforsøg , jeg har jo læst om hvad du har taget dig for i den sidste Tid . Altid noget nyt , altid svæver du oppe i en eller anden mystisk Sfære , mens vi andre støjer nede paa Gaden og sidder fast i et Opløb . Jeg har jo haft det dejligt ( med et Udbrud ) men jeg har længtes , jeg har længtes efter dig , Edmund . Og du har endnu ikke set glad paa mig , siden jeg er kommen , ikke en Gang venligt ... ( nedsvælger sin Bevægelse ) HALL (aandsf raværende) Du har haft en god Tur ? — Vil du ikke tage Plads ... MADAME Hvor er du henne ? Ja lad os sætte os . Har du travlt ? Du ser saa fortænkt ud . Jeg skal nok gaa snart . Sover du ikke godt , Edmund ? HALL Aa ... ( Pause ) MADAME (varsom, syngende) Skal jeg fortælle dig om min Rejse ? Amerika er dog et vidunderligt Land , jeg har været gennem alle Staterne ... vidunderligt ! Vesten ! Stillehavet ! San Francisco ! Jeg svømmede i Stillehavet , jeg elsker det ! Niagara ! Jeg har aldrig mødt noget jeg syntes lignede mig som Niagara — er det hovmodigt sagt af mig ? Det lignede mit Hjerte . Turbinerne mindede mig om mit Korset . Jeg sang ved Niagara , jeg har aldrig sunget saa godt , aldrig været akkompagneret saa dejligt . Det endte naturligvis med at jeg tudede ( begynder at græde ) og nu tuder jeg igen ... mit Hjerte ... Niagara ! Jeg har saadan et Vandfald inde i Brystet , Edmund , bryd dig ikke 78 SANGERINDEN om det , en Syndflod der bruser i mit Hjerte ( græder et øjeblik højt og slænger Taarerne fra Øjnene ved et Kast med Hovedet , fatter sig ) . . . jeg kunde i Grunden altid græde , ( tungsindig ) Men det forlanges jo ogsaa , at man skal le ( ler ) ... ja hvor har jeg moret mig paa Rejsen , hvor har jeg set og oplevet dejlige Ting ! ( med et stort Sideblik ) ... og forelsket har jeg da ogsaa været ! Befolkningen er jo ikke til at staa for . Det var ude i Vesten ( forsigtig ) , det var , Edmund . Der traf jeg en Mand , et kolossalt Karlfolk , Jæger og Rytter og Guldgraver naturligvis , han sendte en stor raa Guldklump op til mig i en Buket , det skulde nu forestille hans Hjerte — Gud hvor var han pragtfuld ! Jeg skulde lære at ride og paa Bjørnejagt sammen med ham , han vilde give mig et helt Gods , du gør dig ingen Begreb om hvor han var forelsket , spilgal ! Men endskønt Øjnene Var lige Ved at hoppe ham ud af Hovedet ( kan ikke bare sig for Latter ) og Jeg ved Gud hvert Øjeblik var fattet paa at han skulde slæbe væk med mig ... ved du saa hvad det blev til ? Han gjorde mig et Ægteskabstilbud ... er det ikke bedaarende ? Hvor I Mænd er søde ! ( Pause ) ... Han kommer vist for Resten hertil . Han vilde rejse efter mig , sagde han ... HALL Hvem ? MADAME Min Cowboy — ham jeg fortæller dig om . HALL Oh naa ! MADAME Distrait som du er har du nok ikke hørt efter . Det var en Frier ude fra Vesten jeg fortalte dig om . Jeg gav ham Lov til at besøge mig her i New - York ... HALL (stift) Kom du sammen med Kvæghyrder derude ? MADAME (med et Frydeskrig, om hans Hals) Edmund ! Endelig ! ( Stumt Spil ) ( Pause ) SANGERINDEN 79 Fortæl mig saa hvad du har taget dig for , Edmund , og hvad der er sket , mens jeg har været borte . Jeg har jo hele Tiden vidst at noget beskæftigede dig , men ikke sandt , jeg maatte dog vide hvordan vi havde det med hinanden , inden jeg spurgte dig derom ... du har ikke skrevet til mig en eneste Gang , Edmund . HALL Har vi nogensinde gjort det ? Allerede for mange Aar siden blev vi jo enige om , du blev enig om , at vi ikke skulde eksistere for hinanden , vi skulde være frie , naar vi ikke var direkte sammen . MADAME Naa ja , du har da altid været lige saa fri som jeg . Men denne Gang , da vi havde faaet det saa godt sammen , lovede du at skrive . Jeg lod dog høre fra mig af og til . Men jeg kunde jo heldigvis læse om dig i Aviserne . . . ( uden at kunne styre sig , da Hall tier , fortrukken ) jeg læste da om dine Forsøg , dine Forsøg med Mirjam Karekin . Der stod vidt og bredt om det i kaliforniske Aviser ... Edmund ! snapper efter Vejret , synker sammen ) Edmund ! ( Stumt Spil , Pause ) ( HALL Det gør mig ondt ... MADAME (grædende) Hvad gør dig ondt ? ( med Lommetørklædet for Øjnene , hvisker ) Det er altsaa forbi . Jeg skulde slet ikke være kommen tilbage her til Byen . Du bryder dig ikke om mig . Det er altsaa Mirjam ( værger for sig med Lommetørklædet ) ... Sakuntala ! Ja ja ja . Det er forbi . HALL (rømmer sig, varsom) Vilde det lette dig at høre Sandheden om hvilket Forhold , eller rettere hvilken Mangel paa Forhold jeg staar i til Frøken Karekin ? — Du kan , hvis du ønsker det , faa Lejlighed til selv at gøre dine Iagttagelser , hun kommer her i Dag sammen med Fru Mc CARTHY , hos hvem hun bor ( gør sig haard ) Hvis der er andre Ting du tager dig nær er jeg bange jeg ikke kan hjælpe dig ... 80 SANGERINDEN MADAME Edmund ! ( Pause . De gaar begge omkring i Laboratoriet ; idet de passerer hinanden , ser hun grædende og fremmed paa ham . Hun stanser foran et Spejl og ser sig deri , tørrer det af ) Jeg græder . Jeg er gammel . HALL (stammende) Nu græder du jo ogsaa al Sminken af dit Ansigt , Leontine ... MADAME (ler glad og rørt) Ja , det gør jeg jo . ( Gaar et Skridt imod ham men standser under et voldsomt Anfald af Hulken , skaffer sig Luft i et højt Klageskrig . Stumt Spil . Efter omsider at have fattet sig ) Edmund , vil du give mig en Whisky ? De sætter sig ved Bordet , drikker . Pause . ) ( Det var saa det . Ja det Vaade det er nu mit Liv . Enten render det af mig , eller det render i mig . Saadan er nu det Hjerte jeg har . ( ordner sit Haar , nynner ) Saa Edmund , lad mig saa høre noget om dine Eksperimenter med Mirjam . Kamerater er vi dog vel endnu . Ser du ... jeg troede i Virkeligheden ikke et Ord af hvad jeg læste i San Francisco om at du var bleven Spiritist ( hikker endnu efter Graaden men holder sig tapper ) . Det faldt mig virkelig ikke ind det kunde være dit Alvor at sætte dit Navn og dine Evner ind paa en Sag som jeg altid har hørt dig omtale som en aandelig Smitte , en Plebejsygdom ... undskyld , men du har vel saa haft dine Grunde . Jeg troede nu altsaa det var Mirjam der var Grunden , men der siger du mig jo jeg har Uret ... ( vil tænde en Cigaret ) HALL Undskyld kære Leontine , du maa ikke saa gærne ryge her . MADAME Hvorfor ? HALL Seancen skal jo begynde nu om et Øjeblik ... Kredsen ... Medlemmerne ... SANGERINDEN 81 MADAME (tager Lommetørklædet fra Øjnene, stirrer paa ham, angst) Naa de er af den Slags , dine Habakuker ... Hvordan har for Resten Mirjam det ? Hun saa jo skrøbelig ud . Hvad er saa det med hende , hvad er det hun kan ? Er det andet end at være tynd og se gaadefuld ud — Nætterne ved Nilen , etcetera — HALL (kølig) Ja , Frøken Karekin er jo Medium . Du erindrer vel at hun gik i Søvne , men det er kun een Side ved hendes mærkværdige Evner . Hun er et Naturvæsen , et Geni ... der er sket forunderlige Ting i den Tid du har været borte . Jeg har oplevet Mirakler . Da jeg saa dig igen kom jeg til at føle at jeg næsten er bleven fremmed for mig selv i de sidste Maaneder ... MADAME Duhar forandret dig . Du er bleven mager ved Tindingerne . Og mig kunde du ikke kende , skønt jeg er den samme jeg altid har været . Er det da sandt , det jeg læste — om Aander og Fantomer — er du virkelig kommen til at tro paa overnaturlige Ting ? HALL Overnaturlige Ting ... ja det kan du jo gærne kalde dem . Tro ... jeg tror ikke paa noget . Det der for mig er virkeligt maa andre gærne kalde overnaturligt ... MADAME Er det da rent videnskabeligt du tager paa det , anser du det for bevist , er det sandt ? HALL (nikker) Det er for mig en Videnskab som alt andet hvad jeg har givet mig af med . Jeg har indstillet mine Instrumenter paa de saakaldte spiritistiske Fænomener , det er det hele . Spiritist i ordinær Forstand er jeg naturligvis ikke . Jeg er kun overbevist om , og det lige saa overbevist som naar der er Tale om Spektralanalysen , at jeg med disse Undersøgelser er i Færd med at trænge ind i nye , hidtil ukendte Naturlove . Uanede Forvandlingsevner ved selve Stoffet , 82 SANGERINDEN MADAME en ny Tilstandsform , en ny Dimension ... ja jeg behøver jo kun at fortælle dig at jeg i de sidste Uger daglig har set og talt med et Væsen , der saalænge vi opretholder de nødvendige Betingelser er lige saa legemlig , lige saa meget Menneske som du og jeg — men ellers har været død i tre tusinde Aar ... MADAME (fikserer ham længe, hviskende) Det er altsaa sandt . Tænk ! En Afdød , et Spægelse ( farer voldsomt sammen ) som du taler med , Edmund ! Naar du siger det ved jeg det er rigtigt . Hvor tør du ? En Død ! Og det er vel i Mørke det sker — hu ! Du er altsaa sikker paa , Edmund , at man ikke bedrager dig ? HALL Derkan ikke være Tale om Bedrag . Jeg har fra første Færd udøvet den mest smaalige Kontrol . Laboratoriet her er fuldt af elektriske Gærder og Kontakter , Dørene forsegles hver Gang vi har Seance , jeg har konstrueret Apparater som indregistrerer selv de umærkeligste Ting der undgaar vore Sanser . Jeg har i min Besiddelse flere Fotografier af Aander , deriblandt udmærkede Portræter af Eld . Den fotografiske Plade bedrager da i hvert Fald ikke , lige saa lidt som mine andre mekaniske Instrumenter . løvrigt om det er populært det jeg tager mig for eller ej ved du jo plager mig ikke ... MADAME Eld ? HALL Det er vor materialiserede Aand . Vi har haft med flere andre Materialisationer at gøre , men nu beskæftiger vi os næsten udelukkende med Eld . MADAME Vi ... hvem er de andre ? Hvad er det for Mennesker du arbejder sammen med ? Dog vel ikke den modbydelige Evanston ? — Maa jeg se de Billeder af Eld . Det var da et besynderligt Navn ( Hall rækker hende et Fotografi ) ... Ah , det er en Pige ! Med næsten ingenting paa — udslaaet Haar — Aa , yndig ! Et Barn paa sytten Aar ser det ud til ... og som har været død i tre tusind Aar . SANGERINDEN 83 blotter Tænderne ) Elsker du hende ? ( Pause ) Oho , det er hende du elsker ! ( Ladet Pause ) ( HALL (isnende) Agter du saa nu at rejse tilbage til Evropa ? Du har vel tjent godt paa Tournéen ! MADAME (hjertelig) Om Forladelse ! Jeg skal ikke være raa . Jeg kan godt tage mig sammen . Vil du give mig din Haand ? Tak , kære Ven , for alt hvad vi har haft sammen ( vifter med Haanden som til en der rejser ) FarVel ! ( hoster , undertrykker med en overmenneskelig Anstrængelse sin Smerte ) Skal jeg saa gaa ? HALL (lettet, venlig) Paa ingen Maade , Leontine . Nu synes jeg netop du skulde blive . Jeg venter Kredsen hvert Øjeblik . Du skulde virkelig blive og overvære Seancen . MADAME Hvem er det der kommer ? HALL Frøken Karekin og en hel Del Mennesker der assisterer . MADAME Skal I have Seance nu midt om Dagen ? Jeg troede sligt altid foregik om Aftenen , i Mørke . HALL Vi skaffer os vor lokale , vor private Nat . Som du ser kan Dagslyset spærres totalt ude . Bliver du saa ? MADAME Jeg dør , hvis jeg ser noget . Naar nu Aanden kommer ! Jeg tror ikke mit Hjerte holder til det . HALL Det er ikke angribende at se en Aand , ikke en Gang underligt . Du vil ikke have mere Fornemmelse af Uhygge end naar du ser paa mig . 