                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 17. september 2015
sag 256/2014
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat casper andreasen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i nykøbing falster den 20. februar 2014 og af
østre landsrets 22. afdeling den 3. september 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, michael
rekling, hanne schmidt og jens kruse mikkelsen.
påstande
dommen er anket af t med principal påstand om ophævelse af dommen og hjemvisning af
sagen til fornyet behandling i byretten, subsidiært ophævelse af dommen og hjemvisning af
sagen til fornyet behandling i landsretten, mere subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har endeligt påstået stadfæstelse.
forurettede, f, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens dom om godtgørelse efter
erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1 og 2. hun har endvidere tilkendegivet, at hun tilslutter
sig anklagemyndighedens synspunkt, hvorefter sagen ikke bør hjemvises.
                                                - 2 -
supplerende sagsfremstilling
inden hovedforhandlingen i landsretten sendte ts daværende forsvarer, advokat tage siboni,
den 4. juni 2014 følgende brev til statsadvokaten:
      ”t blev ved retten i nykøbing f's dom af 20. februar 2014 dømt for overtrædelse af
      straffelovens § 210, stk. 1, jf. § 21 og § 210, stk. 3, jf. stk. 1. han blev samtidig frifun-
      det for tiltalen vedr. § 216.
      dommen var i forhold til anklagen relativt mild, idet der blev idømt 3 måneders ubetin-
      get fængsel, som var udstået ved varetægtsfængslingen og yderligere 7 måneders fæng-
      sel betinget af samfundstjeneste. én dommer dissentierede for frifindelse.
      selvom t er klar over, at der ud fra anklagen kunne være faldet en betydeligt hårdere
      dom, har han valgt at anke, idet han hele tiden under sagen har fastholdt sin fuldstæn-
      dige uskyld i anklagen.
      dommen hviler på vidneforklaringen af forurettede. anklagerens øvrige vidner er alle
      personer, som forurettede har fortalt om det, der skulle være foregået.
      det var under sagen dokumenteret, at forurettede i to tidligere tilfælde har indgivet lig-
      nende anklager mod væsentligt ældre mænd. det første tilfælde, som skete kort efter
      hendes 15 års fødselsdag, førte til tiltalerejsning, men tiltalte blev frifundet ved både by-
      ret og landsret. uanset den retlige vurdering var der uden tvivl tale om noget, som foru-
      rettede opfattede som et meget ubehageligt overgreb.
      under sin forklaring for byretten beskrev hun det 2. overgreb som noget, der stort set
      lignede det første overgreb.
      hendes forklaring om det 3. overgreb (faderens) var også en nærmest fotografisk gengi-
      velse af det, der er forklaret om det første overgreb (hvor der blev udvist en lidt aparte
      seksuel adfærd, som faderen så også skulle have udvist).
      jeg har nu fået oplyst, at der er indgivet anmeldelse om et 4. overgreb fra en af faderens
      bekendte, der har hjulpet forurettede efter sagen.
      under sagen for byretten kunne forurettede intet nærmere huske om, hvornår faderens
      overgreb var sket første gang, om det var sommer eller vinter, eller hvordan hun reage-
      rede på det. – selv om det jo burde være kommet som et chok for hende, at faderen, der
      havde støttet hende under de tidligere sager, pludseligt udviste den samme krænker-ad-
      færd som de andre. forurettede er i øvrigt helt normalt fungerende.
      hun kunne som svar på mine spørgsmål herom heller intet huske om, at der nogensinde
      var sket noget uventet, at den ene eller anden parts mobiltelefon havde ringet, at nogen
      ringede på døren, eller at broderen, der også befandt sig i lejligheden, havde afbrudt
      dem.
