text: Note.
   fra 1683 (revideret 1686, 1731 og 1784). Tysk visemelodi fra 1500-tallet.
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Når mørket jorden blinder,
  og dagen tager af,
  den tid os da påminder
  om dødens mørke grav.
  Lys for os, Jesus sød,
  ved hvert et fjed
  til gravens sted,
  og giv en salig død!
  Nu skrider dagen under,
  og natten vælder ud;
  forlad for Jesu vunder
  vor synd, o milde Gud.
  Bevare kongens hus
  samt alle mand
  i disse land
  fra fjendens vold og knus!
  Om du vil tiden vide,
  husbonde, pige, dreng,
  da er det på de tide,
  man føjer sig til seng.
  Befal dig Herren fri!
  Vær klog og snild,
  vogt lys og ild!
  Vor klokk' er slagen ti. 
  Gud Fader os bevare,
  de store med de små!
  Hans hellig engleskare
  en skanse om os slå!
  Selv vogte han byen vel!
  Vort hus og hjem
  har han i gem,
  vor ganske liv og sjæl.
  Det var ved midnatstide,
  vor frelser han blev født
  til trøst al verden vide,
  som ellers var forødt.
  Vor klokk' er slagen tolv.
  Med tunge og mund
  af hjertens grund
  befal dig Gud i vold! 
  Hjælp os, o Jesus kære,
  vort kors i verden her
  tålmodelig at bære!
  Der er ej hjælper fler.
  Vor klokk' er slagen ét.
  Ræk os din hånd,
  o Frelsermand!
  Da vorder byrden let.
  Dig, milde Jesus lille,
  som, mig til salighed,
  i mørket fødes ville,
  ske pris i evighed!
  Din værdig Helligånd
  oplyse mig
  evindelig,
  at jeg dig skue kan!
  Nu skrider natten sorte,
  og dagen stunder til;
  Gud, lad dem blive borte,
  som os bedrøve vil!
  Vor klokk' er slagen tre!
  O Fader from,
  vend du os om,
  din nåde os beté!
  Dig, evig Gud, ske ære
  i høje himmelkor,
  som vægter ville være
  for os, på jorden bor!
  Det ringer nu af vagt.
  For natten god
  fald Gud til fod!
  Tag tiden vel i agt!
  O Jesus, morgenstjerne,
  vort liv udi din vold
  befaler vi så gerne,
  bliv du vor sol og skjold!
  Vor klokk' er slagen fem.
  Kom blide sol
  fra nådens pol!
  Oplys vort hus og hjem!
  &lt;/poem&gt;