text: &lt;poem&gt;
  Ved Lejre græsse nu får på vold,
  hvor fordum kæmperne drukke.
  På Lejre stod der et gammelt skjold,
  det blev Holger Danskes vugge.
  Det gamle skjold var der lykke ved:
  det var med runer indgravet,
  det bar som vugge til Sjølunds bred
  kong Skjold på båd over havet.
  I vuggen så jeg på bøg og eg,
  de sused ved borgens rude.
  Fra marken tog de den gule neg,
  den blev Holger Danskes pude.
  I vuggen hørte jeg harpers klang
  og sang om kæmpernes sejre:
  det var de danske skjalde, der sang
  om kæmpedrotter på Lejre.
  I vuggen smelted en sang mit bryst,
  lig havfruestemmer fra voven:
  det var de danske jomfruers røst
  fra fruersalen i skoven.
  Jeg glemmer aldrig den danske sang,
  som kæmper og jomfruer synge.
  Og hver gang jeg hørte skjoldets klang,
  jeg hørte min vugge gynge. 
  &lt;/poem&gt;