text: Op, al den ting, som Gud har gjort, 
  hans herlighed at prise, 
  det mindste, han har skabt, er stort 
  og kan hans magt bevise! 
  Gik alle konger frem på rad 
  i deres magt og vælde 
  de mægted ej det mindste blad 
  at sætte på en nælde! 
  Det mindste græs jeg undrer på 
  i skove og i dale, 
  hvor skulle jeg den visdom få 
  om det kun ret at tale? 
  Hvad skal jeg sige, når jeg ser 
  at alle skove vrimle 
  de mange fuglesving, der sker 
  op under Herrens himle? 
  Hvad skal jeg sige, når jeg går 
  blandt blomsterne i enge 
  når fuglesangen sammenslår 
  som tusind harpestrenge? 
  Hvad skal jeg sige, når mit sind 
  i havets dybe grunde 
  kun dog så lidt kan kige ind 
  og ser så mange munde? 
  Hvad skal jeg sige, når jeg ser 
  hvor stjerneflokken blinker, 
  hvor mildt enhver imod mig ler 
  og op til himlen vinker? 
  Hvad skal jeg sige, når jeg op 
  til Gud i ånden farer, 
  og ser den store kæmpetrop 
  af blide engleskarer? 
  Hvad skal jeg sige? Mine ord 
  vil ikke meget sige: 
  O Gud! hvor er din visdom stor, 
  din godhed, kraft og rige! 
  Op, stemmer alle folk på jord 
  med frydetone sammen: 
  Halleluja! vor Gud er stor! 
  Og Himlen svare: Amen! 