84 SANGERINDEN Jamen det er jo mørkt ! Hvorfor skal det altid være i Mørke den Slags foregaar ? Jeg kan ikke taale Mørke . Selv naar jeg sover maa jeg have Lys , ellers stormer Hjertet mig ud af Brystet . HALL Ja Mørke er nu nødvendigt for en Seance af samme Grund som man ikke kan behandle fotografiske Plader i Dagslys . Mørket er en kemisk Betingelse for vore Forsøg . Naar det just er Mørkets Hemmeligheder vi undersøger er det vel logisk set temmelig nødvendigt . For Resten har vi et kunstigt rødt Lys som man ser meget godt i . MADAME Lover du mig ikke at gaa fra mig ? HALL At blive hos dig hele Tiden kan jeg ikke godt love , jeg maa jo passe mit Arbejde , mine Optegnelser , Instrumenterne ... men jeg skal nok hjælpe dig over det første Indtryk . Siden garanterer jeg dig at du vil føle dig ganske rolig . MADAME Godt , jeg bliver , ( ser sig om , sky ) Og det er altsaa Kabinettet ? HALL Ja du , det er Udødelighedens Forhæng . Ud af dette fuldkommen afspærrede Aflukke kom der en Dag otte forskellige Væsner lige saa levende som du og jeg . Men de var ellers det vi kalder døde ... MADAME Hvor kan der komme saa mange ud derfra ? Er der ogsaa Mænd imellem ? Hvad vil det egentlig sige , Materialisering ? HALL Nogle af dem var Mænd . Jo ser du , det er det der er det epokegørende . Mediet , Frøken Karekin ligger nemlig i en bevidstløs Tilstand , Trance , inde i Kabinettet , og Aanderne , de Afdøde , benytter sig paa en Maade vi endnu ikke forstaar , ukendte fysiske SANGERINDEN 85 MADAME Love , af Mediets og Kredsens organiske Stoffer til for en kortere Tid ad Gangen at iklæde sig den jordiske Form , der var ejendommelig for dem , mens de levede . Det er dette mirakuløse Forhold der interesserer mig saa stærkt , jeg som netop altid har givet mig af med Straalestofferne og den transcendentale Fysik . At finde Lovene for Materialisationen , at holde dette Mysterium fast , gøre det til et Kapitel i vore fysiske Lægebøger , ligesom f . Eks . Elektriciteten ( det ringer ) ... saa nu har vi dem ... 86 SANGERINDEN FJERDE SCENE Hr . og Fru Mc CARTHY kommer tilligemed Frøken Karekin . I det følgende bliver Døren ved at gaa , og en Snes Mennesker indfinder sig efterhaanden , Statister , Medlemmer af „Kredsen " , diverse borgerligt udseende Personer af begge Køn . En af dem er Mason , forklædt som Professor med Skaldepande og Guldbriller . Forskelligartet stumt Spil . ) ( MADAME (efter at have hilst paa Mirjam og kysset hende, til Hall) Hun maa jo være dødssyg . Hun er ganske kold at føle paa . Kredsen begynder at ordne sig , grupperer sig paa Stole i en Halvkreds rundt om Kabinettet . Mc CARTHY meget travl og husvant beskæftiget sammen med Hall . Madame og Fru Mc CARTHY , efter at have talt en Del sammen stumt , frem i Forgrunden ) ( FRU Mc CARTHY (klæbrig, med nedslagne Øjne) Jeg var jo selv Medium . Men min Kraft strakte ikke længere end til Borddans og Aandeskrift . Dog fik vi mange kære Meddelelser , vi stod i fleraarig inderlig Forbindelse med en Individualitet hinsides af den dybeste Alvor , et Væsen vi havde Grund til at tro befandt sig paa Tærsklen til en fuldkomnere Sfære . Der er jo ogsaa lavere jordbundne Aander , ved De . Harry — saaledes underskrev vor kære Aand sig — forlod os tilsidst for at træde ind i en højere Udviklingssfære , hvorfra han ikke kunde meddele sig til os Jordmennesker . Jeg har ofte kaldt paa ham her ved Seancerne , men vi har ikke faaet ham at se , hans Astrallegeme er for fint nu til at han kan iklæde sig Kødet . Mirjams Kraft er jo rent enestaaende ! Det vi har oplevet i den sidste Maaned , de Timer vi har haft sammen med Eld .... Mc CARTHY (kommer til, tungefærdig) Ja , ja ! Er det ikke forbavsende ! Er det ikke underfuldt ! Verdens Mysterium , som Tusinder har grublet over , klarlagt i alle Enkeltheder . Religionen centraliseret . Taagen bortvejret . Frue vi er saa glade over at se Dem her . Vi er taknemmelige over at kunne give Dem den største af alle Overbevisninger i Hænde .... MASON (slutter sig til Gruppen, sprænglærd, puklet af Visdom) Den største af alle Overbevisninger i Hænde — .... tilvisse . . . . netop mine Ord .... ( ringler dæmpet med Haandjernene i Lommen ) Mc CARTHY Hr . Edmund Hall , maa jeg .... ( farer bort ) FRU Mc CARTHY (mod Madame, viser hende nogle Smaating) Se , det er Blomster hinsides fra , som Eld har bragt med sig . En Botaniker har sagt mig at de kun gror i det indre Asien , de er bragt herhen i fjerde Dimension . Og her er et Stykke af hendes Gevandt , som jeg en Aften fik Lov at klippe af . En anden Dame af Kredsen fik ogsaa et Stykke , men det forsvandt igen , gik over i fjerde Dimension , skønt hun havde det i et laaset Syskrin . Men mit holder sig . Føl hvor det er blødt — det er Aandetøj . Ja nu om lidt skal De jo selv hilse paa Eld .... HALL (hen til Madame) Nu skal vi til at gøre det mørkt , Du er vel ikke bange , Leontine ? MADAME Edmund ! SANGERINDEN 87 Saa . Jeg skal nok komme igen . Miram Karekin gaar nu ind i Kabinettet , Hall slaar Portiererne fra , og man ser at der kun er Bagvæggens Reol og en lille Divan , som Mirjam sætter sig paa . Hall lader Portiererne falde for . Alt Lys slukkes , og et Øjeblik efter tændes et rødt Lys , hvori alt paa Scenen skimtes temmelig tydelig . En Dame begynder sagte at spille paa Orglet . Nogle af Kredsen gebærder sig i Ekstase . Hall staar midt i Kredsen foran Kabinettet ved et Bord med Papirer og Instrumenter ) ( HALL (høres brudstykkevis læse op af Seancens Protokol) Mediet Frøken Karekin undersøgt af Damer Dørene forseglet .... Laboratoriet er iøvrigt forsynet med de sædvanlige Kontrolapparater , som jeg naturligvis uden Medvirken fra Kredsens Side har konstrueret og anbragt .... alt bliver stenograferet .. . . de fotografiske Plader der skal anvendes er mærkede og laasede inde i Pengeskabet .... Ingen af de Tilstedeværende tør under nogen Omstændighed forlade Stolene uden min Ledelse .... Den nuværende Seances Program gaar saavidt vi er heldige ud paa Optagelsen af Fotografier samt visse videnskabelige Forsøg med Hensyn til det Stof hvori de materialiserede Aander optræder . Iøvrigt imødeses ethvert spontant Fænomen , som Atmosfærens Beskaffenhed og Medets Kapacitet vil betinge ( Pause , stumt Spil ) MADAME (til Hall, som har stillet sig ved hendes Side) Her bliver saa sært . Luften er saa tyk . Der er noget der rører sig . Det trækker koldt rundt om fra .... flyver der Fugle herinde ? EN DAME (i Ekstase) Eld ! Kom kære Eld ! FRU Mc CARTHY (med sød Stemme) Kom Eld ! Vi vil saa gærne se dig ! 88 SANGERINDEN HALL Se ! Portiererne rører sig . Alle stille ) ( SANGERINDEN 89 HALL (griber Madame fast i Haanden) FEMTE SCENE Portierernes Ringe klirrer , og Eld — o : Mirjam maskeret — viser sig skillende Draperiet med begge nøgne Arme . Hun staar lidt og ser sig om , gaadefuldt smilende , kommer saa frem paa nøgne Fødder og med udslaaet Haar , kun iført et hvidt skyagtigt Slør , der lyser som gennemtrukken med Fosfor . Uden at Lyskilden ses holdes hun belyst som med en svag blaalig Ild . Idet hun forlader Kabinettet skimtes en sammensunken Figur der ser ud som Mirjam Karekin , inde paa Divanen ) ( HALL (til Madame) Det er Eld — Stumt Spil . Frydefulde , hysteriske og kælne Udraab fra Kredsen . Eld ser sig om og nikker med mystiske straalende Øjne . Pause . Hall nærmer sig hende i Midten af Kredsen . De taler sammen , man hører hendes Stemme , der er spæd og ejendommelig kvidrende , hun taler med stærk fremmedartet Akcent ) ( ELD Alt er vel . Luften er god for os i Dag . Vi kan være længe sammen . Jeg føler mig som Menneske som aldrig før . Der er ikke den Ting jeg ikke kan gøre . Der er flere ovre i min Verden som vil komme frem idag , hvis de kan .... ( en svag Hosten høres inde fra Kabinettet , Eld rækker en Finger i Vejret og smiler hemmelighedsfuldt ) MADAME (siddende i Forgrunden, hos Fru Mc CARTHY, hviskende) Jeg synes hun ligner Mirjam .... FRU Mc CARTHY Ja er det ikke skønt ! For hun har jo bygget sig op af Materien fra Mirjams Legeme ! Der er altid noget vist beslægtet mellem Mediet og den materialiserede Aand . Tænk , en Gang Mirjam havde skoldet sin Albue , førte Eld ogsaa sin Arm stift , rent sympatisk , for hun laaner jo det organiske Klædebon fra Mediet . Men ellers er de jo saa forskellige .... Ja , hun er en Aand . Hvor hun er dejlig ! FRU Mc CARTHY Er hun ikke yndig ! ELD Jeg vil give Dem Blomster i Dag . Jeg kan gøre store Ting , for Mirjam har det saa godt . ( Stumt Spil , hun gaar ud og ind af Kabinettet , taler med Hall ) HALL Eld beder om mere Musik . Og jeg maa bede Kredsens Medlemmer om ikke at henvende Opmærksomheden udelukkende paa Elds Bevægelser , det er mit Hverv , og Erfaring fra tidligere Seancer har jo lært os at det vanskeliggør Processerne . For at harmonisere Kredsens Nerver og frigøre den Underbevidsthed , som al Materialisation er afhængig af , beder Eld om mere Stemning , Musik , jeg vil , da Madame D ' Ora er nu tilstede mellem os , bede hende om at synge .... MADAME (til Hall) Ja jeg skal nok synge noget . — Hvor her dufter af Blomster , kan du mærke det ? Det er næsten kvælende . Under det følgende ser man Eld brede noget af sit Gevandt ud paa Gulvet foran Kabinettet som en lille Sky ) ( MADAME (synger til Orgelledsagelse Visen om Columbus) Der nejed saa mangt et sødygtigt Skib paa Bølgen som for . Og mangen forvoven Skipper blev graa ved det knagende Ror . Der tabte sig ogsaa Christofer Columbus forledt af sit aldrig hvilende Hjerte paa Vindens og Gusernes Veje under Maanens vildsomme Kerte . 