                                                - 3 -
       hun forklarede til gengæld, at erindringen om overgrebene kørte som en film i hovedet
       på hende.
       hendes forklaring virkede mere som beskrivelsen af en drømmeagtig situation, som
       man oplever igen og igen, end som beskrivelsen af noget faktisk forekommet.
       forurettede kan muligvis være præget af post traumatisk stress disorder eller en lig-
       nende psykologisk mekanisme, hvor hun er præget af det første overgreb.
       jeg skal venligst forespørge anklagemyndigheden, om man har mulighed for at få afkla-
       ret, om forurettedes forklaring kan være præget af ptsd eller lignende.
       jeg skal også anmode anklagemyndigheden om at undersøge, om det er korrekt, at der
       er indgivet en yderligere politianmeldelse fra forurettede side, og anmode om at et bely-
       sende materiale vedr. denne anmeldelse fremlægges i nærværende sag, ligesom det har
       været tilfældet for de to sager, der er gået forud for nærværende sag.”
de to tidligere sager om seksuelle overgreb mod f, som er omtalt i brevet fra advokat tage
siboni, og som allerede indgik i sagens materiale, sluttede for den enes vedkommende med
frifindelse, mens der i den anden sag blev meddelt påtaleopgivelse, men det fremgår ikke af
nogen af sagerne, at fs forklaringer er tilsidesat som utroværdige.
statsadvokaten afslog ved brev af 18. juni 2014 forsvarerens anmodninger.
advokat tage siboni anmodede herefter ved brev af 18. juli 2014 landsretten om at pålægge
statsadvokaten at fremlægge yderligere beviser. af brevet fremgår bl.a.:
       ”med hensyn til fremlæggelse af et passende materiale til belysning af alle politianmel-
       delser, som forurettede efter byretssagen har indgivet vedr. overgreb eller krænkelser af
       seksuel karakter, anmodes landsretten om at pålægge statsadvokaten som led i bevisfø-
       relsen at fremlægge oplysning herom, herunder et sådant uddrag af politiets materiale,
       at det i et rimeligt omfang kan belyse indholdet af anmeldelsen eller anmeldelserne og
       status for politiets behandling heraf.”
landsretten traf herefter forud for hovedforhandlingen ved kendelse af 13. august 2014 afgø-
relse om ikke at imødekomme advokat tage sibonis anmodning med følgende begrundelse:
       ”landsretten finder, at der ikke foreligger omstændigheder, som giver grundlag for at
       imødekomme forsvarerens begæring, idet det anses for at være uden betydning for afgø-
       relse af sagen, om der skulle foreligge nye anmeldelser fra forurettede.”
                                               - 4 -
inden hovedforhandlingen i højesteret anmodede anklagemyndigheden om, at advokat tage
sibonis beskikkelse blev tilbagekaldt. af højesterets kendelse herom af 11. marts 2015 (ufr
2015.2025) fremgår:
     ”påstande
     anklagemyndigheden har anmodet om, at højesteret tilbagekalder beskikkelsen af ad-
     vokat tage siboni som forsvarer for t for højesteret.
     t har nedlagt påstand om, principalt at anklagemyndighedens anmodning afvises, sub-
     sidiært at beskikkelsen af advokat tage siboni opretholdes, og mere subsidiært at advo-
     kat tage siboni tillades valgt som forsvarer i tilfælde af afbeskikkelse.
     sagsfremstilling
     i 2012 og begyndelsen af 2013 var advokat tage siboni beskikket som bistandsadvokat
     for f i en straffesag, hvor der var rejst tiltale mod en stedbror til t for overtrædelse af
     straffelovens § 223, stk. 2, jf. § 224, ved at have haft andet seksuelt forhold end samleje
     med f kort efter, at hun var fyldt 15 år.
     advokat tage siboni fremsatte i den forbindelse under hovedforhandlingerne begæring
     om dørlukning, og om at tiltalte blev ført ud under fs forklaring, ligesom advokat tage
     siboni nedlagde krav om godtgørelse på fs vegne.
     i den foreliggende sag, der med procesbevillingsnævnets tilladelse er indbragt for høje-
     steret, er t ved retten i nykøbing falsters dom af 20. februar 2014, som stadfæstet ved
     østre landsrets dom af 3. september 2014 – mod sin benægtelse – dømt for overtræ-
     delse af straffelovens § 210, stk. 1, jf. § 21 og § 210, stk. 3, jf. stk. 1, ved at have haft
     andet seksuelt forhold end samleje med sin datter, f, og forsøgt at opnå samleje med
     hende.
     i forbindelse med grundlovsforhøret blev advokat tage siboni beskikket som forsvarer
     for t. af retsbogen fra grundlovsforhøret fremgår:
            ”den beskikkede forsvarer oplyste indledningsvis, at han tidligere i en anden sag
            har været beskikket bistandsadvokat for den forurettede i nærværende sag, f, men
            at han ikke mente, at han var inhabil i nærværende sag.”
