text: &lt;poem&gt;
  Aftenstjernen hisset tindrer.
  Hvad er det, som dig forhindrer,
  søde sjæl, at ej din bøn
  står i andagts lys og lue
  oppe ved Guds himmelbue
  og hans nådetrone skøn?
  Du, min sol, mit liv og lykke,
  Jesus, sjælens Himmel-smykke,
  dig, med Fader, Helligånd
  evig lov og ære blive,
  for i dag du ville give,
  at mig alting gik til hånd!
  Lad mig da, o Jesulille,
  ej i mørket lide ilde,
  giv mig søvn og sagte ro.
  Men når dødens nat tilstunder,
  skjul mig da i dine vunder,
  lad mig dø i salig tro!
  &lt;/poem&gt;