90 SANGERINDEN MADAME (sukker) Christofer Columbus fra han var Dreng befandt sig bedst paa det blaa Hors med den hvide Man Hoa , min Hest ! Men da han graanede , greb ham en Længsel næret af Aar og af øde Bølger efter den evige Lykke , som Sjælen altid forfølger . Graanet , med Havets Salt i sit Haar og stum af Savn vender han bort fra den østlige Vej sin Snækkes Stavn . Paa Rejser mod Østen han tabte sin Ungdom , nu vil i Aftenrøden han lede sig frem til Landet , som Solen beskinner naar den er nede . Og Skibet er ene som Maanen i Sky , ene paa Sø . Matroserne spejder forknyt efter Land , de tror de skal dø . De frygter at Skibet skal nærme sig Kanten af Jorden , hvor Havet nedstyrter sin Sluse , de mener naar Stormen stiger at høre Afgrunden suse . De samler sig om den tavse Kaptejn : Afsindige Mand ! Vend om før Afgrunden sluger vort Skib ! Vi vil i Land ! Giv mig endnu tre sejlende Dage ! Hvis ikke , naar Solens Straaler de slukne Landet i Vester er funden , da vil jeg dø og drukne . Og Solen daler den tredje Dag i den golde Sø , da stiger i Solnedgangens Ild en palmegrøn ø . SANGERINDEN 91 Og det er Landet , Christofer Columbus ! Men medens de kalder ham Verdensbefrier og græder af Fryd , er Columbus den eneste Mand der tier . For da han fandt den frelsende ø , forgik hans Drøm . Der skød sig en Verden imellem ham og den yderste Strøm . Tilbagevender og Havomfavner ! Da steg din Forlængsel , da bar dit Hjerte som Bølgens vandrende Byrde den evige Verdenssmerte ! Christofer Columbus , dit hvide Haar din Alders Is kroner de havkolde Vikingebryn og din Sjæls Forlis . Du gav os Jorden igen og betraadte Udødelighedens hvislende Fraade . Nu dækker din store Skygge Drømmen du aldrig naa ' de . Usalig er den hvis Ve og Begær kan aldrig dø . Havbølgen stiger saa øde og tung paa den aabne Sø . Der staar han lænket den flyvende Skipper paa Spøgelseskibet og fører de Døde under den hvide Maane . Havbølgen stiger saa øde . Saa mangen god Sømand tabte sig selv paa Bølgen som for . Havbølgen stiger saa øde og tung i det vejløse Spor . Der er ingen Gud i de rasende Bølger , der er Christofer Columbus ' Hjerte , som skabte en ny Verden ud af sin Verdenssmerte . 92 SANGERINDEN Se nu ! tager Floret væk , og der viser sig en stor Buket hvide Liljer , som er kommen frem paa Gulvet ) ( KOR FRA KREDSEN Aa ! Aa se ! Tak , Tak , kære Eld ! ELD (løfter Blomsterne op, saa at man ser der hænger Jord ved Rødderne) Mit Hjemlands Jord ! Jord fra Bingol Dagh ! ( Pause ) Stumpt Spil i det følgende : Eld kommer fra Kabinettet med en enkelt rød Rose i Haanden og gaar nær til Hall med den , rækker ham den . ) ( HALL Skal jeg have den ? ELD (hvisker) Ja , den er til dig . HALL Eld ! ELD Jeg er saa stærk nu ! Jeg lever ! Føl mit Hjerte ! Hall lægger Haanden paa hendes Hjerte , og de staar saaledes sammen ) ( MADAME (for sig selv sagte) De elsker inanden ! Min Gud , de elsker hinanden ! ELD Om lidt kommer der flere . Jeg maa gaa . Men jeg kommer igen . Hun trækker sig baglængs tilbage hen foran Kabinettet , staar der højt hævet paa Tæerne med Armene rakt op over Hovedet og ser Hall ind i Øjnene . I denne Stilling hæver hun sig fra Gulvet og forsvinder , bliver borte ligesom i en hvid Florsky . der ogsaa hurtig forsvinder . Hall lader Hovedet synke . Alle tier . Pause ) ( BALLET Det følgende arter sig som et Divertissement , idet der kommer forskellige „materialiserede " Aander ud fra Kabinettet , alle eksotiske , en Kineserinde som spiller ( SANGERINDEN 93 ELD Violin , en Japaneserinde , oldgræske unge Piger , Ægypterinder , Malajkvinder , Hindupiger , Samoanerinder , indianske Kvinder .... ad libitum . Stumt Spil af Kredsen . Mason ses ugenert at følge Materialisationerne med en stor Dobbeltkikkert . — Pludselig kommer Eld ud fra Kabinettet og nærmer sig rask til Hall som det synes i heftig Sindsbevægelse . Stumt Spil . Hun trækker sig igen tilbage til Kabinettet . Man hører det skrige derinde . Uro i Kredsen . En Kvindeskikkelse ined blodige Træk viser sig i Indgangen til Kabinettet ) . MASON Elly Johnson ! Panik MADAME Edmund ! Uro og Tummel . Madame slaar Forhænget fra et af Vinduerne , det fulde , blændende Dagslys trænger ind . New York ses gennem Vinduet . Portiererne for Kabinettet er lukket . Hall staar henne i et Hjørne af Laboratoriet med Whiskyflasken for Munden . Mason galopperer paa Stedet i indeklemt Sensation ) ( MADAME (griber sig til Hjertet) Edmund ! Tæppe . 94 SANGERINDEN FJERDE AKT Laboratoriet . Forhængene er taget fra Vinduerne , fuldt Dagslys , ellers uforandret ) ( FØRSTE SCENE Idet Tæppet gaar op , gaar Hall til Døren og aabner , viger tilbage ) ( HALL Leontine ! — Er det dig ? MADAME (i Døren, totalt forandret, uden Krigsmaling, uden Smykker, i en tarvelig mørk Kjole) Ja , det er mig . ( ind , tager Hatten af , hun har hvidt Haar ) Jeg har givet mig , Edmund ! ( stumt Spil ) Hvordan er jeg som gammel Kone ? HALL (bevæget, hovedrystende) Dig selv .... dig selv som altid .... MADAME (ler dybt) Da jeg vaagnede i Morges , Edmund , kunde jeg ikke mere . Jeg kunde ikke mere . Du siger jo man bliver ikke gammel før man selv bilder sig det ind , men en skønne Dag gør Aarene sig alligevel gældende , man føler at man er gammel ( gysende ) . Aa , det er jo netop den fortvivlede Kamp for at bevare sig ung der slider en op , det er Skrækken for at blive gammel der hærger en og gør en furet . Men nu har jeg givet mig . ( varmt og stille ) Det var saa sært og dejligt at vaagne i Morges , og det uagtet det egentlig skulde være en Ulykkesdag , ja for det er min Fødselsdag i Dag , Edmund .... Din Fødselsdag MADAME Ja , du har ikke forglemt noget , kære Ven , for du har aldrig vidst den ! Jeg har daarligt nok vidst den selv , den grove Datum har i de sidste mange Aar været forvist fra Almanaken . Men saa imorges vaagnede jeg og var saa glad over at det var min Fødselsdag , ganske som da jeg var en lille Pige ( besværlige Synkebevægelser ) saa forventningsfuld , netop saa prikkende hed i Huden , som .... ( henter Vejret stærkt ) .... Gud ja , som naar man er ung . ( Et Øjeblik tragisk ) Aa ja , at man har været ung ! ( Pause ) Saa var det jeg gav fortabt . ( falder i Tanker , smiler ) Jeg havde det saa godt med mig selv imorges . Tænk dig , jeg var oppe før Solen , tog ganske alene ud til Havet og dyppede mig lige i Gryet . Jeg var ganske ene , uden Publikum , forestil dig mig alene ! Jeg tog alt mit Tøj af , ingen Badedragt , Ingenting , for saadan følte jeg mig tilmode , ligesom i Begyndelsen , jeg vilde i Ballen som jeg var . Der var en stor grøn Sø der brød ind og kyssede mig sønder og sammen ( dukker sig ) . Ah ! Og saa kunde jeg ikke begynde forfra og farve mig og alt det igen , da den havde dukket mig . Jeg gav mig til at synge da jeg var derude , ganske alene med Bølgerne . Man skulde altid synge alene hvad skal andre Folk med ens Hjerte ? Havet er saadant et stort Orkester , og det ligner mig , ligesom Niagara ( bævende ) det bruser ogsaa altid og ved ikke hvorfor ( kvalt ) det er ligesaa graadigt — og ensomt — som jeg ( hulkende ) .... og vaadt ... Edmund ! HALL (tier, bøjer Hovedet) MADAME (strækker Haanden længselsfuldt ud efter ham, i et Anfald af Fortvivlelse) Dit Haar er jo ogsaa næsten hvidt , Edmund ! Hvad er det Aarene har gjort ved os ? Hvor du ogsaa er bleven ensom ! ( Rejser sig og jamrer af fuld Hals , sætter sig saa igen og græder lettere , smiler , ser paa Hall gennem Taarer og ler ) Nagara ! Niagara ! Bryd dig ikke om at jeg laver Scener igen . Det er saadan en Slags Hjemve der kommer 96 SANGERINDEN HALL (med beklagende Tonefald) over mig . Det klæder dig saa godt naar jeg er hysterisk , Edmund , du ser saa uendelig fattet ud . Du min stumme Ven ! ( Betragter ham længe , smiler omsider kærligt og undselig , hvisker ) Gud hvor jeg har elsket dig , Edmund ! Jeg vil sige det . Jeg vil sige det . Man kan ikke gøre for hvem man elsker , og jeg elsker nu dig . Jeg har altid elsket dig , Edmund , har aldrig kunnet leve uden dig ( springer op , pruster ubændig , staar paa Tæerne ) . Aa du er jo den eneste der har kunnet holde sammen paa mig ! Du har altid forstaaet mig , du har taget mig ikke som du vilde have mig men som jeg var . Du har vidst alting om mig , mere end jeg selv , jeg har ingenting kunnet skjule , naar jeg var hos dig Edmund ! Edmund ! Uden dig føler jeg mig hærdet , simpel og fordærvet . Du har altid gennemskuet mig , gjort mig sand , det er derfor jeg elsker dig . Naar jeg har kunnet leve , skønt jeg er saa raa og spoleret , saa jaget , saa takker jeg dig for det . Jeg gør ! ( gaar stormfuldt hen over Gulvet , sætter sig igen , lydig ) .... men jeg ved godt det er forbi . ( Pause ; hun svælger Graaden , strækker Haanden frem og rører ved hans Haar , hviskende ) Farvel ! ( Pause ) HALL Ja nu kommer Kredsen om lidt .... MADAME (i Tanker) Jeg rejser jo saa tilbage til Evropa . HALL (deltagende) Gør du det , Leontine ? MADAME Ja , og for Resten meget snart . Kanske i Aften . Du ved jeg bestemmer mig altid i en Fart . HALL I Aften ! Nej , Leontine , det tænker du da ikke paa . MADAME (nervøst) Jo . Jo . Nu vil jeg hjem .... SANGERINDEN 97 Hjem ? MADAME Jeg vil i alt Fald rejse . Her er ikke mere for mig at være efter . Folk er saamænd ikke Menneskeædere i mindre Grad her i Amerika end hjemme . De gaber efter mig allesammen , Uf ! Nej , nu vil jeg et Sted hen i Ro . Jeg farer ombord i et Skib , lige meget hvilket , og saa vil jeg lægge mig ... og saa vil jeg sove .... ( Pause ) Lad mig se du har det godt , Edmund ! Og Tak for HALL (fortrukken