text: Udgave fra 1890.
  Det haver så nyligen regnet,&lt;/br&gt;
  det har stormet og pisket i vor lund.&lt;/br&gt;
  Frø af ugræs er føget over hegnet,&lt;/br&gt;
  åg på nakke og lås for vor mund.&lt;/br&gt;
  Årets løb har sin lov,&lt;/br&gt;
  der blev lyst i vor skov,&lt;/br&gt;
  ak, hvor kort, indtil alt er stormens rov.&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Det har regnet - men regnen gav grøde,&lt;/br&gt;
  det har stormet - men stormen gjorde stærk.&lt;/br&gt;
  Som de tro'de, at skoven alt var øde,&lt;/br&gt;
  så de vårkraftens spirende værk.&lt;/br&gt;
  For de gamle, som faldt,&lt;/br&gt;
  er der ny overalt,&lt;/br&gt;
  de vil møde, hver gang der bliver kaldt.&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Og de tro'de, at hjertebånd kan briste,&lt;/br&gt;
  og de tro'de, at glemmes kan vor ret!&lt;/br&gt;
  De skal vide, de aldrig ser de sidste,&lt;/br&gt;
  de skal vide, at ingen bliver træt.&lt;/br&gt;
  Thi som årene randt,&lt;/br&gt;
  sås det: båndene bandt,&lt;/br&gt;
  kræfter fødtes for kræfterne, som svandt.&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  De kan spærre med farver og med pæle,&lt;/br&gt;
  de kan lokke med løfter og med løn, -&lt;/br&gt;
  fælles sprog giver vore tanker mæle,&lt;/br&gt;
  fælles vilje gør kampdagen skøn.&lt;/br&gt;
  Nye stridsmænd skal der,&lt;/br&gt;
  nye stridsmænd skal her&lt;/br&gt;
  slutte kreds om den fane, vi har kær.&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Ja - det haver så nyligen regnet,&lt;/br&gt;
  og de træer de drypper endnu,&lt;/br&gt;
  mangen eg er for uvejret segnet,&lt;/br&gt;
  men endda er vi frejdige i hu;&lt;/br&gt;
  viger ej ud af spor,&lt;/br&gt;
  for vi kender det ord:&lt;/br&gt;
  Det har slet ingen hast for dem, som tror,&lt;/br&gt;
  - viger ej ud af spor,&lt;/br&gt;
  for vi kender det ord:&lt;/br&gt;
  Det har slet ingen hast for dem, som tror.&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Tidligere sønderjysk version ved Svend Grundtvig.
  Det haver så nyligen regnet,&lt;/br&gt;
  og de træer, de dryppe endnu.&lt;/br&gt;
  Hvasse vind, tjørnen stind har dig såret,&lt;/br&gt;
  de har revet din kåbe itu.&lt;/br&gt;
  Men trods regn og trods blæst&lt;/br&gt;
  og trods storm af nordvest&lt;/br&gt;
  stander jeg dig dog alle tider næst!&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Jeg kan se på de øjne så klare,&lt;/br&gt;
  at du haver for nyligen grædt.&lt;/br&gt;
  Regn på kind, sorg i sind, hvasse tjørne&lt;/br&gt;
  i dit hjerte så lyst og så let!&lt;/br&gt;
  Hver en tåre på kind&lt;/br&gt;
  som hver fryd i mit sind&lt;/br&gt;
  haver du jo alene udi vold!&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  For din fod ved hvert fjed vil jeg sprede&lt;/br&gt;
  hver en blomst, hvert et duftende blad,&lt;/br&gt;
  hver en fugl fra sit skjul vil jeg kalde,&lt;/br&gt;
  de skal kvæde og kvidre dig glad.&lt;/br&gt;
  Lad dem blomstre i ly!&lt;/br&gt;
  lad dem svæve ved sky!&lt;/br&gt;
  de kan ej få min angest til at fly!&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;
  Nu i morgen, når solen står højest,&lt;/br&gt;
  for din moder jeg stedes med bøn,&lt;/br&gt;
  mæler blidt, spørger frit: Kære moder!&lt;/br&gt;
  må jeg være din trofaste søn?&lt;/br&gt;
  Se, det lysner i sky!&lt;/br&gt;
  hør, det ringer fra by!&lt;/br&gt;
  du er min, som for evig jeg er din!&lt;/br&gt;&lt;/br&gt;