text: HAMLET TIL FORKLARING AF HAMLETSKIKKELSEN GYLDENDALSKE BOGHANDEL - NORDISK FORLAG - KJØBENHAVN - KRISTIANIA LONDON - BERLIN - MCMXXIV JOHANNES V. JENSEN FORORD NÆRVÆRENDE Skrift offentliggjordes under Titlen af „Den tossede Prins , til Hamletskikkelsens Forklaring " , i Politikens Kronik for 13 og 14 Sept . 1922 ; paa Engelsk blev Afhandlingen læst for The Shakespeare Association i London , December 1923 . Spørgsmaalet om Hamlets saakaldte Grav i Helsingør er senere bleven taget op i Dagspressen , som man maa haabe med det Udfald at Graven fjernes. Til Gengæld har man fremdraget Traditioner om hamletske Grave i Jylland , paa flere forskellige Steder , en forfængelig Bestræbelse , da Hamlet næppe nogensinde har eksisteret , lige saa lidt som andre Sagnfigurer. Aladdins Grav f. Eks. vilde man dog vel ikke lede efter ? I det hele taget skulde det ligge nærmere til Danske at befri sig for Hamlettraditionen end at læsse den paa sig . Hvad her er skrevet er et Forsøg i den Hensigt . HAMLET I . MANGE af de fra Literaturen kendte komponerede Figurer staar med mindst lige saa megen Borgerret for den almindelige Bevidsthed som autentiske historiske Personer . Gør Nogen sig i Grunden Regnskab for atShylock aldrig har eksisteret ? Hører han ikke til i Menneskehedens Galleri af gamle Bekendte paa sin Maade lige saa vel som Julius Cæsar ? En ikke ringe Kredit gaar til Poesien , som har evnet at give Skikkelser Liv jævnbyrdig med Navne og Helte som virkelig har levet . En af de kendteste Skikkelser i hele Verden , skønt det vel er tvivlsomt om han nogensinde har eksisteret personligt , er Hamlet , Prins af Danmark . Berømmelsen skyldes Shakespeares Geni . Hamlet paa Teatret , Karakteren som Traditionen kender ham , lige til Kostumet , er et engelsk Fantasifoster . Men Figurens ældste Oprindelse er dansk . Og har Hamlet nogensinde levet som virkelig Person er det Jyllands Jord han har traadt ; stammer nogen af de Sarkasmer man tillægger ham fra hans Mund saa er det jydsk han har talt . Hamlet har sine Tider . Stykket spilles mere i en Periode end i en anden ; Hamlet kommer saa at sige paa Besøg i den offentlige Bevidsthed , nu og da , og gaar igen , ogsaa et Træk af hans Væsen . For Tiden er han paa Besøg . Han kommer med Efterveer . Hver Gang er han større , som Veerne er det . Han vokser med Tiden . Som den jydske Hamlet gik op i Shakespeares er Shakespeares Hamlet forlængst en anden , vor Tid opfatter ham med en videre Opfattelse , skønt Shakespeares Stykke ikke siden er bleven bearbejdet . Mere end een Sjæl bor til Huse i Hamlets Sjæl og holdes sammen , til Husbehov , af Hamlets Vid ; men det gør ondt . Mange Sind og mange Farver , som Opalen , og ingen Lykke derved , det er Hamlets Væsen . II . Hamlet spilles . De største internationale Kunstnere maaler sig i denne Rolle , den synes at anses for at være Proberstaalet for den fineste Ydeevne ; saavel umiddelbart Geni som høj Dannelse og Intelligens udkræves for at turde nærme sig Hamlets Rolle og prøves af den . Nylig ( 1922 ) er Stykket bleven spillet i København af internationale Fremstillere ; en norsk , en ungarsk - italiensk - jødisk og en fransk Skuespiller har givet Gæsteroller i Hamlet — og Hamlet skulde altid gives som Gæsterolle ! — stilfuldt , gnistrende og klassisk blev han spillet henholdsvis ; og subtile Ting er bleven ytret af hver enkelt berømt Kunstner om hvordan Figuren skulde opfattes , Hamlets Karakter , Udseende , Alder , osv . : et mildt Selvportræt af Fremstilleren ved samme Lejlighed . Og stilfuld , gnistrende eller klassisk , eller alt paa en Gang , med en vis uundgaaelig Parade lagt til , Hamlet og Teatret kan ikke skilles fra hinanden , forskellig Nationali - tet , et andet Sprog end de andre HAMLET 5 Rollehavende , det er altsammen Hamlet . Her er nu en Gang en Vehikel for den store mimiske og personlige Sjælsudfoldelse . Er den store Skuespiller bleven træt , han forfrisker sig med Hamlet ! Endogsaa Damer har forsøgt sig i Rollen : Sarah Bernhardt . Indenfor Filmen Asta Nielsen — og husker jeg Ret fandt man i den Anledning i Tyskland ud af at Hamlet har været et Fruentimmer , eller noget hen i den Retning ! Ja hvad ved man om Shakespeare ? Hamlet før ham kostumerede sig forskelligt , men næppe nogensinde som Dame . Imidlertid har man ogsaa udvidet Hamlets Kapacitet paa det psykopatiske Omraade . En rummelig Karakter , maa man sige ! Ikke underligt , alle Fremstillere søger jo ikke alene et Udtryk for deres Væsen i Hamlets sære Gloser , de lægger gavmildt til af egen Særhed , uden at Hamlet nogensinde hører op at være Hamlet ; i hvert Fald Teatret forbliver Teatret . Det paa en Gang Universelle og Problematiske i denne Figur er det der altid har lokket Scenekunstens Store , i alle Lande , siden Shakespeare skrev Stykket . En Lidenskab af mærkelig omfattende Art , som Verden ikke kan blive færdig med , er begravet deri , snarere lader det til at man udvikler sig henimod Hamlet end fra ham . Shakespeare havde Held til at frembringe en Figur her som bevarer Evnen til at udvide sig hver Gang Tiden udvider sig , selve Komplikationen , som forbliver gyldig jo mere man komplicerer sig . Vor Tid spejler sig i Skikkelsen som ingensinde før , den er out of joint — Shakespeares Ængstelse er vor igen . Den er altid aktuel . Et uroligt Moment i hele Menneskehedens Fornemmelse af sig selv kommer til Orde i Hamlet og gør Figu - ren til Kød af vort Kød , hver Gang 6 JOHS. V. JENSEN han gæster os . Han kommer i Perioder , men er der altid . Hvad er det da Figuren er sammensat af , og hvilken Uro er det der er fængslet deri ? III . Man maa i Danmark føle sig særlig opfordret til at søge til Bunds i Problemet , da Prins Hamlet er dansk og Karakteren fra Udverdenens Side — mange Steder maaske det eneste der vides om Danmark — opfattes som typisk for dansk Folkekarakter . Med hvilken Ret ? Paa overfladiske Punkter er Æren tvivlsom , saaledes Repliken der er bleven til et Ordsprog om at something is rotten in the state of Denmark . Man har forsøgt at forklare denne Sætnings sande Mening saaledes at den slet ikke refererer sig til Landet , men til Prinsen og Prinsens Sindstilstand , idet Fyrsterne andetsteds hos Shakespeare benævnes ved deres Land . Forklaringen skal dog ikke holde Stik her , med state maa menes Danmark og ikke Hamlet i denne Forbindelse . Saa after all , there is something rotten in Denmark . Men forøvrigt vilde Shakespeare , som forlagde Scenen til Danmark for at faa Lejlighed til at sige England Sandheder , snarere have ment dette Land end noget andet , saa vi kan i Danmark gnubbe vor Skam af paa England , hvis det betyder noget for os . Da den gale Hamlet skal rejse til England lader Shakespeare en Bemærkning falde om at han ikke vil stikke synderlig af mellem Folk der — : Adressen er givet ! Hvad vidste Shakespeare heller om Danmark ? Denmark ' s a prison siger han andetsteds i Stykket og mener England , hvilket igen vil sige Verden i al Almindelighed , et Sted too HAMLET 7 narrow for your mind : et af den Slags Udtryk hvori Forfatterens egen hemmede Tilstand ytrer sig . Og naar alt kommer til alt er det jo den paa Grundlag af hvilken hele Shakespeares Hamlet er tømret op . Det eneste man kunde sige har en Tanke i Danmark i vore Dage , hvad angaar Hamlet , er Hamlets saakaldte Grav i Helsingør . Ellers maa der deles mellem hvad Shakespeare vilde med sit Stof , som kun rent tilfældig var dansk , under andre Omstændigheder kunde Stoffet være taget f . Eks . fra Italien , og saa hvad der er af dansk deri . En Undersøgelse af Shakespeares Hamlet fører tilbage til Saxo , og Saxos Hamlet leder igen hen til den jydske . Som bekendt havde Shakespeare sit Sujet fra en paa hans Tid gængs Novellesamling , hvortil ogsaa Historien om den danske Prins havde fundet Vej . Et Drama der skal have eksisteret med samme Tema før , af en anden Forfatter , kommer ikke i Betragtning , det er skjult bag Shakespeares Dimensioner nu , som saa mange andre Forarbejder han stjal . En guddommelig Tyv ! Om det saa var en gammel Hat denne rige Sjæl , hvis Identitet endogsaa er bleven betvivlet , fjernede sig med , forvandlede den sig paa hans Hoved til en Krone — ganske i Modsætning til saa mange andre Skattegravere der med en om Geniet fjernt mindende Sorgløshed tilvender sig hvad de finder , og i hvis Haand Nattens Guld ved Dagslys viser sig at være ene Snavs . Det forsvundne Stykke , lad det være forsvundet , Novellen ligesaa ; Hamlet selv derimod , Ur - Hamlet var en Klump raat Guld i Shakespeares Haand . Et Blik paa Saxos Hamlet ved Siden af Shakespeares , Anekdoten og Digterværket , udhæver som i et Relief hvorfor Shakespeare kastede sig over Temaet , hvad der var hans Hamlet . Her er det ikke tilfældigt at Stoffet var 8 JOHS. V. JENSEN dansk , kun netop saadan som Hamlet var kunde Shakespeare bruge ham . Det ligger lige for at det er Hamlets Grundegenskab der har fængslet Shakespeare , Hamlet som den tossede Prins , den tragisk stillede , skruedeSimulant , den Gale der dog ikke er gal , Tossen som trods alt er af Kongesind . I denne Figur , om man vil Rolle , har Gøgleren og den overlegne Aand genkendt sit „Kompleks " , her har Shakespeare kunnet udtømme sit delte Sind , sin Forstemthed og indre Rankhed , hvormed han stod isoleret i sin Tid . Stykket er skrevet af en Skuespiller , som følte sig i sine Omgivelsers Foragt , Datidens Kaar . Nu er Kaarene vendt om , virkelige Prinser ses nu kun fra Scenen , eller i Filmsverdenen . Men paa Shakespeares Tid rangerede Skuespilleren med Natmanden . Følelsen heraf , tilligemed en indre fyrstelig Overdaadighed , Fantasiens Arverige , er af Shakespeare ødslet paa Stykket . Fantasiens Arverige , det var hans myDenmark , som man i Digtningens Aand kunde sige . Andet Danmark er der heller ikke deri . Man burde tænke sig Shakespeare selv i Rollen . Efter Traditionen skal han ikke have spillet Hamlet , hvorimod han skal have været The Ghost , en ikke ilde Symbolik heller . Men hvad enten han har spillet Hamlet selv eller ej burde man for det indre Billedes Skyld i Rollen forsøge at spille den i Shakespeares Forklædning : i Stedet for den traditionelle Hamlet - Maske Shakespeare selv , Hamlet - Shakespeare , Skaldepanden og Prinsen under et . Det vilde i hvert Fald være en interessant Komplikation mere . Shakespeares Hamlet skal iøvrigt staa for hans egen Reg - ning , med den Pragt og de Skrøbeligheder HAMLET 9 Stykket som dramatisk Digterværk besidder . Shakespeares Tid stemplede det , og det minder om gamle Segl , stort præget , men defekt hist og her . For en senere Tids Betragtning har Hamlet dog mere af Shakespeare end af sin egentlige Rod . Det er et Spørgsmaal om der ikke er mere Kraft i Ur - Hamlet end den Shakespeare udtømte Figuren for . Og det er et Spørgsmaal der angaar Danmark . Shakespeares eller snarere hans Kommentatorers Allusioner til dette Land skulde for Tid og Evighed undertrykkes som barnlige og ligesaa tilfældige som Fluemøg paa Papir . Han har kendt Helsingør af Navn , maaske været der , skønt han taler om Cliffs , der vel snarere er en Erindring fra engelske Kyster end fra danske ; at han henlægger Handlingen til Helsingør er jo i hvert Fald fejlagtigt , saa uhistorisk som Shakespeare elsker at være det , og har Lov til at være det . Resten af hans Kundskab kulminerer i Navnene Rosenkrantz og Guildenstern , samtidige danske Navne , men fjernt fra Hamlet , Shakespeares sævanlige luftige Anakronisme . Havde han rent tilfældigt og i skøn Uvidenhed tildigtet Danmark en Mængde Udmærkelser vilde det ogsaa næsten have været sandt , for saa vidt som den rige Digters Fabel jo altid skinner mere end Historien . Men de tre Navne Shakespeare har snappet op er altsaa i Virkeligheden hele Udbyttet . Glansen som fra Stykket er faldet over Helsingør har man imidlertid der