     advokat tage siboni opretholdt beskikkelsen under hovedforhandlingen i byretten og
     blev tillige beskikket under ankesagens behandling i landsretten. anklagemyndigheden
     har ikke i forbindelse med by- og landsrettens behandling af sagen gjort gældende, at
     advokat tage siboni var inhabil, og hverken by- eller landsretten har af egen drift be-
     handlet spørgsmålet.
     den 7. januar 2015 blev advokat tage siboni beskikket som forsvarer for t for højeste-
     ret.
     anklagemyndigheden har den 12. februar 2015 anmodet om, at beskikkelsen tilbage-
     kaldes.
                                         - 5 -
anbringender
anklagemyndigheden har anført, at advokat tage sibonis forudgående rolle som bi-
standsadvokat for forurettede, f, i en tidligere sædelighedssag indebærer, at der er eller
har været en reel eller i det mindste ikke helt fjern risiko for, at hans funktion som for-
svarer i denne sag kan være påvirket af uvedkommende hensyn, ligesom omstændighe-
derne i sagen er egnede til hos parterne og omverdenen at rejse tvivl om advokat tage
sibonis habilitet som forsvarer.
der foreligger en interessekonflikt mellem tiltalte, t, og forurettede, idet disse har mod-
satrettede interesser i skyldsspørgsmålet, ligesom der er risiko for, at der kan blive ind-
draget uvedkommende viden om forurettede, som er opnået i forbindelse med hvervet
som bistandsadvokat for hende. de tætte familiemæssige relationer mellem de tiltalte i
begge sager og forurettede taler ligeledes herfor.
interessekonflikten i denne sag er analog med den situation, som er beskrevet i retsple-
jelovens § 734, stk. 1, næstsidste led, hvorefter en advokat ikke må beskikkes som for-
svarer, hvis han i en anden straffesag har været forsvarer for en sigtet, med hvis inte-
resse i sagen den nu sigtede står i strid. beskyttelsesinteressen er den samme, hvad end
der er tale om en forsvarer eller bistandsadvokat. bestemmelsen skal fortolkes i lyset af
advokatrådets vejledende advokatetiske regler, navnlig bestemmelsen i aer 12.2.11.
t har til støtte for den principale påstand om afvisning bl.a. anført, at advokat tage si-
boni allerede i forbindelse med grundlovsforhøret gjorde opmærksom på den mulige
interessekonflikt. ved ikke at rejse spørgsmålet om inhabilitet før under sagens behand-
ling for højesteret efter ankefristens udløb har anklagemyndigheden afskåret sig herfra.
det strider mod ts retssikkerhedsgarantier, at højesteret vil blive eneste og sidste in-
stans, der bedømmer dette spørgsmål.
til støtte for den subsidiære påstand har t bl.a. anført, at der ikke er tilgået advokat
tage siboni fortrolige oplysninger i den tidligere sag som bistandsadvokat, og der er
intet, der indikerer, at der skulle have fundet et misbrug sted. de advokatetiske regler i
aer 12.2.11 er kun fakultative. der er intet i ordlyden i retsplejelovens § 734, der fører
til, at der ikke burde være sket beskikkelse. bestemmelsen kan ikke fortolkes udvi-
dende, og en forsvarer og en bistandsadvokat kan ikke sidestilles.
til støtte for den mere subsidiære påstand har t bl.a. anført, at hvis højesteret måtte
komme frem til, at advokat tage siboni skal afbeskikkes, ønskes han i stedet som valgt
forsvarer. habilitetskravene til en valgt forsvarer er mere lempelige end for en beskikket
forsvarer.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som offentlig forsvarer
eller virke som valgt forsvarer, hvis vedkommende har været beskikket som bistandsad-
vokat for den forurettede under en tidligere straffesag.
højesteret finder, at der ikke foreligger grunde, som afskærer anklagemyndigheden fra
under sagens behandling for højesteret at begære beskikkelsen af advokat tage siboni
tilbagekaldt.