i Ansigtet) Du maa ikke sige mere MADAME Om Forladelse ! Naa jeg forsvinder altsaa . Jeg længes efter Søen . Og er det ikke godt altsammen ? Jeg kunde ønske det meget bedre for dig , kære Edmund , nu vi skilles .... men undskyld , der har jeg vel Uret . Dine Seancer er jo meget interessante , jeg har aldrig i mine vildeste Drømme kunnet tænke mig de Undere jeg har set . For en Mand som dig der beskæftiger sig med fjerde Dimension og selvlysende Metaller maa det jo være en Livssag at komme til Bunds i disse Ting . Men ved du hvad , er det egentlig nogen videre god Smag alt det der gaar for sig ved saadan en Seance , disse her Hymner paa Orglet , denne Hoppen ud og ind af Kabinettet eller af fjerde Dimension om du vil , denne fanatiske Vrinsken af Kredsen ? Det vil jeg sige dig , Edmund , de Folk du arbejder sammen med kan jeg nu slet ikke forsone mig med , jeg faar Gaasehud bare ved at tænke paa dem . Hvordan har du dog baaret dig ad med at samle netop saadan et Udvalg af bedrestillede Proletarer sammen ? Det er dem man véd eksisterer men som man lykkeligvis ellers aldrig ser , det er dem der skriver de sjofle anonyme Breve , som man faar mellem Aar og Dag , dem der ingenting kan . Mig hader de allesammen , fordi jeg synger og er et stort Fruentimmer . De ligner Ruinerne af deres Køn , og der er noget uappetitligt ved dem der faar mig til at tro at Spiritismen er en Slags sjælelig Kønssygdom — undskyld — saadan 98 SANGERINDEN HALL (bedrøvet) en himmelsk Klæbrighed som man smitter hinanden med i Stedet for at leve . Jeg har vel ikke Ret til at give dig Raad , men det er saa pinligt for mig at tænke mig dig sidde som Midtpunkt i en Repræsentation for Rakket . De hader ogsaa dig , fordi du er noget . Og det er ikke din Smag . HALL Hvis man skulde udsondre tarvelige Folk fra sin Kreds fik man ikke Majoriteten repræsenteret . Hvad mener du med Rak ? Min Kreds er netop saa hensigtsmæssigt sammensat som vel muligt . Disse Mennesker har ikke som vi andre altfor oplyste Kulturmennesker sat deres slettere Instinkter til , de er naturligt uvidende , deres Bevidsthed ligger endnu i Barrer , er ikke møntet ud , de har Fuglen Rok og den store Søslange i sig endnu , det vil sige de kan endnu variere sig , hvor vi andre er færdige , de er griske , misundelige og løgnagtige som Folk af Gennemsnittet maa være for at eksistere , hele Mennesker , netop hvad vi har Brug for til Materialisationer . Selskabeligt indrømmer jeg gærne at de keder mig og at jeg navnlig plages ikke lidt af deres ustandselige Snak , som jo imidlertid ogsaa er menneskelig .... MADAME Ja , jeg ved du er Filosof , du har altid bevæget dig gennem Verden som et Asyl . Men hvad er det egentlig du vil opnaa ? HALL Tja ... Man vil jo altid videre , blade om naar man har læst en Side og se hvad der staar paa den næste . Saalænge Jorden ikke var udforsket og kendt over det hele haabede man endnu paa det Ukendte , men nu er Haabet forvist i alt Fald geografisk fra Jorden . Universet ved vi ogsaa Besked med , Spektralanalysen har vist os hvad selv de fjerneste Kloder er af . Der er ikke mere , ingen Haab om Fornyelse ad den Vej . Hvorfor saa ikke søge Fremtiden i det Overnaturlige ? Vor Udvikling fører lige dertil .... MADAME Saa - aa . Hvordan det ? SANGERINDEN 99 Jo , vi har hidtil ladet vore Forestillinger om Tilværelsen stanse ved Døden . Hvorfor ? Hvem ved om den ikke yetop begynder der — under en ny Form ? Forstaa mig nu rigtig , jeg mener ikke Udødeligheden . Jeg er ikke Mystiker . Jeg tænker rent naturvidenskabeligt paa den ny Type , som vi er nødt til at vente ifølge Udviklingen . Men med det Kendskab jeg har erhvervet mig til Stoffet er jeg slet ikke længere sikker paa , at Udviklingen nødvendigvis maa fortsætte i et ordinært materielt Spor , den kan springe over i Tilstandsformer , hvor vi med vore Sanser ikke længere kan følge den , skønt den i og for sig bliver ved at være lige reel , kun Stoffet paa en anden Maade . Jeg er begyndt at tro at Døden kun betyder Indgangsfasen til saadant et nyt Udviklingstrin .. . det stiller sig for mig som et rent kemisk Problem ... MADAME Ja , jeg kan ikke følge dig . Men saameget ved jeg , du vil altid være ensom alligevel , Edmund , selv hinsides . Efter hvad du fortæller mig er det jo et Minimum af Intelligens dine Aander lægger for Dagen , skønt de er noget saa fint som overnaturlige HALL Jeg tror for Resten slet ikke paa Aander ; jeg tror paa Mennesker , i en anden oversanselig Tilstandsform og indrømmer dem gærne selv som overnaturlige menneskelig Begrænsning . MADAME Jamen de Aandevæsner du fremkalder ved Seancerne er jo da døde Mennesker .... HALL Hvad forstaar du ved døde Mennesker ? Døden er et fysisk Blændværk . Det er just Punktet jeg retter mine Undersøgelser paa . Iøvrigt , om Kredsen , Mediet eller selv Aanderne keder mig , er et helt andet Spørgsmaal .... MADAME Ja ja , Edmund . Nu taler du jo da ikke om Eld .... ( ser resolut paa ham , hans Træk lukker sig ) .... Maa jeg sige dig noget ? 100 SANGERINDEN HALL Nej ! MADAME (stigende) Jeg siger det alligevel . Jeg vil sige det , inden jeg gaar . Du skal faa en Ende paa alt det med Eld , du skal , Edmund ! I maa have hinanden ! Jeg ser jo hvordan I har det . Kan I da ikke faa hinanden ? Er der ingen Mulighed derfor ? HALL (ser hende i Øjnene) Der er to Muligheder . To og ikke flere . MADAME Og den ene er ? HALL At jeg finder Midler til at binde Elds Menneskelighed , holde hende fast i Tilværelsen som den er her . Jeg maa gøre Materialisationen varig . Og jeg tror det er en ren kemisk Opgave der kan løses . Desværre er der Ting der tyder paa at det kun kan ske paa gennemgribende Bekostning af Mediets Helbred , maaske hendes Liv . Men jeg haaber at finde en Omvej , der er mindre skæbnesvanger MADAME Og den anden Mulighed , Edmund ? HALL (rynker Brynene) Det er at jeg gaar over paa Elds Side . MADAME (betvinger sin Angst, rolig) Dø ! Ja saa kunde I jo faa det for jer selv . Det er vel bedst saa at jeg lever et Stykke Tid endnu ... ja ja . Forhast dig nu ikke , det kan man jo altid gribe til . Jeg forstaar saa godt du elsker Eld , hun er jo en sød Aand . Tynd er hun efter mine Begreber , der er ingenting , men jeg er jo heller ikke et taabeligt Mandfolk .... naa ! Naar du altsaa elsker hende . Jeg kunde jo være SANGERINDEN 101 HALL Moder til hende , saa jeg kan vel tages med paa Raad . Du sagde før at der kun var to Muligheder , Edmund — jeg finder nu der er en tredje .... HALL Du mener ? MADAME (hurtig, hensynsløs) Ja , du skulde tage hende naar du har hende . Det kan jeg sige dig er en Regel med Kvinder . Kredsen skylder du jo ikke mange Hensyn , og det er vel for Resten Folk som du kan affinde dig med kontant . Giv dem noget for at stille dem tilfreds og gift dig saa med Eld i det Omfang der i Øjeblikket er mulig . Saalænge Pigen er materialiseret er hun jo legemlig nok , der er ikke store Sager , men der er vel hvad der skal være , du har jo selv følt paa hende . Du kan jo stille en Himmelseng op i Kredsen , en lukket Seng , eller faa Kabinettet lavet om — saadan at Mirjam kan ligge under Divanen — ja det bliver selvfølgelig din Sag , hvordan du vil indrette det . Men det synes nu jeg er propert . Lad dem saa give Mendelsohn paa Orglet ( rejser sig indigneret og gaar op og ned i Laboratoriet . Kommer tilbage i et farligt Lune , ser brutal paa Hall men slaar om , nikker , ler ) Var jeg raa ? Ja du , naar man ingen Ungdom har selv maa man have den paa andres Vegne . Jeg mente det godt . Jeg har selv elsket saa meget . Aa hvor har jeg elsket at blive elsket ! Aa Gud , naar Nogen blot sagde til mig , jeg elsker dig , blev jeg et rigt og godt Menneske . Første Gang de siger det kommer jeg til at ryste , anden Gang bliver jeg saa svag saa svag , og siger de tredje Gang : jeg elsker dig , falder jeg som et stort Træ .... ( ikke ganske hyggelig ) Men nu er det nok ikke fint at have Krop mere . Hvad vilde du sige , Edmund , om jeg fandt paa at gaa over paa den anden Side ogsaa ? Ufin Konkurrence ! Du skal ikke være bange , jeg kommer der ikke . Det ringer .... HALL (lettet) Det er dem ! 102 SANGERINDEN SANGERINDEN 103 ANDEN SCENE Kredsen kommer og ordner sig som i 3dje Akt . Stumt Spil , en hel Del forvirret Snak ) ( HALL (høres brudstykkevis) vi vil i Aften efter forudgaaende Aftale med Eld gøre Forsøg paa at materialisere en uddød Type , det savnede Mellemled mellem Aben og Mennesket , det saakaldte missing link , en Type som det vilde være af stor videnskabelig Betydning at faa at se , muligvis fotografere . Da Erfaringer fra tidligere Seancer har vist at Materialisation af lavere Aander ikke er uden Fare , navnlig for Mediet , anbefales den yderste Forsigtighed og Selvbeherskelse fra Kredsens Side . Musik ! ( til Madame ) Vil du ikke synge ? ...... MADAME (stumt Spil, synger Moderens Sang) Jeg bærer i mit bespændte Bryst en sød og ængstelig Vaar . Mit eget lille stumme Barn dybt under mit Hjerte gaar . Rødmer jeg , er det den skjulte Ild af Barndom i mit Blod ; mit Hjerte toner hver Gang du er mæt og ryster din spæde Fod . Jeg græder i Søvne , sukker og ler med dig der slumrende gror , vi drømmer sammen en dunkel Drøm om den grønne naadige Jord . Vi drømmer om Havet der bølger saa vidt og om Himlens favnende Blaa og om brede Sletter med blomstret Græs , som Hjortene hviler paa . Vi drømmer om Zebra og Leopard og om den vilde Gnu og om de myge Aber smaa der hoster mod Skovnattens Gru . Vi drømmer om Taarne ved Jangtsekiang og om Himalajas Sne og om den forunderligt mægtige Sol , som Ingen taaler at se . Jeg mærker med Smerte og dobbelt Fryd i den stille svangre Nat , hvor Alting er kommen mig mere nær og hvor Alting har mig forladt ! Ak , Alt hvad der faldt og døde med mig skal leve med dig paany , de unge Stjerners undselige Lys og Maanens alvise Gry . Jeg vil dø , jeg vil svinde ind i dit Smil , forgaa som et udslettet Spor . Jeg giver dig fri , jeg græder mig ned i den sorte velsignede Jord . Jeg giver dig Liv , vil du nægte mig at strække mig hvilende hen ? O du er den der