med en Værtshusholders Gæstfrihed taget imod og pudset op med en Serviet : Hamlet Grav , at se for enhver Turist der vil komme og gøre Nar ad den , men spise paa den nærliggende Beværtning . En Ide opstaaet i en Tjeners Hjerne , at udstille Hamlets Grav i Helsingør ! Med en Serviet skulde der flages fra den , med Rødkaal og 10 JOHS. V. JENSEN Spinat skulde den garneres . Om man fjernede den ? Man fjerner den ikke . Skønt latterlig , bevidst Svindel bliver man ved med at vise den frem for Udlændinge , et Træk i københavnsk Folkekarakter , parasitært til Hamlet , som ikke kan undværes . Men hvis man sløjfede den var det værdigt og naturligt at rejse en Shakespeare - Statue i Stedet ; vi har ingen i Landet ; som Hamlet f . Eks . Digteren vilde staa paa et Sted her hvorom han da i alt Fald har digtet . Men Hamlet og Helsingør har Ingenting med hinanden at gøre . Forholdet Shakespeare - Danmark kan man da gøre saadan op at den Afglans der falder over Danmark fra den store Englænders berømte Stykke er aldeles ufortjent , men at Snerten der rammer os ogsaa kun rammer forsaavidt den har en almenmenneskelig Adresse . Knyttet til Stykket bliver altid Stoffet , som er af dansk Oprindelse . Har den gamle Hamlet nu afgivet væsentlige Træk til Shakespeares Figur , saa at vi kommer med i Roden , naar Talen er om Hamlet som dansk , hvor ægte dansk og hvor universel var da den ældste Hamlet , og i hvilke Træk er han det endnu ? Saxos Hamlet , og et Forsøg paa at trænge bagom den igen , maa give Svaret . IV . Den danske Hamlet er kommen til os paa Latin , i Saxos Bearbejdelse , uden at andre Kilder giver Nøglen til Oprindelsen . Nogle stedfæstede Navne i Jylland , sagtens fra ældgammel Tid , knytter Hamlet , Amled , som den danske Form var , til Jylland , og i Saxos Behandling omtales han jo ogsaa som jydsk Konge . Hvorvidt han virkelig har været det hen - staar uafgjort , Sagntiden kan være Ekko af HAMLET 11 virkelige Begivenheder , men uhistorisk . Maaske er der en Myte skjult i Fortællingen , mange af Sagnkongerne forklares jo nu , efter den Frazer ' ske Metode , som Personifikationer af gamle Offermyter . Æventyret ynder ogsaa den synlige Plastik : at lade det være en Konge man fortæller om . Selve Sagnets Indhold kan imidlertid være ældre , med Rødder i ganske andre Lag end netop Kongerækken . Ser man paa Kernen i Ur - Hamlet saa er det den jydske Kongesøn der anstiller sig tosset for at holde sin udsatte Stilling , indtil det lykkes ham at hævne sin Fader og genoprette Riget . Det er Grundfablen , Sagnets Voksested , hvortil alt senere er tildigtet . Allerede hos Saxo er Formen sen , som paavist af Axel Olrik , Englandsrejsen og Hamlets Giftermaal ikke oprindelige Træk ; det ældste , runde Motiv skal da isoleres og betragtes for sig . Som man vil faa at se fjerner det straks fra Heltens Udsmykning som Konge . Genlæser man Saxo er det føleligt at han kun har Sagnet i en mager , afstumpet Form ; de Gamles Historier om Hamlet maa have været langt rigere . Af den dobbeltbundede Spøg som er Amleds egentlige Kendemærke , Galmandens Snak , som skjuler en Tanke og en Brod , anfører Saxo kun et Par tomme , næsten ukendelige Prøver ; her er det netop Shakespeare udvider , og det er ogsaa Hamlets inderste Nerve . Alt hvad man i en Oldtid har haft af denne Art tveæggede Vid , i sin Oprindelse et Folkeeje , er sandsynligvis gaaet igen i Amleds Navn — ligesom enhver drøj Spas i sin Tid knyttedes til Wessels . Denne Amledske Art af Vid er særlig jydsk . Figuren selv forestiller jeg mig har dannet sig i ældgammel Tid som en folkelig Yndlingsfigur , maaske til at begynde med en virkelig , en Type , genkommende 12 JOHS. V. JENSEN Træk hos flere : Narren nemlig , Sandsigeren , i hvis Mund Ting fik Luft som ellers ikke kunde siges , vel at mærke naar han forstod sin Kunst . Narren , med noget af den samme Funktion , gik igen ved Middelalderens Hoffer ; derfra vandrede han med sin Pukkel og sit Privilegium over paa Teatret . Shakespeare benytter ham rigeligt , denne forkrøblede , uskadelige Orm , til at sige stikkende Ting , Frisprog som ellers ikke gik an . I Virkeligheden skjuler Narrens Væsen sig i Shakespeares Hamlet ; derfor har han fornuftigvis ingen anden Nar i dette Stykke , det behøvedes ikke , Hamlet , Shakespeare er Nar selv , Narren som er bleven Helt , og som siger de farlige , forløsende Repliker der skal siges . Den endnu oprindeligere Form af Amled er Amlode* ), hvilket ikke er noget Egennavn men en Fællesbetegnelse; en Amlode er simpelthen en Nar , en Tosse , en Idiot som vi siger , et Tordenhoved vilde man sige i Jylland . Men Tossen skal man undertiden tage sig i Agt for , man ved ikke hvad han fører i sin Pukkel . I den tungefærdige Stakkel kan der gemme sig en Magt ;ja man ender med at se en formummet Kongesøn i ham . Figuren er gammel og omfattet med en uudryddelig Yndest ; bestemte , dybt indgribende Aarsagsforhold maa have ligget til Grund for Dannelsen af den ; og det Aarsager som gentager sig , og som virker den Dag i Dag , siden Figuren bliver ved at bevare sin Tiltrækning og sin Magt over Sindene : I visse Samfundsforhold maa Aarsagen søges , Klasse ; i et undertrykt Milieu har Sagnene om Amloden dannet sig , Folk der følte sig nede , men som ad Omveje hævdede deres Værd . 