text: &lt;poem&gt;
  Skammel han bor sig nør i Thy,
  han er både rig og kåd,
  så væne har han sønner fem,
  de to fores ilde ad.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Ebbe han tjener i kongens gård
  både for guld og ære,
  hjemme sidder Peder, hans broder,
  han lokker hans hjertenskære.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Hil sidder I, stalten Adelus,
  og syr hr. Ebbe klæder!
  Ebbe han tjener i kongens gård,
  han spotter eder og hæder."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Så grant da kender jeg Ebbe,
  og Ebbe kender grant sig:
  han spotter ingen stalt jomfru,
  halv mindre spotter han mig."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Hør I, stalten Adelus,
  vil I være min fæstemø?
  det vil jeg for sanden sige:
  Ebbe, min broder, er død."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Drukke de det fæstens-øl
  end den samme nat,
  brylluppet end før månedsdag,
  de rådte det i-så brat.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Det var Ebbe Skammelsøn,
  han vågned om midjenat,
  talte han for sin næste svend
  af sin drøm så brat.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Mig tyktes, at min stenstue
  stod al i lysen lue,
  der brændte inde Peder, min broder,
  og så min skønne jomfrue."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Det I tykte, jer stenstue
  stod al i brændende glød,
  det er: Peder, jer broder,
  holder bryllup med jer fæstemø."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Det var Ebbe Skammelsøn,
  han bandt sig sværd ved side,
  så bad han sig orlov
  hjem til sin fader at ride.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Det var Ebbe Skammelsøn,
  han kom så vel i lag:
  han kom til sin faders gård
  en første bryllupsdag.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Ud kom Ebbes søstre to
  med guldkar på hviden hånd:
  "Velkommen, Ebbe, vor broder,
  hjem til vort eget land."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Hør I det, mine søstre to,
  hvad jeg spør' eder ad:
  hveden er dette møgle folk,
  her er samlet i dag?"
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Svared hans yngste søster
  udaf så megen nød:
  "Det er Peder, din broder,
  holder bryllup med din fæstemø."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Sin ene søster gav han guldbrase på bryst,
  den anden guldring på hånd:
  "Dem havde jeg agtet min fæstemø,
  førte dem af fremmed land."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Den ene søster bad ham hjemme være,
  den anden bad ham heden ride:
  "Tøver du her i denne nat,
  det bliver os alle til kvide."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Ebbe han vendte sin ganger omkring,
  han ville af gården ride,
  hans moder fik i tøjlen og holdt,
  hun bad ham hjemme bide.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Hans moder fik ham hynde og stol,
  at sidde på de øverste bænke,
  hans fader fik ham kande i hånd,
  bad, han skulde gå at skænke.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Skænked han den brune mjød
  og så den klare vin,
  hver sinde han til bruden så,
  da randt ham tår' på kind.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Silde om den aften
  rimen han faldt på,
  det da var den unge brud,
  hun skulde til senge gå.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Fulgte de den unge brud
  alt til det brudehus,
  for går Ebbe Skammelsøn,
  han bær' for hende blus.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Ledte han den unge brud
  alt ad den højeloftsbro:
  "Mindes I det, stalten Adelus
  I gav mig eders tro?"
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Al den tro, jeg eder gav,
  den har Peder, eders broder,
  alle de dage, jeg leve må,
  jeg vil eder være for moder."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Jeg loved jer ikke til min moder,
  jeg loved jer til min viv!
  derfor skal Peder Skammelsøn
  lade sit unge liv.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Hør I, stalten Adelus,
  I rømmer med mig af lande!
  jeg vil slå Peder, min broder, ihjel,
  og tåle for eder den vånde."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Slår I Peder, eders broder, ihjel,
  siden skal I mig miste!
  så må I sørge jer selv til døde
  som vilden fugl på kviste."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Det var Ebbe Skammelsøn,
  han sit sværd uddrog,
  det var stalten Adelus,
  han til jorden vog.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Så tog han det blodige sværd
  alt under sit skarlagenskind,
  så gik han i stenstuen
  for Peder, sin broder, ind.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  "Hør du, Peder Skammelsøn,
  du tøver alt for længe,
  bruden længes fast efter dig
  udi sin brudeseng."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Mælte det Peder, hans broder,
  svared han alt så brat:
  "Så gerne vil jeg dig unde
  at sove hos bruden i nat."
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Det var Ebbe Skammelsøn,
  han sit sværd uddrog,
  det var Peder, hans broder,
  han til jorden vog.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild.
  Hans fader gjorde han ilde sår,
  hans moder misted en hånd,
  fordi træder Ebbe Skammelsøn
  så mangen vild sti om land.
  - Fordi træder Ebbe Skammelsøn så mangen sti vild. &lt;/poem&gt;