bestemmelsen i retsplejelovens § 734, stk. 1, varetager – ligesom andre bestemmelser i
                                                 - 6 -
       retsplejelovens kapitel 66 om sigtede og hans forsvar, herunder bl.a. § 730 om sigtedes
       ret til at vælge en forsvarer – grundlæggende retsplejemæssige hensyn til som led i en
       retfærdig rettergang at sikre et troværdigt effektivt forsvar for personer, der er sigtede i
       straffesager, jf. herved også artikel 6, stk. 3, litra c, i den europæiske menneskerettig-
       hedskonvention.
       bestemmelsen må således også ses i sammenhæng med retsplejelovens § 126, hvorefter
       advokater skal udvise en adfærd, der stemmer med god advokatskik, og med advokat-
       rådets vejledende advokatetiske regler.
       advokat tage siboni har været beskikket som bistandsadvokat for f i en tidligere straf-
       fesag, hvor der var rejst tiltale mod en stedbror til t for seksuelle overgreb begået mod
       hende.
       advokat tage siboni er nu beskikket som forsvarer for t i en sag, hvor der er rejst til-
       tale mod t for seksuelle overgreb begået mod f.
       under disse omstændigheder finder højesteret, at der foreligger sådanne forhold, at ad-
       vokat tage siboni ville være udelukket fra at handle i sagen som dommer, og han burde
       derfor ikke være beskikket som forsvarer for t, jf. retsplejelovens § 734, stk. 1, jf. § 61.
       højesteret finder endvidere, at advokat tage siboni under disse omstændigheder ikke
       kan virke som valgt forsvarer i sagen, idet dette ikke vil være foreneligt med de ovenfor
       nævnte grundlæggende retsplejemæssige hensyn og hensyn til forurettede set i sam-
       menhæng med retsplejelovens § 126 og advokatrådets vejledende advokatetiske regler.
       herefter tager højesteret anklagemyndighedens begæring om tilbagekaldelse af beskik-
       kelsen af advokat tage simoni til følge, og højesteret bestemmer endvidere, at advokat
       tage simoni ikke må virke som valgt forsvarer i denne sag.
                                               thi bestemmes:
       beskikkelsen af advokat tage siboni som forsvarer for t tilbagekaldes.
       det tillades ikke, at advokat tage siboni vælges som forsvarer for t.”
anbringender
t har til støtte for den principale påstand navnlig anført, at det følger af højesterets kendelse
af 11. marts 2015, at han under hele sagens forløb har haft en forsvarer beskikket, der aldrig
burde have været beskikket som forsvarer for ham. hensynet bag inhabilitetsreglerne i rets-
plejelovens § 734, stk. 1. jf. § 61, er at sikre tiltalte et troværdigt og effektivt forsvar, der er
uafhængig af modstridende interesser og andre uvedkommende hensyn. den tidligere forsva-
rers forudgående rolle som bistandsadvokat for forurettede i en tidligere straffesag om seksu-
elt overgreb indebærer, at der var eller kunne have været en reel eller i det mindste ikke helt
fjern risiko for, at hans funktion som forsvarer i sagen var påvirket af uvedkommende hensyn
                                                 - 7 -
(sympati for sin tidligere klient eller intern viden om forurettede omfattet af tavshedspligten
som bistandsadvokat), ligesom omstændighederne i sagen er egnet til hos parterne og omver-
denen at rejse tvivl om den tidligere beskikkede forsvarers habilitet som forsvarer. det følger
også af artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, at tiltalte ikke alene har
krav på bistand af en forsvarer, men på effektiv bistand, hvilket der kan rejses tvivl om, når
forsvareren er inhabil.
til støtte for den subsidiære påstand har t anført, at sagen bør hjemvises til landsretten, fordi
der er sket en rettergangsfejl, idet han i strid med retsplejelovens § 729 a, stk. 3, blev nægtet
aktindsigt i eventuelle politianmeldelser, som f efter byretsdommen måtte have indgivet ved-
rørende overgreb eller krænkelser af seksuel karakter. i en sag, hvor forurettedes forklaring er
det eneste fældende bevis, og hvor tiltalte nægter sig skyldig, er der særlig grund til at frem-
lægge alle beviser, der kan belyse sagen, herunder parternes specifikke troværdighed. rets-
plejelovens § 185 og § 871, stk. 4, var ikke til hinder for denne bevisførelse, navnlig fordi der
ikke var tale om bevisførelse om fs tidligere seksuelle adfærd, men om hendes adfærd i for-
bindelse med yderligere anmeldelser. landsrettens afslag på den ønskede bevisførelse udgør
en krænkelse af artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, jf. den europæi-
ske menneskerettighedsdomstols dom af 10. oktober 2013 (topic mod kroatien).