4 JOHS. V. JENSEN Ikke frit kunde de udfolde deres Væsen , men havde at forstille sig ; kun i Form af Skemt , men med en bidende Underbund , kunde Evner faa Luft som man følte var en Konge værdige . Aarsagsforholdet er komponeret ind i Sagnets Handling , den Maade hvorpaa Amled er stillet , og saadan som Konflikten udvikler sig . Amled er stødt fra sin Arv , en fremmed Magt har tilegnet sig den ved at dræbe hans Fader og gifte sig med hans Moder , selv stræbes han efter Livet og har ingen anden Maade at redde sig paa end ved at anstille sig gal og uskadelig , mens Bitterhed og Vid paa Magthaverens Bekostning lækker ud af ham , at forstaa for dem der har Øren derfor . I Romanens Udgang triumferer den dobbelttungede Helt saa over Undertrykkeren og genindsættes i sin Odel . — Det er ikke sagt det gik Forfatteren netop saadan i Virkeligheden ; men saadan ønskede man sig det . Romanen handler om en dynastisk Spænding , Strid mellem Konger , for saadan formede man nu en Gang et Sujet ; men Oprindelsen turde være Nedslaget af et almindeligt , udbredt Modsætningsforhold , det der bestaar mellem Herrer og Hørige . Oldtiden havde mere end nok af dette Modsætningsforhold , det ene Folk der overvældede det andet , og de Undertrykte , maaske meget bedre Folk end Undertrykkeren , maaske ringere , i hvert Fald undertrykte — ja desukkede , og formede en kroget Helt af deres Tanke , vittige Tanker , paa Magthaverens Bekostning , men forsigtige , saa længe man var underst , forklædt i et Tordenhoveds Snak — og paa den Maade mener jeg Hamlet maa antages at være opstaaet som Figur . Forklaringen leder op ogsaa til den moderne Hamlet og Aarsagen til hans Nød . HAMLET 13 V . Nøglen til Hamlet , naar Oldtidens Samfundsforhold erindres , forekommer mig da at være den at Hamlet har været Trællenes Helt . Hans Historie er en Ønskemyte , hvori Trællens Afhængighed og den Hersker der rører sig ogsaa i ham indtil videre naar billedlig Magt i Fantasien . Trællenes Forhold til de fri Stænder skal ikke her opgøres , Ret eller Uret ; Træl staar for Træl , og fri Mand for fri Mand . Det ved man jo at i Oldtiden var Magtforholdet ubetinget , den ene Part fri i stærkeste Forstand , den anden fuldstændigt afhængig . Selv som Trælle kan Trællene imidlertid have haft deres Sjæleliv , Mennesker har de jo ogsaa været . De fri Herrer tog naturligvis ingen Notits af hvad der opstod i Trællenes Lejr , men her gik det just hedt til i Sjælene , de Kuede rettede sig i Aanden — Trællene har haft deres Literatur ! Deres Kaar og deres Haab er gaaet over i deres Legender . Paa samme Maade rettede Slaven i Syden sig og digtede sig over i Kristendommen — men det er for langt et Tema at komme ind paa og hører ikke til her . For den gamle nordiske , hedenske Literaturs Vedkommende synes det mig ikke svært at skelne mellem Frimandspoesi og Trælles Aandsytringer ; begge har sat sig Spor . Helge Hundingsbane , med det vilde , uselviske Udtryk for Kærligheden , som gaar ud over Graven , mellem Mand og Kvinde , det er Frimandspoesi . Vølund Smed derimod — ja er det ikke forbitret , skummel Trælledigtning ? Et Hævnskrig , en Hævnakt er nedlagt deri , Underklassehadet , som foregøgler sig Krænkelsen af en højbaaren Kvinde som det eneste der kan svale Undertrykkelsen . Det er Bladet der ven - der sig , men ikke Retten der kommer i HAMLET 15 Højsædet , nej Uretten om igen , og i en raaere Form , Kærligheden alt andet end Kærlighed , en sadistisk Voldshandling , just som Lavkaste forbinder Elskov med den smudsige Lyst til at se den anden Part fornedret . Grumt for man frem mod Vølund , det er vist , overskar hans Haser og gjorde ham , Kunstneren , til Krøbling , satte ham til at gøre Guldringene , som hans Herrer bar ; men grummere er han , han som giver Kongen Sønnernes Hovedskaller til Drikkebægre , et gammelt ægte barbarisk , kannibalsk Træk , efter fejgt at have lokket dem i Baghold og taget dem af Dage ; han som sørger for at Dronningen faar Sønnernes Øjne at bære som Ædelstene , og Kongedatteren deres Tænder til Halsbaand , Guldsmedens kunstfærdige Hævn , sindrig Grusomhedstrang opstaaet i en Lavkastesjæl — saadan skal den fine Portion have det , saadan skal de rammes , mystisk paa de ømmeste Steder , Øjnene , Tænderne og deres Børn , og vaande sig og være i Pine ! Deres Døtre — dem skal vi nok tage os af ! Kongedatteren er vel kun en Kvinde ! Eja , knuse den Fagre ! Faa Storsindet til at styrte ind der ! Lægge sit Æg i de Fries Ætter ! Hvad , Vølund ? Og siden gør man sig Vinger og hæver sig over den onde Verden ! Alt ialt et Tankefoster bleven til i Trællenes uhyggelige , plagede og forurettede , men ingenlunde svækkede Verden : Hadets Urt frodig ! Armstærk er den Halte ! Uden ellers at dømme Parterne imellem : frivar Trællenes Verden ikke ! Af en Træl skal man vel have ondt , maa vare sig for at kalde ham for hvad han er . Vølund er ikke død I Proletar kalder han sig nu , Bolcshevik , Ord af en Oprindelse som bringer Had og Uforsonlighed i 16 JOHS. V. JENSEN Erindring . Det er jo imidlertid ikke Klasseproblemer der skal løses her : de Forkrøblinger af Karakteren som Klasse , ridende paa Klasse , giver Anledning til skal bestemmes som Type . Væsensbeslægtet med Vølund den Halte er Hamlet . I samme Krøblingesind er Figuren udruget , han er en Jordbunden , han er en Hævner . Og Hamlets Moral staar heller ikke for et Maal hentet fra de Fries retlinjede Verden , hvor skulde den kunne det ? Axel Olrik gør opmærksom paa Hamlets tvivlsomme Æresbegreber , kalder ham med stærke Ord for baade snedig , troløs og fejg . Vist er det at Romanens Udgang nok er fordelagtig for ham , men uden synderlig Hæder , han dræber Farbroderen i hans Seng . For at pynte paa det lader Sagnet ham bytte Sværd med ham , for at det ikke skal være helt Snigmord , men da Sværdet Modstanderen faar er fornaglet er Reparationen tvivlsom . Hamlet brænder Farbroderens Folk inde , efter først at have gjort dem værgeløse med sine krogede Kunster , en Plan som bogstavelig bærer Præg af at være bleven til i Askekrogen , Trællenes Skumlerhjørne . At Hamlet som Retorsionsdigtning er udgaaet fra de i Samfundet ufordelagtigt stillede har selvindlysende Træk for sig . Tanken ledes her hen paa det mulige Tidspunkt for Romanens Tilblivelse ; er der ikke Rimelighed for at det kan ligge i en Periode , hvor Trællenes Baand er i Færd med at løse sig , andre Tider som sætter ind , altsaa en Gang paa Grænsen af Oldtid og Middelalder mod Kristendommens Indførelse , da Slavens Frigørelse sønderpaa omsider ogsaa