text: Den korte udgave fra 1853.
  Dejlig er den himmel blå, 
  lyst det er at se derpå, 
  hvor de gyldne stjerner blinke, 
  hvor de smile, hvor de vinke 
  //: os fra jorden op til sig, :// 
  Det var midt i julenat, 
  hver en stjerne glimted mat, 
  men med ét der blev at skue 
  én så klar på himlens bue 
  //: som en lille stjernesol, :// 
  Når den stjerne lys og blid 
  sig lod se ved midnatstid, 
  var det sagn fra gamle dage, 
  at en konge uden mage 
  //: skulle fødes på vor jord, :// 
  Vise mænd fra østerland 
  drog i verden ud på stand 
  for den konge at oplede, 
  for den konge at tilbede, 
  //: som var født i samme stund, :// 
  De ham fandt i Davids hjem, 
  de ham fandt i Betlehem, 
  uden spir og kongetrone, 
  der kun sad en fattig kone, 
  //: vugged barnet i sit skød, :// 
  Stjernen ledte vise mænd 
  til vor Herre Kristus hen; 
  vi har og en ledestjerne, 
  og når vi den følger gerne, 
  //: kommer vi til Jesus Krist, :// 
  Denne stjerne lys og mild, 
  som kan aldrig lede vild, 
  er hans guddoms-ord det klare, 
  som han os lod åbenbare 
  //: til at lyse for vor fod, ://&lt;br&gt;
  Den lange udgave fra 1810.
  Dejlig er den himmel blå, &lt;br&gt;
  lyst det er at se derpå, &lt;br&gt;
  hvor de gyldne stjerner blinke, &lt;br&gt;
  hvor de smile, hvor de vinke &lt;br&gt;
  //: os fra jorden op til sig. ://&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Kommer små og hører til! &lt;br&gt;
  Jeg for eder sjunge vil &lt;br&gt;
  om så lys og mild en stjerne, &lt;br&gt;
  jeg det ved, I hører gerne, &lt;br&gt;
  //: Himlen eder hører til! :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Det var midt i julenat, &lt;br&gt;
  hver en stjerne glimted mat, &lt;br&gt;
  men med ét der blev at skue &lt;br&gt;
  en så klar på himlens bue, &lt;br&gt;
  //: som en lille stjernesol :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Langt herfra i Østerland &lt;br&gt;
  stod en gammel stjernemand, &lt;br&gt;
  så fra tårnet vist på himlen, &lt;br&gt;
  så det lys i stjernevrimlen, &lt;br&gt;
  //: blev i sind så barneglad. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Når den stjerne, lys og blid, &lt;br&gt;
  sig lod se ved midnatstid, &lt;br&gt;
  var det sagn fra gamle dage, &lt;br&gt;
  at en konge uden mage &lt;br&gt;
  //: skulle fødes på vor jord. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Derfor blev i Østerland &lt;br&gt;
  nu så glad den gamle mand; &lt;br&gt;
  thi han ville dog så gerne &lt;br&gt;
  se den lyse kongestjerne, &lt;br&gt;
  //: før han lagdes i sin grav. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Han gik til sin konges slot, &lt;br&gt;
  kongen kendte han så godt, &lt;br&gt;
  hørte og med hjertensglæde, &lt;br&gt;
  at det lys var nu tilstede, &lt;br&gt;
  //: hvorom gamle spådom lød :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Han med søn og stjernemand &lt;br&gt;
  fluks uddrog af Østerland, &lt;br&gt;
  for den konge at oplede, &lt;br&gt;
  for den konge at tilbede, &lt;br&gt;
  //: som var født i Jødeland. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Klare stjerne ledte dem, &lt;br&gt;
  lige til Jerusalem; &lt;br&gt;
  kongens slot de gik at finde, &lt;br&gt;
  der var vel en konge inde, &lt;br&gt;
  //: men ej den, de ledte om. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Klare stjerne hasted frem, &lt;br&gt;
  ledte dem til Bethlehem; &lt;br&gt;
  over hytten lav og lille &lt;br&gt;
  stod så pludselig den stille, &lt;br&gt;
  //: strålede så lyst og mildt. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Glade da i sjæl og sind &lt;br&gt;
  ginge de i hytten ind, &lt;br&gt;
  der var ingen kongetrone, &lt;br&gt;
  der kun sad en fattig kone, &lt;br&gt;
  //: vugged barnet i sit skød :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Østerlands de vise mænd &lt;br&gt;
  fandt dog stjernen der igen, &lt;br&gt;
  som de skued i det høje, &lt;br&gt;
  thi i barnets milde øje &lt;br&gt;
  //: funklende og klar den sad. :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Den var dem et tegn så vist, &lt;br&gt;
  at de så den sande Krist, &lt;br&gt;
  derfor bøjed de sig glade, &lt;br&gt;
  ofrede på gyldne fade &lt;br&gt;
  røgelse med søden lugt! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Vil I små ej også gerne &lt;br&gt;
  se den lyse, milde stjerne! &lt;br&gt;
  For den konge dybt jer bøje, &lt;br&gt;
  som Guds rige har for øje, &lt;br&gt;
  og vil lukke jer derind! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Ser jer til den himmel blå &lt;br&gt;
  med de gyldne stjerner på! &lt;br&gt;
  Der den stjerne ej I finde, &lt;br&gt;
  men den er dog vist derinde: &lt;br&gt;
  over Jesu kongestol! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Thi Han, som var barn på jord, &lt;br&gt;
  blevet er en konge stor, &lt;br&gt;
  og Han sidder nu deroppe, &lt;br&gt;
  over alle stjernetoppe, &lt;br&gt;
  //: ved Gud Faders højre hånd! :// &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Bøjer eder kun, I små, &lt;br&gt;
  Han fra Himlen ser derpå! &lt;br&gt;
  Sender Ham med hjertensglæde &lt;br&gt;
  lov og pris till høje sæde, &lt;br&gt;
  det er røgelse for Ham! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Stjernen ledte vise mænd &lt;br&gt;
  til nyfødte konge hen, &lt;br&gt;
  I har og en sådan stjerne, &lt;br&gt;
  og når I den følge gerne, &lt;br&gt;
  komme I til Jesus vist! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Denne stjerne, lys og mild, &lt;br&gt;
  som kan aldrig lede vild, &lt;br&gt;
  er Hans guddomsord det klare, &lt;br&gt;
  som Han os lod åbenbare &lt;br&gt;
  til at lyse for vor fod! &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;