text: Note.
  Historien om ungersvenden, der fanges ind af elverpigernes dans, findes i mange udgaver, både folkeviser og udgaver af navngivne digtere, f.eks.: Hr. Oluf han rider
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Jeg lagde mit hoved til Elverhøj,
  mine øjne de finge en dvale,
  Der kom to jomfruer gangendes frem,
  de ville med mig tale.
  Den ene klappede mig på kind,
  den anden mig hvisked i øre:
  "Vågn op, du favren ungersvend!
  om du vil dansen røre".
  "Vågn op, du favren ungersvend!
  om du vil dansen røre,
  min jomfru vil en vise kvæde,
  om I lyster hende at høre".
  Den ene begyndte en vise at kvæde
  så favrt over alle kvinder,
  og striden strøm den stilles derved,
  som før var van at rinde.
  Og striden strøm den stilles derved,
  som før var vant at rinde,
  de liden små fiske i floden svam,
  de legte med deres finne.
  Og alle de fiske, i floden svam,
  de legte med deres hale,
  alle de fugle, i skoven var,
  begyndte at kvidre i dale.
  "Og hør, du favren ungersvend,
  og ville du hos os blive,
  da ville vi kende dig bog og rune,
  dertil at læse og skrive".
  De dansed ud, og de dansed ind
  alt i den elverfærd,
  alt sad favren ungersvend
  og støtted sig på sit sværd.
  "Hør nu, du favren ungersvend!
  Vil du ikke med os tale,
  for vist skal sværd og hvassen kniv
  dit hjerte lægge i dvale".
  Havde Gud ikke gjort min lykke så god,
  at hanen havde slaget sin vinge,
  vist var jeg blevet i elverhøj
  alt hos de elverkvinder.
  Thi råder jeg hver dannis svend,
  som ride vil i skove,
  han ride ikke til elverhøj
  og lægge sig der at sove.
  &lt;/poem&gt;