til støtte for den mere subsidiære påstand har t henvist til, at han var varetægtsfængslet i
knap 3 måneder, at han ikke tidligere er straffet for personfarlig kriminalitet eller seksualfor-
brydelser og til hans i øvrigt gode personlige forhold. han har i den forbindelse henvist til de
nye regler om samfundstjeneste, der trådte i kraft den 1. maj 2015.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at beskikkelsen af advokat tage siboni som forsva-
rer for t for byretten og landsretten er en rettergangsfejl, men at fejlen ikke bør medføre en
ophævelse af dommen og hjemvisning af sagen til byretten. der er ikke grund til at antage, at
beskikkelse af en anden advokat som forsvarer for t under sagens behandling for byretten og
landsretten kunne have medført et andet resultat, jf. retsplejelovens § 925, stk. 1. advokat
tage siboni synes fuldt ud at have varetaget ts interesser og benyttet sig af sine beføjelser og
muligheder for at få de oplysninger frem, der kunne tale til gunst for t i forhold til både
skyldsspørgsmålet og sanktionsspørgsmålet. der er således ikke sket en krænkelse af ts ret til
et effektivt forsvar, jf. artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
                                                - 8 -
der er heller ikke grundlag for at hjemvise sagen til landsretten, idet det ikke er en retter-
gangsfejl, at landsretten afviste forsvarerens anmodning om aktindsigt i eventuelle politian-
meldelser fra f om seksuelle overgreb, jf. retsplejelovens § 729 a, stk. 3. materialet er ikke
tilvejebragt til brug for denne sag, og det er ikke af en sådan betydning for denne sag, at for-
svareren alligevel burde have haft adgang til at gøre sig bekendt med oplysningerne som følge
af det objektivitetsprincip, der gælder for anklagemyndighedens pligt til at fremlægge oplys-
ninger, jf. også artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention. formålet med den
ønskede bevisførelse var ifølge den tidligere forsvarer at belyse fs almindelige troværdighed.
efter retsplejelovens § 185, stk. 1, sammenholdt med stk. 2, bør der udvises tilbageholdenhed
med at tillade bevisførelse af den karakter, som der blev anmodet om, og som også vil vedrøre
fs seksuelle adfærd. der er ikke i sagen indikationer for, at f har været utroværdig, og der er
heller ikke i de to tidligere sager, hvor der var sket anmeldelse af to ældre mænd for seksuelle
krænkelser af f – og som indgår i materialet i denne sag – indikationer for, at f har været
utroværdig.
der er ikke grundlag for at nedsætte straffen, herunder at idømme t en i det hele betinget dom
med vilkår om samfundstjeneste, heller ikke efter de nye regler herom.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om sagen skal hjemvises til byretten som følge af, at t for byret-
ten og landsretten har haft en forsvarer, som på grund af inhabilitet ikke burde have været
beskikket, eller om sagen skal hjemvises til landsretten som følge af, at landsretten har nægtet
forsvaret aktindsigt i eventuelle politianmeldelser om seksuelle overgreb, som forurettede, f,
måtte have indgivet efter byretsdommen. der er endvidere spørgsmål, om straffen skal for-
mildes og om godtgørelse.
tidligere forsvarers inhabilitet
ved kendelse af 11. marts 2015 tilbagekaldte højesteret beskikkelsen af advokat tage siboni
som forsvarer for t og tillod ikke, at advokat tage siboni blev valgt som forsvarer for t.
dette skete under henvisning til, at advokat tage siboni havde været beskikket som bistands-
advokat for forurettede, f, i en tidligere sag, hvor der var rejst tiltalte mod en stedbror til t for
seksuelt overgreb begået mod hende.