skal have Alt og Intet give igen ! Straks efter at Sangen er holdt op , kommer Eld hurtigt ud fra Kabinettet , bevæger sig frit og som det synes nervøst omkring indenfor Kredsen . Stumt Spil mellem hende og Hall ) ( HALL Naa ? ELD (nikker stumt, ser sig om paa de Tilstedeværende, hendes Blik dvæler et Øjeblik ved Madame D'Oras hvide Haar) 104 SANGERINDEN Mon det saa vil lykkes for os at faa denne Aand af det uddøde Mellemled mellem Aben og Mennesket frem i Dag ? ELD (urolig, flakkende) Jo . Alt er i Orden . Men nu forsigtig . Stærk Musik ! Og ikke for meget Lys .... HALL Kan jeg fotografere ? ELD (sukkende) Aa nej ( forsvinder i Halvmørket ind i Kabinettet ) HALL Jeg maa nu paany indskærpe Kredsen under alle Omstændigheder at forholde sig rolig under Eksperimentet . Det er ikke godt at vide , hvorledes the missing link vil gøre sin Entré , men Grund til Skræk er der paa ingen Maade , da et Tryk paa en Knap , fuldt Lys , som De ved , er tilstrækkeligt til en øjeblikkelig Opløsning af det materialiserede Legeme . Faren ved et saa pludseligt Indgreb er midlertid overhængende for Mediets Vedkommende , og det vil derfor kun blive benyttet i yderste Nødsfald .... ( Pause . Musik . Hall dæmper det røde Lys endnu en Grad , saa at Kabinettet næppe kan skimtes . En Knurren høres derinde fra — bag Kulissen — den synes at komme nærmere . En Dame skriger sagte , Hall tysser paa hende . Den vrede Knurren høres nu i Kabinettet , derpaa holder den op , men nu høres store nøgne Fødder i Mørket paa Gulvet . Pludselig ses i det røde svage Lys the missing link — a : Evanston forklædt i Huder , som Urmenneske . — Stille Panik . Skikkelsen glider igen tilbage i Mørket , høres forskellige Steder i Laboratoriet . Pause ) MASON (stadig forklædt som Professor) Undskyld , denne Aand havde et falsk Skæg ! I det samme viser the missing link sig igen , tydeligt snærrende , og gør truende Front imod Forsamlingen . Rædselsskrig og Uro i Kredsen . Skikkelsen forsvinder ) ( SANGERINDEN 105 HALL (sysler med Apparater) Den Taktløshed et æret Medlem af Kredsen har udvist kunde draget værre Følger efter sig . Hvad der foregaar i dette Laboratorium er saa absolut kontrolleret at det falder udenfor god Tone at gøre den Slags Bemærkninger Eld kommer ud fra Kabinettet , skælvende og ophidset . Almindelig stigende Alarm . Kredsen stadig paa Grænsen af Panik . Madame snapper efter Vejret , vaander sig ) ( HALL (i Udbrud) Eld ! ELD (vild af Sindsbevægelse) Ja ! HALL Eld , hvad er der sket ? ELD Jeg maa gaa . Jeg maa gaa . Det er forbi ! HALL Maa du gaa ? ELD Ja ! HALL Og kommer du saa ikke mere igen ? ELD (i Elendighed) Nej . HALL Hvorfor maa du gaa . Eld , hvorfor ? ELD Kan ikke sige det . Jeg maa gaa . 106 SANGERINDEN HALL (i Retning af Mason) Jamen Eld , kan du ikke blive lidt endnu ? Skal du gaa straks ? Bliv lidt . Da det er sidste Gang , Eld ? ELD (stammer) Jeg maa forsvinde — snart . HALL (gaar rundt om hende, hændervridende) Eld , hvor gaar du saa hen ? ELD (ryster sit Haar, viger tilbage, med højt oprakte Arme, da han griber efter hende) Nej , Nej , Nej ( Pause . Stumt Spil ) Nu maa jeg gaa HALL Nej , Eld . ELD Jo jeg maa gaa . HALL Og saa skal du vel hjem ? Saa skal du tilbage , Eld , væk fra os . Vil du til Dalene ved Evfrat og Bitigøl Dagh , hvor du vogtede Faar ? Eller hvor gaar du hen ? Hvor er du , naar vi ikke kan se dig ? Kan jeg ikke gaa med dig ? ELD Nej . ( Vil gaa ) HALL Gaa ikke ! Gaa ikke ! Nej ! Eld ! ELD Farvel ! HALL Nej saa vil jeg dø , saa vil jeg over hvor du er .... Eld , jeg kommer ..... Der høres et Brøl fra Madame D ' Ora , hun kaster sig i et Spring ind imellem Eld og Hall . Forvirring . Tumult . Eld skriger højt , for Madame har grebet hende og holder hende fast . En Lysstribe slaar ud fra Kabinettet ) ( SANGERINDEN 107 HALL (smærtelig) Jeg holder hende ! Lys ! Lys ! Flere Lys tændes , elektriske Klokker kimer uafbrudt , det er Kontrolgaerderne der overskrides . Raab og Tummel ) ( MADAME Jeg holder hende ! Se ! Det er Mirjam ! Se ! Se ! Se hende allesammen , ( brøler triumferende ) Aah ! Ah ! ( slaar hende ) Ah ! Jeg kunde nok tænke det ! Der kan I se ! Ah ! Tumulten stiger til den rene Galskab , for nu aabner Kabinettet sig , og ud træder Evanston , haaret og i 6in Dragt af Huder , gaar løs paa Madame D ' Ora med Hænderne krummede efter hendes Strube . Da tager Mason Affære , flyver paa Urmennesket og flaar med et Rusk Vildmandsskægget fra hans Ansigt ) ( MASON Hvad i Helvede Evanston ! ( Demaskerer sig selv ) Ja , jeg er Mason ! Nej nu har jeg .... Nogen slaar Forhængene fra Vinduerne , og det fulde blændende Dagslys trænger ind ) ( Evanston gør pludselig et Spring og forsvinder ind i Kabinettet , Mason med drøje ( Eder efter ham ) Mc CARTHY (i Indgangsdøren til Laboratoriet) Politi ! Politi ! MIRJAM KAREKIN (staar næsten nøgen i sit Aandeslør) Aa ! ( ser sig i Dødsangst om efter et Skjul og kryber sønderknust ind gennem Kabinettet og forsvinder . Midt paa Gulvet ligger Madame D ' Ora i Afmagt . Hall bøjet over hende . Lidt efter lidt myldrer Laboratoriet fuldt af Folk , der alle kommer ud fra Kabinettet , under forskelligartet stumt Spil , Elevatormænd , Avisdrenge , Støvlepudsere , Kontorfolk , Bude , Arbejdere i Skjorteærmer og Kuske fra Gaden , Forretningsfolk , en broget Pøbel — selve New York — som under Tumult og folkeligt Vid blander sig med dem af Kredsen der er bleven tilbage . Sluttelig bryder en Politistyrke , orienteret af Mc CARTHY ind fra Laboratoriet ; det kommer til et stort , almindeligt Slag , hvorunder Halls Instrumenter og Bohave væltes og trædes under Fødder . I et Øjeblik er Laboratoriet tomt . Alene tilbage bliver Hall og Madame D ' Ora , som under det sidste er kommen til sig selv igen ) 108 SANGERINDEN MADAME SANGERINDEN 109 TREDJE SCENE Hall nærmer sig Kabinettet , trækker Forhængene til Side , og man ser at Reolen i Baggrunden med Bøger og det hele er drejet fra som en Dør , saa at et Lokale bagved kommer til Syne . Han lader Draperierne falde og kommer uden et Ord tilbage ) ( MADAME (svag, rolig, siddende paa Gulvet) Er du ked af at jeg greb Mirjam ? Jeg kunde ikke lade være , Edmund , jeg blev saa jaloux ! ( Pause ) Men jeg er alligevel glad over at jeg gjorde det . Hvor det var forfærdeligt ! Men nu er alt , alt jo forbi . HALL Ja . MADAME De har narret os . De har jaget os . Og nu har de traadt paa os . HALL Skal vi gaa ? MADAME (ser op paa ham, trohjertig) Jeg kan ikke rejse mig HALL Kan du ikke rejse dig ? Leontine ! MADAME Jeg tror der er gaaet noget i Stykker i mig . Jeg fik saadan et Chock . HALL Leontine ! MADAME Det gør ikke noget . Jeg vidste jeg skulde dø idag , Edmund . Jeg havde alligevel druknet mig , selv om det ikke var hændt . HALL Havde du ? ( kvalt ) Hvorfor ? Fordi jeg elskede dig . Men du brød dig ikke om mig . HALL (brudt) Jeg har dog aldrig haft Hjerte for andre end dig , Leontine . MADAME (med kærlig Skepsis) Ja saa ? HALL (besværligt) Leontine .... Leontine , det var for at træffe dig jeg rejste til Evropa nu i Foraaret MADAME Var det det , kære Edmund ! Det forstod jeg ikke paa dig , da jeg traf dig ombord paa Skibet . HALL Nej , for jeg kunde ikke tænke mig at se dig .... skønt jeg længtes efter dig . Der var Ting jeg ikke kunde tilgive dig . Men det var dig jeg rejste efter . Nu ved jeg det . Det kan godt være jeg slet ikke forstod det den Gang — jeg tog af sted i saadan et uklart , stort Haab MADAME Hvor jeg kender dig i det . Og saa forestillede du dig , uden at tilstaa det for dig selv , at du maaske kunde løbe paa mig i London ? HALL Jeg gik i hvert Fald rundt og græmmede mig , fordi jeg ikke traf dig der MADAME (hovedrystende, med et tungsindigt Skælmeri) Edmund ! Du rejser til Evropa i et stort Haab om at træffe mig , og da vi saa virkelig , takket være min Aandsnærværelse , finder hinanden paa Damperen , vil du slet ikke se mig . Og i samme Nu det er bleven godt imellem os , gaar dit Hjerte om - 110 SANGERINDEN MADAME bord i en køn lille Armenierpige .... du er mærkværdig ! Men jeg tror jeg forstaar dig , du har vist som du siger aldrig haft Hjerte for andre end mig , men din Længsel var andre Steder , den havde jeg ikke ( Stemmen svigter hende ) for jeg var ikke ung . Du har aldrig kendt mig som ung Du har altid været ulykkelig forelsket i mig , Edmund , mest naar vi var hinanden nærmest HALL (langsomt) Det er muligt du har Ret . ( Pause ) MADAME Kun naar jeg var borte var du rigtig forelsket i mig . HALL Ja . MADAME Og naar du havde mig længtes du bort . Stakkels Ven ! ( undrende ) Hvor I Mænd maa have det svært med jeres Længsel ! Vi andre lever kun i Øjeblikket . Kommer Livet ikke til os er vi slet ingenting . Men I har ligesom en Skæbne der skal opfyldes , jeg ved ikke hvad det er , I kalder det vel Idé ! I skal have hele Verden med jer , ungt skal det nu være for enhver Pris , og evigt Evigheden holder I meget af at fable om . Det har ogsaa været din Svaghed . HALL (haabløs) Ja , jeg kan godt se det nu . Jeg er falden og dømt paa min fatale Evighedstrang . Ulykkeligvis har jeg trukket dig med i Faldet ( Pinefuldt grublende ) Men er det ikke haardt , naar man synes man omfatter Alverden og Evigheden i sin Sjæl , saa at skulle nøjes med den arme Stump Levetid vi har ? Hvor Livet er kort , hvis man baade vil leve og bestille noget ! Endnu inden man faar begyndt er man en halvgammel Mand . Et Stykke Arbejde jeg gjorde opfyldte mig Dag og Nat som et eneste Nu , bare som et eneste Sekund — og da jeg skulde tænke tilbage derpaa var der gaaet atten Aar . Som et Lyn i Sjælen er Tilværelsen og bagefter sid - SANGERINDEN 111 der man og er forkullet , ( forfærdet ) Griber man saa ikke efter Haabet ? Naar det alligevel er som om man var død , altid havde været død , og er det saa ikke menneskeligt at tro at det egentlig er Døden der er den sande Tilværelse , at der maa ligge en Evighed bag det vi anser for Virkeligheden ? Jeg vilde jo holde Ungdommen fast og søgte den i Udødeligheden ( sønderknust ) .... O Leontine hvad har jeg gjort ! MADAME Endelig er du bleven saa klog , Edmund . — Ja , det er da ikke længere siden end i Morges at jeg lærte det , saadan rigtig lærte det . Holde Ungdommen fast .... det er det vi ikke kan .... At vi har gidet stritte saa længe ! At vi ikke har fulgt vor egen indre Lov ligesom Planterne , der bare gror og gaar ud naar de har blomstret ! Hvorfor har vi altid skullet blande , hvorfor har vi slidt paa hinanden i Stedet for at nære og næres af hinanden ! Hvem kan holde paa Ungdommen ? Hvem siger at Mennesker skal ? Selv fægtede jeg da til det sidste , men jeg følte det altid som Prostitution for mit eget Vedkommende og som Brutalitet fra Jeres Side ! Ungdommen en smudsig Sygdom , som man skulde være glad ved at komme sig for ! Længsel .... fy ! Vi to er bukket under for den , hver paa sin Maade . Aa jo , vi har slidt os ud i Stedet for at leve , du med din Udødelighed og din Higen , jeg med mine smukke Skrig , mine Roller og alle mine Mandfolk . Rejst har vi og set Alverdens Hoteller og er bleven tomme i Stedet for at bo hvor man er fra og dele Varme med nogle Folk Ingen kender . Jeg skulde bleven som Bondepige hvor jeg hørte hjemme i Stedet for at lade mig slæbe paa Jernbanen da man opdagede jeg havde Stemme ! Jo det er som igaar , den Gang ... hvor du har Ret — Livet er et eneste Øjeblik . Og nu er det forspildt ( sænker Hovedet , det hvide Haar falder frem over hendes Ansigt ) ( Pause ) HALL Leontine .... hvad nu ? 