naaede Trællen i Norden ? Ellers kunde Hamlet vel ikke være taalt inden for Sagnets Verden en Gang . Selve Begreberne maatte i Opløsning først . En Eftertid , som ikke HAMLET 17 skelnede direkte mellem Fribaarne og Trælle , har stillet deres Literaturer ved Siden af hinanden uden at skelne mellem hvor de kom fra . Dog Smagen har sin egen Udvælgelse . Det er værd at lægge Mærke til at hverken Vølund Smed eller Hamletmotivet , mig bekendt , er gaaet over i Folkevisen . Denne Middelalderens Frimandspoesi optog Figurer fra Edda , Digtet om Helge Hundingsbane er gaaet over i Aage og Else , Motivet i hedensk og i kristen Form , men Kærligheden deri lige øm og ædel ; Vølund Smed derimod har Folkevisen ikke omdigtet . Ingen af dem der føjede de gamle skønne Sang - og Dansetekster til overleverede Billed - og Sagnmotiver , hvor man fandt dem , har følt Trang til at kvædeden gamle Vise om igen , Krøblingens Oprejsning , Kvindeskænderens blodige Forherligelse . Heller ikke om Hamlets Mordbrænderi har man sunget i Middelalderen . VI . Men efter Trællenes Frigørelse gik Afhængigheden siden over i andre Former , og Hamlet med den . Foruden til Vølund gaar der fra Hamlet umiskendelige Slægtskabslinjer , synes det mig , til en Sagngruppe , forskelligt forklædt , helt op i Tiden , men hele Tiden væsentlig den samme Figur : Uffe den Spage , Askeladden , i en kvindelig Form Askepot , KlodsHans , et andet Navn for samme Figur , men hele Tiden det samme Væsen : Helten er til at begynde med beskedent placeret men udsmykkes paa æventyrlig Maade og med folkeligt Medbør , er svineheldig , som man siger , og ender altid med at faa Prinsessen og det halve Kongerige ; det vil sige , det er en Forpost for Klasserne forneden . 14 JOHS. V. JENSEN Uffe er den mindst klasseprægede , det er her hele Nationens slumrende Aand der i en given farlig Stund vaagner , Minder om Grænsekampe mod Syd ; Sagnets Haab er senere gaaet over i Forestillingen om Holger Danske , Nationens Redningsstund udskudt til Fremtiden — efter at Sagen i en Fortid var tabt . Men Uffe har det gamle folkelige Træk at han er dum , til at begynde med skudt ud af sin Karriere , han er Stykkets Nar , indtil Kræfterne viser sig . Det er det samme Prætendent - Motiv som i Hamlet . Askeladden , i Navnet , som i Askepot , endnu en direkte Angivelse af hvor Personen stammer fra , eller Klods - Hans , en norsk og en dansk Form for det samme Æventyr , som jo forøvrigt er internationalt , den danske Form i H . C . Andersens kostelige Bearbejdelse , er den yngste Iklædning af den gamle Almuefabel , hvormed man trøstede sig under Trælleaaget , hvorsomhelst paa Jorden : Nr Sidst skal nok komme med ! Og han er virkelig kommen med ! Amloden skar ikke sine Kroge forgæves og hærdede dem i Asken , først blev Trællen fri , siden Bonden . Jo yngre Sagnet bliver jo mere overgivent , Friheden der følger med at blive fri : det Skumpelskud viser sig jo at have herlige Gaver naar han slippes ud i Verden ! Han rider fjollet paa Gedebuk , men rider alle de høje Herrer forbi , er saftig , lykkelig , og gaar Køkkenvejen , vinder virkelig først Prinsessen og siden det halve Kongerige naturligvis , og ender med at give Oldermanden Pludren lige i Ansigtet , som H . C . Andersen saa ubetaleligt fortæller i sin Variation af hans Bedrifter . Og det syntes Kongedatteren var fint gjort , det kunde hun ikke have gjort , men hun skulde nok lære det ! 18 JOHS. V. JENSEN I helt frigjort , opadstigende Linje gaar Hamlet - Klods - Hans , med Træsko og hvad han har i Lommerne fra Grøften , omkostumeret og virakduftende , over i Aladdin , Slotsforvalterens og Naturens muntre Søn ! Saa kan de , der nu er kommen underneden , begynde forfra ! Laanet af det orientalske Stof hos Oehlenschlager bringer saavel Trællens som Slavens Frigørelse i Erindring , Oprejsning for baade Nord og Syd . Men i Aladdins Apoteose er Underkastelsens sidste Spor , Trællemærket , jo saa godt som slidt af Motivet , Trællen er slet ikke Træl mere , baade udvendig og indvendig en anden . Og den fri Mand er bleven en tynd Mand , midt i alle sine Rettigheder . Men om Kaarene vendt om , endnu andre Komplikationer til Hamlet - Motivet , senere . VII . Saavel ondartede som lystige Former gives der for den gamle Historie om dem oppe og dem nede , Mennesket som uundgaaeligt skal ride paa Mennesket . Shakespeares Hamlet er en Station paa Vejen , den aandfuldeste Omdigtning , en krænket Sjæl og en saaret Sjæl , som endnu slæber Middelalderens Byrder , men som i selve Tankens og Ordets Pragt gør sig moden til at levere Rollen videre til det moderne Menneske . Som man ser kommer Shakespeares Hamlet i Grundkonflikten og i Tilskyndelsen nær til den danske , „Galskaben " er den samme , Heltens Stilling den samme , om end Tiden er en anden : den bundne Natur , der er nødt til at udfolde sig i Afhængighed af andre , ikke efter egne men efter Omgivelser - nes Forudsætninger . Noget Lige ud 20 JOHS. V. JENSEN gives ikke for ham , hans Gang er kroget . Hamlet er virkelig ur - dansk national Ejendom . Men en Rekonstruktion gøres nødig for at genkende ham og tilegne sig Figuren fra Grunden igen . Hamlet maa bestemmes som den jydske Hamlet , Figuren som den anes gennem Saxos utydelige Fragment . Og med et Kendskab til jydske Bønder indtil for nylig , jydske Originaler , hvori endnu et levende Stykke Oldtid rørte sig , Tusmørkesjæle , vittige , brandfarlige Sjæle , Kilden selv hvoraf i en fjern Fortid Sagnet om Hamlet sprang , ved at gaa til den skulde det maaske kunne lade sig gøre i en tilnærmet Form at sætte den jydske Prins paa Benene igen . Jyden kendes som „sveden " . Literaturen et hundrede Aar tilbage har næsten ikke andet om ham end Glosen ; han er en Tosse , men sveden , se Wessel og Baggesen . For Tiden er det et saa stort Fortrin at være Jyde at det næsten er en Skam , der skrydes mægtigt af Privilegiet , og det akcepteres lydigt af alle