text: Note.
  Dette digt stammer fra samlingen ”Trækfuglene” fra 1838
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Hjejlen! han har ikkun een Melodie, 
  Og den endda i Minore; 
  Den stemmer lidt til Melankoli, 
  Og dog jeg raaber: encore! 
  Jeg ynder hans Maestoso godt; 
  Den passer til Heden derude; 
  Naar Havsulen klæder Himlen i Graat, 
  Og Moseuglerne tude. 
  Den passer ret vel til Blæstens Suk 
  Hen over Gravhøjes Toppe, 
  Til Kongeørnens blodtørstige Kluk, 
  Alt som han speider histoppe. 
  Det giver Liv dog i skumle Ørk, 
  Om langt fra ikke et lystigt; 
  Er Skyen graa og er Jorden mørk, 
  Den Fløjte klinger dog trøstigt. 
  Den leder Foraarsconcerten ind 
  Med en alvorlig Andante. 
  Desmeer forlystes da Sjæl og Sind 
  Ved Lærkens Allegro brillante. 
  &lt;/poem&gt;