                                                - 9 -
efter retsplejelovens § 925, stk. 1, skal tilsidesættelse eller forkert anvendelse af regler for
sagens behandling ikke medføre ophævelse af en anket dom, medmindre det må antages, at
overholdelse af den pågældende regel kunne have medført, at sagen fik et andet udfald.
inhabilitetsreglerne for forsvarere har som led i en retfærdig rettergang til formål at sikre et
troværdigt og effektivt forsvar for personer, som er sigtet eller tiltalt i en straffesag, jf. herved
også artikel 6, stk. 3, litra c, i den europæiske menneskerettighedskonvention. højesteret
finder derfor, at inhabilitet hos en forsvarer som udgangspunkt skaber en formodning for, at
inhabiliteten kan have haft betydning for sagens udfald.
t har imidlertid hele tiden været fuldt bekendt med advokat tage sibonis varetagelse af hver-
vet som bistandsadvokat for hans datter under den tidligere sag mod hans stedbror for seksu-
elle krænkelser begået mod datteren, og han har med denne viden selv anmodet om at få ad-
vokat tage siboni beskikket som sin forsvarer. der foreligger endvidere ingen oplysninger,
som indikerer, at advokatens forsvar i byretten og landsretten ikke var effektivt og tilrettelagt
udelukkende i ts interesse. at t selv har været tilfreds med advokatens indsats underbygges
af, at t forud for højesterets kendelse af 11. marts 2015 modsatte sig anklagemyndighedens
anmodning om, at der skete tilbagekaldelse af beskikkelsen af advokat tage siboni som hans
forsvarer på grund af inhabilitet.
højesteret lægger under de således foreliggende omstændigheder til grund, at der på trods af
advokat tage sibonis inhabilitet ikke er sket en krænkelse af ts ret til et effektivt forsvar, jf.
artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, og at der ikke er grundlag for at
antage, at beskikkelse af en anden forsvarer for t kunne have medført, at sagen fik et andet
udfald.
hertil kommer, at inhabiliteten i sagen beror på advokatens tidligere varetagelse af forurette-
des interesser, og at der derfor også er et hensyn at tage til f, som ikke ønsker, at der sker
hjemvisning af sagen.
højesteret tager herefter ikke ts principale påstand til følge.
                                                - 10 -
aktindsigt
efter retsplejelovens § 729 a, stk. 3, har forsvareren adgang til at gøre sig bekendt med det
materiale, politiet har tilvejebragt til brug for den sag, som sigtelsen eller tiltalen angår. dette
gælder uden hensyn til materialets betydning for sagen.
de oplysninger, som advokat tage siboni som forsvarer for t anmodede om aktindsigt i un-
der sagens behandling for landsretten, er ikke tilvejebragt af politiet til brug for den sag, som
tiltalen angår. efter forarbejderne til bestemmelsen sammenholdt med den europæiske men-
neskerettighedskonventions artikel 6 omfatter forsvarerens adgang til aktindsigt imidlertid alt
materiale, som er af betydning for sagen, uanset om det er tilvejebragt til brug for den pågæl-
dende sag.
ved vurderingen af betydningen for den foreliggende sag af det materiale, som der er anmo-
det om aktindsigt i, må det tages i betragtning, at materialet ikke kan antages at ville kunne
kaste lys over de begivenheder, som t er tiltalt for. hertil kommer, at forsvaret har haft ad-
gang til bevisførelse vedrørende fs troværdighed gennem fremlagt materiale vedrørende to
tidligere sager angående seksuelle overgreb, som var anmeldt af f, samt ved førelse af vidner.
højesteret finder, at det på denne baggrund ikke kan anses for en rettergangsfejl, at landsret-
ten har nægtet aktindsigt i eventuelle politianmeldelser, som f måtte have indgivet efter byret-
tens dom.
højesteret tager herefter ikke ts subsidiære påstand til følge.
strafudmåling mv.
højesteret finder ikke grundlag for at nedsætte straffen, herunder at idømme en i det hele be-
tinget dom med vilkår om samfundstjeneste.
højesteret tiltræder endvidere, at godtgørelsen til f er fastsat til 20.000 kr.
konklusion
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                              - 11 -
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret, idet statskassen dog endeligt afholder salæ-
ret for højesteret til den tidligere beskikkede forsvarer, advokat tage siboni.