andre , uden Undersøgelse . Men burde der ikke en Gang gøres Forsøg paa at trænge dybere ned i det jydske særlige Naturel ? Hvad skal man mene med sveden ? Analysen af Hamlet giver Svaret : det samme Sind der har frembragt Oldtidsfiguren gaar igen i jydsk Folkeform indtil for nylig. Den er tildannet i en Afhængighed , men med en Reserve. Med Kristendommens Indførelse ophørte Modsætningsforholdet mellem Trællene og de Fri at eksistere ; men Stænderne kom i Stedet , en ny Spænding , Afhængighed af Klerk og Foged . Trællene og de fri Bønder gik op i en Almue , som bevarede Træk fra begge Sider og ytrede sig med en krydset Sjæl , en dobbeltsidig , sleben og ful . Og en HAMLET 21 Smidighed som skyldes svundne Modsætningsforhold , Spaltning , leger deri endnu . Det kunde ogsaa gælde andre Landsdele end netop Jylland . Paa Sjæland lader Hovbonden høre fra sig i Jeppe paa Bjerget , gennem Holbergs Fremstilling , den fortrykte , velbegavede og brutale Jeppe , som ender i Baronens Seng ; hvorfra Holberg tørt smider ham ud igen : Klods - Hans tilbagevist ! Men i Jylland var der en særlig social Aarsag der bidrog til Dannelsen af den specifikt jydske Karakter : Jyllands afhængige Stilling i Kongeriget , som udliggende Provins , med tabte selvstændige Anlæg . Denne Situation bunder Aarhundreder tilbage i Tiden og har virket siden , lige fra Jylland som uafhængigt Kongedømme kom ind under Øerne og op til vor egen sidste Tid , hvor Hovedstadens dominerende Overvægt føles . Dette og noget uroprindeligt jydsk , som har maattet indordne sig i Riget , men bevarer sig i Roden , har skabt Karakteren . Der gives en særlig Art jydsk Ironi . Denne Ironi er det vanskeligt at give en Forestilling om , den er først og fremmest umærkelig ; men de der har kendt Bønder for en Generation tilbage ved hvad der skal menes . En som man vil synes fjern Sammenstilling giver en Forestilling om den jydske Ironi , nemlig den jødiske . To saa tilsyneladende hinanden totalt fremmede Aandsformer staar hinanden nær , idet beslægtede Aarsager har dannet Selvet hos begge . Den jødiske ejendommelige Ironi bunder jo i et ganske lignende Afstamningsforhold som den jydske : magthavende Omgivelser , indenfor hvilke den i Virkeligheden overlegne Aand ytrer sig som den kan , kroget , tvetunget , saa at sige med en Pukkel . Simon Levi ! Hvem erindrer ikke den lille krogryggede Jøde hos 22 JOHS. V. JENSEN Goldschmidt , med hans besynderlige juvelagtige Vid og hans trods mange Bugter ægte og dybe Menneskelighed ? Det er ikke tilfældigt at den samme Mand der gav os Simon Levi ogsaa saa sig i Stand til at trænge jydske uigennemtrængelige Bønder indenfor Vesten , Goldschmidt har i sin Mesternovelle „Ekkoet " nærmet sig jydsk Atmosfære mere end de allerfleste jydske Forfattere har gjort det . Historien er ikke helt rigtig , heller ikke helt original , en af Figurerne , Skolemesteren , er øjensynlig taget lige ud af Bjørnsons „En glad Gut " men for Resten beundringsværdig omformet , ja forbedret , et med det gamle Testamentes Skriftsprog sammenkittet , mærkværdigt Amfibium af en jydsk Degn og en kananitisk Rabbi , uforligneligt mættet med Ironi fra saavel jydsk som jødisk Kilde , uden Sidestykke i nogen Literatur . Man er i Jylland med Goldschmidt , det er Bønder , han har forstaaet dem ; og hvor havde det været muligt , hvis ikke den gennemtrængende og humane Aand som var Goldschmidt egen intuitivt havde set igennem til et Slægtskab , samme Genesis af Karakteren , mange Modstande , og de slebne Redskaber man danner sig derimod ? Som om den folkelige Opdragelse har været den samme , eller analog , har Jøder og Jyder mange Træk tilfælles i Karakteren , Haardførhed , økonomisk Nerve , Realsans ; Basis af Sindet er af forskellig Oprindelse , men Bevidstheden , de Lag hvori man tænker , synes at bero paa en Spaltning der er fremgaaet af de samme Aarsager . En vidtløftig Undersøgelse kunde anstilles . Vist er det at Hamlet som psykologisk Type er egnet til at interessere Jøder lige saa meget som Jyder . De af Vinden bøjede , knykkede Træer i Jylland taler om samme Vækstlov som HAMLET 23 den der har dannet Jydens Sind ; og den krogede Simon Levi har dukket sig og er krøben frem i et lignende ugunstigt , men for Sjælen hærdende Vejrlig . Saadanne skruede , forvoksede Skabninger bliver til i Modgang . Men Hemningen er al Udviklings Stimulus . Magten har Magten og tænker ikke paa at de Underkastede har Modgangens Beneficium ! For store jødiske Scenekunstnere er Hamlet derfor oplagt som Rolle . Som Skuespillere og som Jøder har de to Gange Betingelser for at spille Shakespeares Hamlet : fudentum ist schon eine Rolle , kunde man lægge Heine i Munden . Til at gennemtrænge Hamlet med Falskhed , Forstillelse , og med en universel ægte Lidelse medbringer Jøden sin Skæbne . VIII . Til Rekonstruktion af den jydske Hamlet , Amloden , foreligger der altsaa et Hjælpemiddel i hvad man kender af den specielle jydske Ironi , det slebne underfundige Redskab i Munden , som nogle Bønder havde . Hos enkelte Originaler omfattedes Talens Brug som en Kunst , Tordenkalven i Himmerland , Niels Katkjær i Egnen ved Lemvig , og hang hos dem sammen med visse Levninger af gammelt hedensk Vid , Gaader og magiske Sprog , meget yndet i sin Tid hos Almuen . Gaver for Udtrykket hos nogle , og stor Respekt derfor hos andre , er et gammelt Træk , som leder Tanken hen paa Shamanen . Runer ved man havde Tryllemagt ; at galdre maa have været et eller andet frygtet og beundret Herredømme over Sproget , uden Tvivl af største Betydning i Oldtiden , og det har været Amlodens Kunst . HAMLET 19 Muligvis har han været omvandrende . Men han er ikke kommen i de Riges Gaarde , i Tørvehusene har han indfundet sig med sin Vagabondviden og sine folkelige Remser , som gik ud over Herskabet ; der er bleven fnist saa lydeligt i Staldene at de hvem det gik ud over oppe paa Gaarden ikke hørte Amlodens Snak ! Og dog havde det mange Gange været bedre for dem at høre lidt efter hvad den Ildspaasætter forløste Grinet med i Udhusene end at kro sig i Højsædet under Skjaldens vel afmaalte Strofer ! Skjalden i Oldtiden har jo været en meget finere Mand , han kom paa Gaardene , var selv en af dem deroppe . Amloden blev ikke nævnet ; men han virkede hvor han kom ! Og lagde Herrerne nogensinde Øret til hans Snak har han udfoldet hele Omsvøbets og Dobbeltbundighedens Kunst ! Brudstykkerne af Hamlets Vid hos Saxo er netop saadanne primitive Metaforer , Ordspil og Gaader , med en Klinge skjult i ; fra dem og fra de levende Levninger hos Almuen kan man slutte sig til Arten af Amlodens Ordforraad og hans Magt . Han har kunnet mane , i Stedet for Jarledømme har han haft Veltalenhed , og det vistnok baade i krasse og bevingede , farlige Former . Essensen af disse den nedre Verdens omvandrende Ordkunstneres Visdom maa saa tænkes at være bleven samlet af Traditionen under et og henlagt til en Hamlets Navn , og Æventyret har med sædvanlig Afrunding placeret Hamlet og hans Historie i Kongerækken . Den nette Saxo har naturligvis ikke opbevaret de stærkeste Ting der knytter sig til Hamlets Afrunding ; dem kunde man supplere efter Hukommelsen , ved at gaa baglæns , til Almuevittigheden og dens grove Salt . Men det skinner dog igennem hos Saxo f . Eks . at Pigen der sættes til at HAMLET 25 friste Hamlet ingenlunde har været Shakespeares yndige , underfuldt henaandede Ophelia , det har været et robustere Væsen , og Fristelsens Udfald har Saxo slet ikke kunnet fortælle , kun Omstændigheder derved , i en matsleben Stil . Ting jeg har set Narren i kinesiske Stykker foretage sig paa Scenen kunde laanes til Amlodens Rolle , hvis de kunde laanes . Overhovedet er Kineseren Nøglen til Oldtidens Træl i Europa , den samme kønsbundne , skumle Fantasi , de samme Nerver . Vølunds sjofle Kunster , „at blive overgivet til Trællene " , som det hed , i Oldtiden , leder Tanken hen paa kinesiske Rettersteder — Natmandens Verden , den uhyggelige Syssel bag Plankeværker og op ad Mure , som Kommunisterne har overtaget . Før hed det at blive overgivet til Trællene , nu overgives man til Kinesere . Her , i denne Atmosfære af Brunst og Mord , er man ved Racen , Kulturtrinet . Den jydske Hamlet maa iøvrigt slet ikke tænkes som Stykke , det har snarere været en Saga , paa passende Steder indlagt med Stev , efter de Gamles lumske Maade , en god Løgn episk opmuret , og nu og da tonende ud i et shamanagtigt Recitativ for at gaa Tilhørerne paa Aarerne . Retteligt skulde Hamlets Saga genfortælles paa Jydsk ; men det vilde upraktisk indskrænke Læsekredsen ; dog det skulde gøres paa Jydsk , men privat , som Forarbejde , Dialekten er en Skole for Tanken , den holder indenfor oprindelige Begreber , hvis den holdes ren , og udelukker af sig selv Forestillinger udenfor Bondens nedarvede Horisont , der saalænge Dialekten holdt sig var saa temmelig oldtidsagtig — først Højskolen fik Bugt med den . Da Bonden blev Grundtvigianer og lærte at snakke om Aserne var det forbi med hans Natur . 24 JOHS. V. JENSEN Siden , naar man havde skrevet Hamlets Saga paa Jydsk , kunde man jo altid oversætte den paa Dansk . En hel Del af Amlodens Væsen og Sprog vilde dog falde uoversætligt . IX . Men burde Stykket ikke ogsaa fornyes ? Ved Shakespeare skal der af gode Grunde ikke røres , hans Tinde er ubestigelig , at formørke ham vilde kun lykkes paa samme Maade som naar den lille Maane har Held til at dække Solen , fordi Afstanden derimellem er saa stor , og et ganske forbigaaende Held . Shakespeares Hamlet skal naturligvis blive staaende og spilles som den er . Men om man , med Eksempel fra ham selv , laante lidt af hans Hamlet , til Fordel for en helt ny ? Visse Træk og Figurer fra hans Haand har nu en Gang Hævd , saa det kan godt være man stod sig ved at laane dem . Den ny Hamlet burde optage alle Etapperne i Hamlets Udvikling og kunde f . Eks . konstrueres som en ligesidet Trekant , med den jydske Hamlet , Amloden , i den ene Vinkel , Shakespeares i den anden , og vor egen Tids Hamlet i den tredje . Kender vi den ? Den burde kendes . Uden Tvivl bærer Tidens Ansigt Hamlet ' ske Træk . Man har i Danmark næsten en Pligt til at føre Hamletmotivet videre , fra Jorden er det vor Ejendom , det er Danefæ . I en omfattende , tragisk Henseende er vi en Hamletnation , vi er kommen af vor Arv , som han . Samtidig med at England steg , og Hamlet med , saa langt Engelsk tales , gik vi ud af de ledende Landes Rækker , skrumpede ind i et afsides Idiom . Som Hamlet var en Prætendent til Danmark er vi Prætenden - ter — til hvad ? Ourwit ' s diseased . Vi har en Ghost HAMLET 27 under vore Fødder . Vi er syge Prinser uden Land — holder vi af at bekendtgøre . Men vort aandelige Eje kunde vi dog samle sammen , saa langt Grænserne gaar . Hamlets Fædreland det er vort Fædreland . Er vort Bo bleven formindsket , saa lad os forsøge paa at udvide os i Sjælen , i det mindste , til et Jævnmaal med dem til hvem vort Bo er gaaet over . Imidlertid opløser det sig maaske af sig selv , dette : om Boet er stort eller lille . Er Verden ikke siden bleven lige aaben allevegne ? Fejlede vi egentlig noget ? I hvert Fald , Lidelsen er bleven almenmenneskelig , Hamlet er international . Hvis Grundskaden , som gør ham til Grubleren , den af Reflektion udmarvede Fortvivler , saavel i ældre Tid som i ny , er Modsætningsforholdet : Magt som rider paa Afmagt , saa er der Næring nok den Dag i Dag Verden over for Hamlets syge Sind . I udvidet Forstand har Sagnet aldrig været mere levende . Der kan digtes blodig dermed , saa længe Folk lægger Folk under sig og den ene Part træder til med Hælen og den anden skriger . Aldrig var det gensidige Attentat , Nationer mod Nationer , Racer mod Racer , Klasser mod Klasser , hidsigere og bitrere end nu . Hvor er det muligt andet end at Karakterernes frie Vækst kommer i Klemme derved ? Hvem erMennesker mere ? Det sociale Tryk alene , selv i relativt fredelige Stunder , Heden af det moderne Livs Gnidning , afstedkommer allerede en Forkrøbling ; Hamlet gaar igen , men pinligere , sørgeligere , fordi det sjælelige Apparat er bleven saa meget mere kompliceret og ømtaaleligt ; var Hamlet tyndhudet , saa er vi flaaet . 