text: Note.
  Samme melodi som: Min søn, om du vil i verden frem
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Da Noah ind i arken gik, hurra! 
  Så regned´ det så det havde skik, hurra!
  Det øsede ned med skomagerdrenge
  Og droskerne tjente gevaldige penge
  Og hver en god landmand han blev til en vandmand, hurra!
  Men det nu ej ville egne af, hurra! 
  Så strømmed’ de til alle vegne fra, hurra! 
  Både grise og lam og spæde kalve, 
  og Noah han lukkede op for dem alle: 
  »Værs’go kom I bare, her er ingen fare hurra!« 
  Så kom de marcherende to og to, hurra! 
  En orne og en skeløjet so, hurra! 
  En løve, en tiger og så en panter, 
  men den måtte gå med uldne vanter 
  og mavebælte i pløre og ælte, hurra! 
  Og så kom de dinglende fire og fire, hurra! 
  En bjørn som havde vær’t ude at svire, hurra! 
  Og så tre ægte natteravne, 
  jeg har nu glemt deres rigtige navne. 
  En sodavand fik de, i køjerne gik de, hurra! 
  Men så kom de myldrende seks og seks, hurra! 
  Så gamle fru Noah blev rent perpleks, hurra! 
  og hviskede noget til patriarken, så sa’e han:
  Godt så lukker vi arken, 
  så står vi til søs da, men giv mig et kys hva’, hurra!
  Så sejled’ de ud på det vildene hav, hurra! 
  om natten så spilled’ de Skidtmads og Gnav, hurra! 
  Om dagen så fanged’ de torsk og hvillinger, 
  hønen la’e æg, og katten fik killinger; 
  når Noah fik kvalme, så sang han en salme, hurra! 
  Men som de nu sejled’ ved dag og nat, hurra! 
  så strandede arken på Ararat, hurra! 
  Og Noah han kunne nu ikke vente, 
  han råbte straks til et par færdselsbetjente: 
  ”Værs’go ta’ I arken, nu går patriarken i land”. 
  Så sagde da Noah til søen farvel, hurra! 
  Og byggede sig så et flot hotel, hurra!
  Og levede der i fryd og gammen, 
  blev stamfader til os alle sammen,
  så vi er hinandens kusiner og fætre, hurra! 
  &lt;/poem&gt;