112 SANGERINDEN Ja nu maa du hjælpe mig . HALL Maa jeg saa se hvad det er for en Skade du har taget ? MADAME Som Læge ? Som Læge vil jeg ikke have du rører mig ! Kom mig ikke nær ! Du var min Elskede — og saadan vil jeg skilles fra dig . Jeg vil ikke flikkes sammen . Jeg er færdig . Mit Hjerte er i Stykker . Jeg har altid vidst at jeg vilde falde sammen paa en Gang . Det bruser ikke mere i mig , mit Bryst er holdt op at plage mig . Jeg har ingen Taarer mere . Jeg kan ikke mere . Men vil du gøre mig en Venskabstjeneste ? HALL Ja , Leontine MADAME Jeg maa jo op . Her vil jeg ikke blive . Du kan faa fat i Nogen til at bære mig ned i dit Automobil , og saa maa du køre mig ud til Strandbredden , du ved det Sted hvor vi var og hvor jeg badede imorges . Jeg vil se Søen .... og saa maa du hjælpe mig . Hospital og barmhjertige Søstre etc . ... nej , jeg har altid levet paa egen Haand , og nu vil jeg ogsaa dø som det passer mig . Jeg er slet ikke mørkeræd nu mere , Edmund . Jeg har set nok af Lyset , det skærer i Øjnene . Natten er naadig .... Kan du huske min lille Sang ? ( Pause ) Vil du som gammel Ven gøre mig den Kærlighedstjeneste , naar vi nu kommer ud til Stranden ? HALL Ja ! MADAME (løber med Fingrene gennem hans Haar) Gratuler mig saa til min Fødselsdag , Edmund ! Tæppe . SANGERINDEN 113 MADAME FEMTE AKT Laboratoriet . FØRSTE SCENE Hall alene mellem Ruinerne af sine Instrumenter . Mørkt paa Scenen ; gennem Vinduerne ses New York rygende , med tusinde oplyste Ruder ) ( MADAME (som Genfærd, blaat belyst, nærmer sig Hall) Her er jeg . Det er mig , Edmund . ( Pause ) Er jeg luftig nok nu ? Er jeg evig nok , Edmund ? ( Hall krymper sig ) Min Mund som ikke var dig ung nok skal aldrig , aldrig kysse dig mere , for nu er jeg ogsaa kun et Fantom i dit Hjerte . Plager jeg dig nu mere ? Er jeg raa mere ? Kommer mit Blod i Kog ? Slaas jeg mere for at beholde dig ? Støjer jeg i dine Stuer ? Aldrig , aldrig mere ! ( Hall stønner ) Kære ! Jeg elsker dig ! HALL Hvor er du ? MADAME Jeg er hos dig . HALL Leontine ! MADAME Trøst dig ! Jeg er altid hos dig ! HALL (rækker efter hende) Husker du vor første Lykketid , da Byen med alle de vaade Gader i Vintertaagen forekom os at være de Saliges Eng ? Husker du hvor de rygende Fabriksskorstene stod og groede ind i Himlen for vore Øjne som dejlige Blomster ? Husker du hvor vi elskede Lokomotivet , fordi det bar os ene to ud i den skønne Verden ? Husker du Foraaret i Køln ? Aldrig , aldrig mere ! ( Hall stønner ) Kære ! Hvor jeg elskede dig ! HALL (leder efter hende) MADAME Husker du Havet , hvor vi badede , ene to ? Mit Hjerte der altid bølgede og bruste ! Den eneste Evighed er i Elskov ! Elskede ! Ingen har elsket som jeg ! Aldrig , aldrig mere ! ( Synet forsvinder . Hall leder omkring i det mørke Laboratorium efter hende ) SANGERINDEN 115 MADAME ANDEN SCENE MASON (ind, giver sig god Tid, gnider sig i Hænderne, gaar næsten uden at ænse Hall til Pengeskabet, som han finder aabent, tager Tasken ud og undersøger den ved Hjælp af en Detektivlygte, haler en Menneskehaand og en lille Bog frem. Privat stumt Spil, Solo af Triumf og Sensation, Rædselsudbrud og selvglad Fløjten. Endelig mod Hall, idet han samtidigt skruer op for et Blus) De er arresteret ! HALL (halv bevidstløs) Hvem .... hvad er her Nogen ? MASON Skab Dem ikke ! ( Pause ) Naa ja , De er jo sikker nok . Vi faar tænke paa Hjemrejsen . Vi har allerede spildt Tid nok med alle de Karnevalsløjer i de sidste Dage . Jeg tænker vi kan naa at rejse hjem med næste Cunard Baad . Nu til Sagen ! Se her er jo Tasken ! Pengeskabet stod aabent , De er en uforsigtig Mand , Dem om det ! Haanden er der ( tager den frem igen og vifter med den ) . Kan De kende den ? Ringen er all right . Og her er Sparekassebogen . Og De har myrdet hende ? HALL Hvem ? MASON (indigneret) Hvem ! Elly ! Elly Johnson , selvfølgelig ! Hør nu optræd nu som en dannet Mand ! Jeg vægrer mig ved at tro at De er en almindelig professionel Forbryder , som man skal sulte Tilstaaelsen ud af . Hvis saa er , saa mærk Dem mit Ord — De har tilstaaet , De er dømt , for her er mere end Indicier nok .... sagde De noget ? De er arresteret paa Grundlag af — definitivt — kompromitterende — Bevismateriale — forefundet — i Deres Besid delse . Hvadbehager ? ( med stor Tungefærdighed ) Ja , De kigger paa Haanden , det er sgu kedeligt for Dem . I Deres Sted vilde jeg sørget for at blive af med saadan en Souvenir i Stedet for at slæbe den den halve Verden rundt med sig . Her har vi jo imidlertid et psykologisk Træk af den største supplerende Betydning , højst betegnende , ikke alene for dette Tilfælde men for den Slags perverse Forbrydelser i det hele taget . ( Putter Haanden i Tasken igen ) Vi bliver nok enige ( med Tommelfingeren i Vestegabet ) Synes De i Parentes bemærket ikke det er et smukt Stykke Detektivarbejde jeg har gjort ? Synes De ikke naar De ser bort fra Deres egen temmelig sørgelige Andel i Affæren , at det er et pragtfuldt Stykke Arbejde ? Hvad ? Af en Mand der begyndte som Forældreløs i Whitechapel ? Jeg samlede Hestepærer som Dreng , Hall ! De kan sige jeg har haft Held med mig .... hvad er Held ? Hvad er Held ? Det er Udholdenhed og Geni , min Herre ! ( Rømmer sig kolossalt ) Lad os saa tænke lidt paa Deres Affærer . Er der noget De vil have ordnet her inden vi tager af Sted ? Det meste ser jo for Resten ud til at være ødelagt . De har været Genstand for en grov Mystifikation , Hall . Denne Evanston maa jeg sgu sige havde nogle væmmelige Kunster for med Dem ! ( Begynder at le ) alt dette Maskeradegøgl , som De gik og stemplede som den ædleste Fremtidsvidenskab ! ( ler saa det hagler ) At han sendte forklædte Personer ind til Dem fra Lokalet ved Siden af , det var snildt fundet paa — 116 SANGERINDEN selv jeg troede sgu længe Komedien var ægte — men at han selv har den Humor at tone frem og optræde som afdød Vildmand , som Skovmenneske og Aand , ha , ha , det anser jeg for en ganske ubetalelig Spas , lige til at rejse rundt paa Markeder med ( skoggerler , hujer af Latter . Da han igen er bleven nogenlunde alvorlig ) For Resten , Hall , som Detektiv finder jeg det karakteristisk for Dem at De konstruerer dette absolut uangribelige Kontrol - og Sikringssystem i Laboratoriet og ikke et eneste Øjeblik falder paa at undersøge Reolen der ! Den er savet igennem og indrettet til Dør , meget simpelt ! Men De tænker kun Bøger er Bøger ! Som lærd Person falder det Dem ikke ind at der kan foregaa noget bag Deres Reoler ! ( snuser intelligent ) Maa jeg sige Dem noget , Hr . Hall . De ser daarligt . Jeg har aldrig haft en Forbryder der var lettere at følge . De kan forstaa De har ikke gjort mange Skridt i New York i den sidste Tid uden at jeg har været enten foran Dem eller bag ved Dem , men De saa sgu ikke bedre med Facaden end med Bagpartiet , nej Gu ' gjorde De ej . At De altsaa ikke har opdaget de Fikfakserier man har drevet med Dem , er til at begribe , navnlig da de var saa godt lavet , at de en Overgang narrede selv en gammel Rotte som mig . Jeg vil slet ikke snakke om de andre Lemmer , Kredsen , som De havde samlet sammen , de saa sig jo for med alle andre Legemsdele end netop Øjnene . Store moralske Fordomme havde de saamænd heller ikke ; en af dem , en gammel skaldet Svend med Guldbriller , der kaldte sig Professor , tog gærne imod 75 Kroner af mig for at overlade mig en Plads i Kredsen . Vi er da i Amerika ! De sidste tre Seancer har jeg holdt hans Plads . Var jeg ikke godt maskeret , var jeg ikke ? Hvad ? Hvad Hall ? Var jeg ikke godt maskeret ? ( Prikker til ham ) HALL Jo , De var . MASON Maskere mig det kan jeg nu . Ikke for at rose mig selv , men i den Henseende er jeg noget af et Geni . Det ytrede sig hos mig i en tidlig Alder . Men den Tyvetamp til Evanston er sgu lige ved at være min Overmand ! Vil De tænke Dem , inde i Lokalet SANGERINDEN 117 ved Siden af , som han simpelthen havde lejet , en tom Kontorlejlighed , fandt jeg en hel Garderobe af Englegevandter og falske Parykker ! ( Skrupler og knalder sig paa Laaret ) Ja , hvis Evanstons Affærer kom mig ved , saa kunde der vist blive artige Ting at rode op i . Men han rager mig ikke . Har man en Opgave skal man begrænse sig til den , det er mit Bestik . Jeg lod ham rende , naturligvis , og nu er han sagtens over alle Bjerge . Men jeg gik dog i Farten hans Frakkelommer igennem derinde , og der fandt jeg en Pakke Papirer , som jeg tog til mig og som det slaar mig vistnok angaar Dem . Det er vist Deres Papirer , jeg ser det er matematiske Beregninger med sinus og cosinus og kemiske Formler ( rækker Hall Papirerne ) HALL Ja , det er mine . MASON Betyder de noget ? HALL