text: &lt;poem&gt;
  Med strålekrans om tinde
  forklaret Jesus stod,
  det varmer os herinde,
  ved dybest hjerterod.
  2
  Thi når han åbenbares
  i støvets egn på ny,
  skal vi med ham forklares,
  ham møde højt i sky.
  3
  Han stod på Tabors høje,
  den Guds og Davids søn,
  som solen var hans øje,
  som lys hans klædning skøn.
  4
  Med venner fra Guds bolig
  vor frelser skifted ord
  om kors og død fortrolig,
  om seng i sorten jord.
  5
  O, hør mig, drot, du kære!
  udbrød da Peder glad,
  her er så godt at være,
  ej mer vi skilles ad!
  6
  Vi sidder i det lave,
  vor frelser over sol,
  vi sidder mellem grave,
  han på Guds kongestol.
  7
  Dog godt er her at være,
  det volder Herrens ord,
  som Ånden, til hans ære,
  os trøster med på jord.
  8
  Som venner i Guds bolig
  med ham vi skifter ord
  om kors og død fortrolig,
  om seng i sorten jord.
  9
  Vort kors er uden jammer,
  vor død er uden brod,
  vor grav et sovekammer,
  vor Herres liv vor lod.
  10
  Hans Ånd er i vor kæde,
  hans ord er i vor mund,
  ham selv vi ser med glæde
  nu om en liden stund.
  11
  Til Jesu Kristi ære
  det tone højt i sky:
  Her er så godt at være
  i Herrens kirkeby!
  &lt;/poem&gt;