26 JOHS. V. JENSEN X Den ny Hamlets Tragedie er dobbelt bitter , det er jo den at Kaarene , Aarsagsforholdet er vendt om , det er ikke de Underkastede der sidder krogede i Asken længere , tværtimod , de rider den høje Hest . Allerede hos Shakespeare er Figuren dobbelt kompliceret , i hvad Shakespeare lægger i den : Frimandssjælen under Trællekaar , en mer end tragisk Forværring af Motivet . Selv i Oldtiden kunde det Forhold jo da tænkes , og man ved Eksempler derpaa , at frie Mænd ved Krigslykkens Ugunst kom i Trællekaar eller i Afhængighed af lavere staaende Personer , og at Trælle blev Herrer ; Oehlenschlager har tænkt paa dette omvendte Forhold i Hroars Saga . — Ved samme Lejlighed : Oehlenschlagers Amledhar omtrent intet med Hamlet at gøre , her er han sat i Forbindelse med et Vikingesagn ; Hamlet rører Oehlenschlager som paavist i Aladdin . Og Oehlenschlagers Vølund har mere af Æventyret end det nedrige i Karakteren , som Oehlenschlager er gaaet ganske uvidende hen over . Ikke alene socialt , men i Blodet , kunde de to Typer blive blandet sammen , ved en ikke observeret Krydsning , saa at der kom til at optræde Herrer med Trællesind , og omvendt . Besynderlig nok synes der at være tænkt paa denne Komplikation ogsaa i Saxos Fremstilling af Amleds Historie , der forekommer nogle mærkelige forsprængte Aforismer om hvordan man skal kende Frimænd og Trælle fra hinanden , Byrd ' en kan altsaa være tvivlsom : Hamlet selv som paa Englandsrejsen finder ud af at Dronningen er af Trællesind , hun har Tyveøjne og æder igen hvad hun stanger af Tænderne — Iagttageler som viser at man allerede i Oldtiden var HAMLET 29 fuldt opmærksom paa Forskellen og at man ikke altid kunde regne efter Stand , Stændernes Egenskaber kan være byttet om . Man tænke paa Rigs Beskrivelse af Stænderne ! Saxos Hamlet er maaske tildels digtet over denne nye Tragik i Hamletfiguren , Nedslag af begyndende Klasseopløsning , Hamlet altsaa gjort arveløs i sit eget Land , men ikke alene det , ogsaa idømt sine Tjeneres Rolle ; men det er kun en usikker Antagelse. Hvorom alting er , den ældste Hamlet , Amloden , det er Trællen , derom er der ingen Tvivl , og hans Oprejsningdrømme . Shakespeares Hamlet det er Renæssancens aandelige Pragt , som vaander sig under raa Omgivelser , Kunstneren og Borgeren redet ned af uvidende Adel . Og den moderne Hamlet — ja hvem er det ? Hvem er det i vor Tid der brutaliserer hvem ? Hvem brutaliserer ikkehvem ? Læs Dagens Avis ! Hvordan er Hamlets Kaar — er det den Højvelbaarne der rider paa de i Samfundet ydmygt stillede , eller hvordan ? Læs igen Dagens Avis ! Hvad siger Literaturen ? Den staar i Gorkis Tegn . Proletarforherligelsen naar de højeste Himle , mens Folk af en beskeden Dannelse maa forklæde den passende for ikke at blive bebrølt som Aristokrater ; man gaar med Træsko , ligesom i Revolutionstiden , for Guds Skyld , man er af Pøbel ! — Hamlet ! Folk med en Universitetsgrad bekender deres Tro , med deres smaa Hænder lagt sammen , paa Treenigheden : Gud Fader , Proletaren , Guds Søn , Proletaren , og Gud den Helligaand , Proletaren ! Det er anstrængende , det er at skjule sin Mening med et Hykleri som er en Hamlet værdig . 28 JOHS. V. JENSEN Men det der her siges maa slet ikke siges ! Man kunde saare visse Kredse . Man kan blive skudt for det , givet i Kineseres Hænder ! Man maa udtrykke sig meget forsigtigere , rent i Gaader , saa dobbeltbundigt at kun Hamlets allernærmeste Fortrolige kan gruble sig igennem til Meningen . Det frie Ord er bleven hvæssede Knive at lege med for Tiden . Man maa anvende alt hvad man har af Fulhed , Dialekt , Maske , hvis man vil have Lov at passere . Den ny Hamlet kunde blive et artigt Stykke , med en Rolle for den store Stjernekomedie . Komedianten havde to Opgaver at vælge imellem , den skulende Proletar , som aflæsser sit Raseri mod Overklassen , Urettens Apeks , eller den lidt lurvede , for ikke at sige afklædte Overklassemand , som med Fløjtetoner og i Hamletske sproglige Arabesker anmoder om en lille Arbejdsløshedsunderstøttelse . Er Tiden ikke lidende ? Er den ikke out of joint ? Om man kunde vise den ny Hamlet hans Ansigt i et Gorgonespejl ! Forløse hans Humor ! Holde det rene Menneske frem for Tiden ved Siden af ham , Mandkønnet , som aldrig bliver Menneske mere , for Masken gaar i Sjælen , Hamlet — det rene Menneske , nemlig Kvinden — Ophelia ! XI I Hamlet , sidste Scene , hvor Alle har stukket eller forgivet Alle , og Hamlet ligger døende paa Scenen , siger han noget ganske mærkeligt til Horatio , det der beskæftiger ham paa hans Yderste , hans sidste Vilje , nemlig at han skal sørge for hans Eftermæle . „Hvilket saaret Navn , " siger han , „kommer jeg ikke til at efterlade mig , hvis Tingene HAMLET 31 skal blive staaende uopklarede som de staar . " 0good Horatio , what a wounded name , Things standing thus unknown , shall live hehind me ! Hvor Shakespeare maa have ængstet sig for at hans Situation skulde blive staaende uopklaret ! Eftertiden har sørget for hans Oprejsning . I Egenskab af Dansk kunde man ønske , ubeskedent , at gøre hans Bekymring til sin . Enhver Dansk er belastet med Hamlets Traditioner , har hans Orm i Hjertet . Det skulde da i det mindste en Gang for alle opklares til Grunden , af hvilke Elementer og Komplikationer Hamletnaturen bestaar . For , den der ved Besked er allerede fri . 30 JOHS. V. JENSEN COPYRIGHT 1924 BYJOHANNES V . JENSEN PRINTED IN DENMARK GYLDENDALS FORLA GSTRYKKER I KJØBENHAVN HAMLET Til Forklaring af Hamletskikkelsen af JOHANNES V . JENSEN GYLDENDALSKE BOGHANDEL 1924 