De angaar en Opfindelse jeg har gjort .... noget som Evanston for Resten gjorde sig store Anstrengelser for at fravende mig — og det er da ogsaa næsten lykkedes ham . MASON Ja , han var snedig . Men hver Ting til sin Tid . Det angaar foreløbig ikke mig . Snarere end Deres Opfindelser havde jeg Lyst til at snakke med Dem om de kriminal - psykologiske Studier De har offentliggjort , de har været mig en vigtig Nøgle til Deres Karakter . Det var for Resten Evanston der gjorde mig opmærksom paa dem , han laante mig dem allesammen , mens vi var ombord paa Bacharach . En belæst Mand , den samme Evanston , en Gejstlig ikke uden Horisont , det maa De indrømme mig . Jeg læste Deres Studier med den allerstørste Interesse . De ved god Besked . Hvad der for mig er det afgørende er imidlertid at De i det hele taget har syslet saa mærkværdig intimt med Tanken om Forbrydere og Forbrydelser ! Ser jeg rigtigt ? Denne stadige Omgang med Forestillinger af trist og skændig Natur , hvad tyder det paa , tænkte jeg straks . At De efter lærde Overvejelser kom - 118 SANGERINDEN mer til det Resultat at Forbryderen i og for sig er ansvarsfri og nærmest at betragte som en Stakkel , en Invalid udenfor Samfundet , det mærkede jeg mig , kan De tro . Det var naturligvis af Værdi for Dem med Deres dybtskjulte Tilbøjeligheder at afkræfte Loven ved et saadant Ræsonnement . Det var rart for Dem , hvad ? De har hemmeligt røbet Dem i Deres Produktion . Hall ! Har jeg Ret ? Indrømmer De , at jeg forstaar at læse , hvad , Hall , hvad ? Jeg er en Mand af Folket , men jeg er ikke Detektiv for ingen Ting . Ud af Deres Bøger dannede jeg mig hurtigt et Billede af Deres indre korrupte Forfatning . Først skriver De som en Kender om Forbrydelser , fordi Deres ulykkelige Instinkter nu en Gang kredser derom , siden slaar Deres Natur ud i Handling , hvad ? Det har ikke været lige ud ad Landevejen for Dem , for De er en dannet Mand , jeg forestiller mig ganske klart , hvorledes Deres Hæderlighed og medfødte fine Fornemmelser har ført en lang , omsider forgæves Kamp med den dyriske Blodtørst i Deres lavere , halvt underbevidste Natur , et Tilfælde som skønt mærkeligt har været set i Kriminalhistorien før . Fra første Færd har jeg haft den rette Traad . Tror De jeg et eneste Øjeblik har lagt Vægt paa Ellys Penge ? Nej , her er en Mand , tænkte jeg , om hvem det vilde være Vanvid at tro at han skulde gaa hen og myrde en Pige for hendes stakkels surt fortjente Skillingers Skyld , det med Pengene er et Trick for at plumre Sporet , ikke sandt ? Her har vi at gøre med en moderne Videnskabsmand ! Det var hvad jeg tænkte , Hall ! Straks . Dette Mord har Karakter af en Vivisektion , det var hvad jeg bemærkede til en Kollega . Og senere Iagttagelser har jo givet mig Ret . Mirjam Karekin var jo ogsaa saadan en Forsøgskanin , hvad enten det staar Dem klart eller ej . Og efter hvad jeg forstod en Aften jeg lyttede herudenfor , drøftede De selv Mordet paa Elly sammen med Madame D ' Ora , hvem De vist endogsaa gjorde et Forslag i samme taagede forbryderiske Hensigt .... ( Hall synker sammen ) ( Pause ) MASON Saa , Hall , mand Dem nu op . De har det ikke godt , det var ikke at forlange . Men Samfundet kræver sgu sin Ret . Tror De SANGERINDEN 119 Livet saadan hører op , fordi De er kørt træt ? Nej , Livet gaar sin Gang , og De er ikke færdig endnu . Først tager man sine Privatfornøjelser ( frygtelig ) siden Følgerne ! De har endnu Pligter at opfylde ! Edmund Hall , De vil uden Hensyn til det skjulte , højtbegavede Selvforsvar i Deres Skrifter , vel endogsaa støttet dertil , blive hængt for Mord , subsidiært interneret og uskadeliggjort under Henvisning til den eventuelt formildende Omstændighed der ligger i Begrebet Lystmord ( krydser Armene . Pause ) Naa Hall , lad mig saa høre ! Har De noget at sige ? HALL (pinlig fortænkt) Det er vel ikke umuligt jeg kan have oplevet et og andet Usædvanligt i London . Jeg ved at jeg paa Grund af Sorger jeg havde var meget nedtrykt den Gang , ogsaa i høj Grad overanstrengt af Arbejde , muligvis af og til eller i længere Tidsrum ad Gangen relativ utilregnelig . Jeg ser mig ikke i Stand til at fragaa at jeg skønt jeg opholdt mig vistnok nogle Uger i London ikke bevarer nogensomhelst Erindring om hvad jeg i det hele taget foretog mig , ( tøver , ser sig om , tier ) MASON Hvad saa mere ? HALL Ja , jeg husker ikke mere . Jeg har for Resten aldrig , selv i fuld ansvarlig Kondition , umaget mig med at huske de ydre Bagateller der hænder mig . MASON Bagateller ! Hall ! HALL (rejser sig) Jeg har naturligvis ikke myrdet den Person De taler om . MASON Naada ! Lad mig nu være fri ! HALL Det er som jeg siger ikke umuligt at jeg kan have foretaget mig Ting som jeg ikke erindrer . Men hvad skulde dog bevæge 120 SANGERINDEN mig til at slagte et mig ubekendt Menneske ? Altsaa kan jeg ikke have gjort det . MASON (truende) De bruger raa Udtryk , Hall ! Slagte ! HALL (med Ringeagt) Har De ikke været Soldat ? Gaar De ikke hver Dag forbi Vildthandlerbutiker ? Har De aldrig set Raadyr hænge paa aaben Gade med Pinde i Maven ? Møder De aldrig Vogne med nøgne Svinekroppe , Hr . Mason , Lig af Svin med Blodvand i Øjnene ? MASON (oprørt) De vil da ikke anstille Sammenligninger mellem Dyr man lever af , og saa Deres egen forfærdelige Bloddaad ? Er De ganske forrykt ? HALL Jeg er Zoolog . Det er De ikke , Mason . I Principet gør jeg ikke Forskel paa Mord . Omvendt er De mig ligesaa sympatisk som f . Eks . et Svin . MASON Nu ingen Uartigheder ! Er De næsvis ! Plager Satan Dem ! Husk paa De er Arrestant ! ( Pause ) ... Naa , men til Sagen . De er altsaa dristig nok til at fralægge Dem Mordet , tiltrods for alt hvad jeg har samlet imod Dem , og skønt De aabenbart ikke i nogen nævneværdig Grad er en Mand med Nerver . Bevis De mig saa en Gang at De ikke har begaaet det . Op med Deres Alibi ! HALL (ejendommelig dæmpet, dristig) Alibi det er et vulgært Begreb . Jeg tror snarere jeg er allestedsnærværende end at jeg nogensinde skulde have et Alibi . MASON Hvad mener De med det ? SANGERINDEN 121 Jeg er paa en Maade tilstede i enhver Forbrydelse . HALL Ja saa . MASON Min Fantasi fører mig lykkeligvis i Almindelighed over Hovedet paa Gennemsnitsmennesket . Jeg kender intet i sig selv utilladeligt . Jeg tænker i Niveau med Naturen ( bøjer Hovedet grublende ) Og saa har jeg vist aldrig anerkendt Døden som nogen Epoke i det hele taget . MASON Aa nej . Maaske fatter De dog at vi kan have en anden Anskuelse ? HALL (indadvendt, hældende) Jeg er skyldig . ( Mason stepper ) Jeg er skyldig . Det er jo dette slappe Forhold til Virkeligheden jeg er falden paa . Jeg tabte Tingene af Syne ved at stirre efter det der ligger over dem . Det hævner sig . Jeg har erfaret det . Bag Evigheden stod der bare et Rovdyr og levede af mig . Udødelighedens Genius , som jeg var saa blændet af , viste sig at være en Stakkel med forstyrrede Nerver . Og imidlertid satte jeg en Kvinde til , der var Livet selv MASON Om igen ! Jeg kunde sgu ikke rigtig følge Dem . HALL (tier) ( Pause ) MASON Naa Hall , skal vi saa igen ? Det var det vi kom fra . De sagde De gik omkring i London uden at vide hvad De tog Dem for . Kan De slet ingenting huske ? De er jo en aandeligt overlegen Mand , ingen almindelig Gavtyv , hvad Deres faa og naive Kneb jo ogsaa noksom taler om . Nu Deres mørke Briller , det var jo den aller tarveligste Forklædning De kunde finde paa . De kan da begribe at jeg øjeblikkeligt slog ned paa Dem , da jeg havde fulgt 122 SANGERINDEN HALL Sporene ombord paa Bacharach ! Der bar De Dem ikke fiffigere ad end Strudsen ! Jeg havde Dem straks . Jeg for mit Vedkommende synes Sagen er saa klar som man kan forlange . Vi mangler kun en Tilstaaelse . Siden naar De kommer i Ro og vi gaar ordentlig baglængs i Detaillerne , vil De nok lidt efter lidt huske det altsammen . Foreløbig er vi altsaa enige om at De meget vel kunde have myrdet Elly . De betegner selv den Slags Ting som Bagateller og indrømmer at De saagu ikke kan huske hver Gang De parterer et eller andet Dyr eller Menneske . Min kære Hall , jeg skænker Dem alle de andre Tilfælde , og undskyld at jeg som ganske almindelig Borger holder mig til det ene jeg ved Besked om . De siger endvidere at De kunde begaa enhver Forbrydelse . At De saa i et givet Tilfælde ikke kan huske Omstændighederne , hvorunder De har forbrudt Dem , lægger kun til Sandsynligheden deraf , da man daarlig kan tænke sig den Slags bestialske Misgærninger udført uden netop i en Art Bevidstløshed . Det har jeg fra Deres egne Skrifter ! Fremdeles har De tilstaaet , at Deres Livsanskuelse fører Dem langt over Hovedet paa Mængden i Almindelighed — ved De af at dette er den dannede Forbryders Udtryk for det samme Motiv som kendes fra gemene Tugthuslemmer , Hadet til Samfundet og dets Institutioner ? De er Anarkist , Hall ! Et fjendtligt Skadedyr , som vi heldigvis har i vor Magt at uskadeliggøre . Som anerkendt Videnskabsmand burde De indlægge Dem Fortjeneste ved selv at udlevere Dem og sone Deres Skyld . Kom nu med den Tilstaaelse ! Lad os se at blive færdige . Det er en Formsag . Men De maa jo kunne indse at De sætter mig i Stand til at optræde med større Lovmæssighed , og her er jo en Mængde at ordne , inden vi kan rejse til London . Indicierne er i Orden , alt er i Orden , der mangler kun at De tilstaar . Sagen er klar — det er bare en Beslutning . Spring nu i det ! ( Pause ) HALL (tøvende, meget svag) Hr . Mason , De oplyser mig om at De har været til Stede ved mine Seancer , forklædt som en af Kredsen . Var De her den Dag den blodige Kvinde viste sig ? SANGERINDEN 123 Det var mig der raabte hendes Navn . Ja , se var det nu ikke en mysteriøs Tildragelse ! Det forstod jeg sgu ikke . Jeg mærkede mig det naturligvis i højeste Grad , men til Dato er det mig en Gaade HALL Kendte De hende ? MASON Hun lignede Portræterne . Jeg bildte mig ind at se Elly . Men hun var der jo kun et Nu . Finder De det ikke paafaldende at jeg uvilkaarligt raabte hendes Navn ? HALL Ja , jeg kendte hende ikke , men jeg ser jo temmelig daarligt ( ser frem for sig , besværligt ) . Hvad jeg husker er at jeg med en tvingende indre Magt følte og paa en Maade huskede Mordet i det ene Moment denne Skikkelse , Elly , viste sig . Det ligesom lynede ind i min Bevidsthed . Men naar jeg tilstaar at jeg selv følte mig overbevist den Gang , saa er det ikke sagt jeg gør det nu . For imidlertid har det jo vist sig at Evanston lavede alle Aandefænomenerne enten ved Hjælp af Mediet eller andre udklædte Personer . MASON (hurtig) Er De nu ogsaa vis paa han lavede dem allesammen selv ? Er De ? Jeg er ikke sikker paa det , Hall . HALL Siger De det ? Deres Øjne fejler jo ikke noget . MASON (lidt forlegen) Nej . Og jeg er sgu ikke i Stand til at forklare alt hvad vi saa som blot Bedrag . Der er jo noget om disse Materialisationer , saa vidt jeg ved , andre fremragende Folk foruden Dem har sat deres Navn under det . Jeg er tilbøjelig til at tro at Frøken Karekin 124 SANGERINDEN MASON (livfuld) var Medium og virkelig kunde faa Aander til at komme frem . Derimellem stak saa Evanston sine Ting ind , enten naar Evnerne svigtede hende , eller han vilde forbedre Effekten . De to var jo i Ledtog med hinanden . Jeg har Indtryk af at Evanston saa sin Fordel ved at holde Seancerne gaaende , hvad han vilde opnaa derved kender jeg ikke til . Var de Papirer af Deres jeg fandt hos ham værdifulde ? Dem har han da set Lejlighed til at hugge , lader det til .... HALL De angik en Opfindelse . Noget med at fremstille Radium ... MASON Jeg har hørt om det . Havde De nu ogsaa opfundet det , Hall ? De har jo bildt Dem flere Ting ind HALL (fikserer ham, slaaet) Naar De siger det .... hvem ved hvad det hele var værd ! Det er sikkert ikke umulig at jeg ogsaa der har forvekslet mine Drømme med Virkeligheden ( ler besynderligt ) Saa var det da ogsaa en Illusion han rendte med ! Ogsaa han jagede efter Ingenting ! Hvor det gaar op .... ( lader Papirerne falde ) MASON Hvad er der nu igen , Hall ? HALL Aa , jeg konstaterede kun en Balance . MASON Videre .... HALL (tænker sig om, tørt) Hvis den Kvinde vi saa , der lignede Elly , var en Aand — ligemeget hvad De og jeg mener dermed — saa har jeg rimeligvis begaaet Mordet , for saa anser jeg i det hele taget Tilværelsen og min Identitet for usikker SANGERINDEN 125 Ja , hvad andet maa man antage end at det var en Aand , Hall , der er jo ingen anden Forklaring . Altsaa De tilstaar . HALL (skeler) Jeg har jo saa nok gjort det . MASON (glad) Da var det sgu godt , Hall ! Vil De saa have en Cigar ? HALL (begærlig) Ja Tak . MASON Se her gamle Ven ! ( hjælper ham at tænde og klapper ham paa Skulderen ) HALL De maa ikke røre venligt ved mig . For saa kommer jeg til at græde . MASON Hvadbehager ? HALL Aa , det er saadan en Refleks . MASON (hovedrystende) De har det ikke altfor godt . Naa , men nu maa vi tænke paa at komme afsted . ( Hall brister i Latter ) Hvorfor ler De , Hall ? HALL Paa den anden Side , hvis den Gestalt vi saa var et Produkt af Evanstons Garderobe maa jeg bedrøve Dem med at tage min Tilstaaelse tilbage . MASON (tager ham Cigaren ud af Munden, rasende) Hvad Satan gaar der af Dem ? 126 SANGERINDEN MASON (utaalmodig) Ligesom De nu tager min Cigar . For saa siger Resterne af en en Gang god Forstand mig at det er ham , Evanston , der har begaaet det Smule Mord . MASON Hvad ! Hvad for noget drukkent Sludder ! De er jo fra det a ' , Hall ! HALL Deres Mord maa jo være begaaet af en der kommer i Smaagaderne , saadan en Abe som Evanston . Og saa har det moret ham at praktisere Indicierne over paa mig , samtidig med at han bestjal mig for mit Arbejde . MASON (er ved at gaa bagover af Harme) Evanston ! En Guds Mand .... og De tror han har begaaet Deres Mord ! HALL (let) Jeg tænker han puttede dette Brudstykke af Elly Johnson i min Taske og tog Papirerne i Stedet , da han var inde og forlyste os som missing link . Det er ham der har lagt Avisudklippet i en af mine Bøger for at plante Affæren i min desværre saa frodige Indbildningskraft . Han henviste Dem jo ogsaa meget klogt til mine kriminal - psykologiske Skrifter . Har vi før savnet the missing link , saa er det da her ! Man skal blive ved at være et Dyr , hvis man vil leve imellem dem ( smiler og forsøger at gaa hen over Gulvet . Pludselig mister han Balancen og er ved at falde , tager hastigt et Par Skridt og falder med en hulkende Latter i Armene paa Mason ) Tag De mig Saa ! Jeg har været længe borte fra Dem og følt mig temmelig alene , men nu tror jeg jeg er glad . Det er dog godt at komme hjem . De sørger nok for mig ( ler højt og taber fuldstændig Kræfterne , Mason leder ham til en Stol og sætter ham ned ) MASON (uhyggelig til Mode) Saa Hall , kom nu til Dem selv ! De snakker jo rent i Taaget . Hvad er det De væver om ? Det er sgu ikke honnet af Dem at SANGERINDEN 127 HALL (sorgløs) lege med Deres Tilstaaelse paa den Maade nu . Hvad der staar skal man ikke pille ved . Kom nu til Dem selv . HALL (ler tungsindig, godter sig) Som De siger : Samfundet .... giv mig saa en Celle og et Nummer i Deres Tugthus ( Mason staar uvis . Det dundrer voldsomt paa Døren ) MASON Hvem er det ? Rolig ! Rolig ! 128 SANGERINDEN TREDJE SCENE Higgs og flere Betjente bryder ind ) ( HIGGS (en hvidhaaret, rask Mand) Er Edmund Hall her ? Op med Hænderne ! MASON Undskyld , hvad ønsker De ? HIGGS Hvem er De ? ( peger med Revolveren ) Vil De komme op med Hænderne ! MASON (strækker Hænderne passende op) Bliv nu ikke ophidset ! Mit Navn er Mason , London , Komitteret for Englands hemmelige Politi . De sagde at Deres Navn var ? HIGGS Higgs . Opdager her af Byen hov , stop ham der , stop ham der ( Hall gaar imod Døren som om han vil undvige ) . Giv ham Jern paa ! MASON (skarpt) Hall er min Arrestant ! Jeg nedlægger Forbud mod at De rører ham ! I hans Majestæt Kongen af Englands Navn ! Krænk ikke den britiske Nation , mine Herrer ! Jeg blæser paa den britiske Nation ! Hvad Ret har De til den Mand der ? MASON (rystet) Blæser paa den britiske Nation ... var det det De sagde De gjorde ! Det skal De angre ! Ved De hvad det vil sige at forhaane det britiske Kejserdømme ! Kardætskild fra hurtigskydende Kanoner vil det sige ! Død og Helvede ! Jeg vil lægge et Panserskib her i jeres elendige Havn og skyde jeres forbandede Skyskrabere sammen i Dynger over jer .... HIGGS Og jeg vil sprænge jeres usle Panserskibe i Luften med Miner og Torpedoer . Jeg er en Amerikaner ! Jeg vil sende de forenede Staters Flaade over til jeres beskidte London og gøre Landgang og rinke Tarmene om Halsen paa jer allesammen . Jeg vil gøre jeres sure gamle Themsby til en Mødding af rygende Lig ! MASON (tungefærdig) Jeg er meget bange for de forenede Staters Flaade ikke kommer udenfor Sandy Hook før noget af Maskineriet gaar i Smadder , takket være den udviklede Svindel i dette Land ! Tal ikke til mig om at gøre Landgang i gamle Britannien , I som ligger med to Hyldebøsser paa en Kyststrækning af tusind Mil — Hoh ! HIGGS Gaa hjem og læg Dem ! Vi banker jer i alle Henseender . Vi har banket jer ! Vi har maset jeres Handel og Industri . Vi amerikaniserer hele Verden ! Gaa hjem og læg Dem i den gamle fedtede Alkoveseng som England er , gaa hjem og lig og raadn i Londons giftige Kloaker og udbred ikke Stank her i det renlige Amerika ! MASON Jeg vil se jeg hængt til Tørring paa Brooklynbroen , I pralende Drengebørn , der ikke en Gang er tørre bag Ørene naar I er gamle Mænd ! SANGERINDEN 129 HIGGS Gaa hjem og dø som galopperende Medlem af et Bibelselskab ! Mason skriger og tager efter sin Revolver , men Higgs holder ham sin for Panden ) Op med Hænderne , infame Slubbert ! ( Føler paa ham , finder Masons egne Haandjern i hans Lommer og klapper dem paa ham ) . Saa ! ( MASON (brister i Graad) Det er ikke fair ! Ja ja , De har Overtaget , Higgs . Vil De saa ikke være saa elskværdig at sige mig hvad De vil med min Fange ? HIGGS Deres Fange ? Hvad Ret har De til ham ? MASON Han har for et Øjeblik siden tilstaaet sig skyldig i et Mord under engelsk Jurisdiktion . HIGGS Hvad rager det mig ? Han har for blot et Par Timer siden begaaet et Mord af første Grad paa amerikansk Grund . Han er mit Rov ! MASON Hvad siger De ? Et Mord for to Timer siden ! Hvor ? Hvem ? Det er da umuligt ! Hall ? HIGGS (til Hall) Leontine D ' Ora , Sangerinden , er nylig funden død ude paa Kysten af Long Island , med et Skudsaar gennem Hjertet . Det hele er klart , det er Dem der har skudt hende . HALL (nikker, falder sammen) HIGGS (i største Skræk) Hvad er der med ham ? For Guds i Himlens Skyld , han dør da ikke mellem Hænderne paa os ! Lige som vi skal have ham 130 SANGERINDEN HIGGS henrettet ! Afsted efter en Læge ! ( En Betjent mod Døren ) Faa Genoplivningsapparater med ! Iltindaanding ! ( Pause ) Saa , nu kommer han til sig selv igen ... Aa , Gud have Tak ! MASON (smerteligt anklagende) Hall ! Hall ! Var vi endda rejst lige med det samme ! Vi kunde taget til Boston og holdt os skjult der , til vi sikrede os en Baad . Hvorfor fortalte De mig dog ikke det ? Var det kammeratligt af Dem ? Jeg har spildt fire Maaneders Arbejde ! ( til Higgs ) Ja , jeg overgiver Dem Fangen . Jeg kan jo ikke beholde ham . Det fineste Stykke Detektivarbejde jeg nogensinde har gjort er spildt , ligesom jeg stod ved Maalet HIGGS Ja , det gør mig sgu ondt for Dem . MASON (til Hall, med brudt Stemme) Farvel ! Jeg havde ikke tænkt det skulde komme saadan . Det — det gør mig ondt at skilles fra Dem , Hall . Jeg har faaet Dem kær . Jeg har ikke forsket ufint efter Deres Motiver , har jeg vel ? Jeg tror De er en ulykkelig Mand . Det maa staa underligt til i Deres Sind . Herregud , saa De har maattet se Blod igen ! HALL (uklar) Skal vi saa hjem ? ( mumler ) Maa jeg faa Lov at sove lidt ? HIGGS Nej , Hr . Hall , De kan ikke faa Lov at sove . Nu skal vi have Dem stablet op og se at komme herfra . De maa vente til vi faar Dem puttet i Fængsel . ( Pause . Mason fører et Lommetørklæde op i Retning af Ansigtet . Politiet taler sagte sammen . Hall sidder lænket med Hovedet ned mod Brystet ) MADAME (viser sig svagt belyst bag Hall) Forhænget falder . SANGERINDEN 131 