                                              dom
afsagt den 18. april 2018 af vestre landsrets 12. afdeling (dommerne vogter, helle
korsgaard lund-andersen og bjarke stig andersen (kst.)) i ankesag
v.l. s–1943–17
anklagemyndigheden
mod
t aps
cvr nr. …
(advokat christian falk hansen, åbyhøj)
og
a
født den … 1983
(advokat christian falk hansen, åbyhøj)
retten i aarhus har den 13. september 2017 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 72-
2115/2017).
påstande
de tiltalte, t aps og a, har påstået frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået dom i overensstemmelse med tiltalen i 1. instans og i øvrigt
stadfæstelse.
forklaringer
tiltalte a har for landsretten i det væsentlige forklaret som i 1. instans. der er endvidere
afgivet forklaring af revisor per laursen.
                                               - 2 -
tiltalte har supplerende forklaret, at vekselfirmaet kom hos t aps for at hente de euro, som
virksomheden havde modtaget fra køberne. vekselfirmaet vekslede de modtagne euro til
danske kroner, hvorefter vekselfirmaet afleverede de danske kroner i døgnboksen.
baggrunden for denne fremgangsmåde var, at vekselfirmaet gav en bedre vekselkurs end
banken. i 2013 blev kontantforbudsgrænsen nedsat fra 100.000 kr. til 50.000 kr. han har hele
tiden været bekendt hermed, men han har ikke været bekendt med, at flere betalinger fra
samme kunde ikke måtte overstige 50.000 kr. foreholdt tiltaltes brev af 25. oktober 2016 til
søik, hvori tiltalte har anført, at der ikke var faste procedurer eller retningslinjer for
modtagelse af kontantbeløb, har tiltalte forklaret, at der altid har været retningslinjer, men at
de nu er blevet indskærpet over for de ansatte. de 19 tilfælde, hvor der er modtaget
kontantindbetalinger på over 50.000 kr., har været en fejl. han har nok også talt med sin
revisor om kontantforbuddet, men han husker ikke konkret, hvad de har talt om. revisoren
har nok sagt, at de skulle overholde grænsen på 50.000 kr. revisoren har aldrig påtalt, at
grænsen ikke blev overholdt. foreholdt, at det fremgår af selskabets årsrapport for 2015, at
revisor har påpeget, at selskabet har modtaget kontantbetalinger på over 50.000 kr., har tiltalte
forklaret, at regnskabet først er udarbejdet efter, at både selskabet og revisor havde haft besøg
af søik. østeuropæere betaler helst kontant, og derfor er virksomheden nødt til at acceptere
kontant betaling. der er typisk tale om mindre bilforhandlere, der kommer med en autotrailer,
og så pendler de rundt og opkøber biler. de kan komme flere gange på samme dag eller flere
dage i træk. nogle gange lægger de et depositum for en eller flere biler, og når de kommer for
at hente bilerne, udstedes fakturaerne samtidig med, at der sker kontantbetaling. det kan ske
samme dag, men det kan også ske, at køberen først kommer næste dag. nogle gange købes
der også yderligere en bil, når tidligere købte biler afhentes. det sker, at der handles pr.
telefon, og da sker betalingen oftest ved bankoverførsler. på grund af denne sag er
retningslinjerne i virksomheden ændret, således at der ikke længere må modtages 50.000 kr.
eller derover på en gang, selv om der er tale om køb af flere biler over måske flere dage. hvis
en kunde ønsker at købe flere biler, og det samlede køb overstiger 50.000 kr., skal betalingen
ske ved bankoverførsel. østeuropæerne er blevet bedre til bankoverførsler, men de halter
fortsat bagefter. det er ham, der sender fakturaer, kassekladder og underliggende bilag mv. til
revisor. det er ikke korrekt, når det i gengivelsen af hans forklaring for byretten er anført, at
han gennemgår alle tallene med revisor. det vil ikke være praktisk muligt, da der er tale om
mange bevægelser. kun hvis en kollega gør ham opmærksom på en difference, gennemgår
han kassekladden. selv følger han kvartalsbalancer mv. de har også et internt regneark, hvor
                                                - 3 -
han kan se fortjenesten på hver enkelt bil, og den er han mere opmærksom på end på
kassekladden.
de handler, som søik har interesseret sig for, er sket til 91 forskellige kunder. de har måske
300-350 forskellige kunder om året. de fakturerer altid hver bil på separate fakturaer, da det
er en nødvendighed for at kunne beregne eksportgodtgørelsen. virksomheden er godkendt af
skat som ”selvanmelder” og kan derfor selv værdiansætte bilerne. de fik dengang ca. 50 %
af handelsprisen refunderet i eksportgodtgørelse. de giver ikke mængderabat, da det er
afgørende, at der er penge i den enkelte handel. er der mangler ved en bil, er det også kun
handlen vedrørende den enkelte bil, der kan hæves.
da søik mødte på virksomheden, gav han straks adgang til alle papirer og øvrige
oplysninger, herunder hos revisor. han startede en enkeltmandsvirksomhed i 2007, der i 2010
blev omdannet til et aps. han har aldrig tidligere haft problemer med skat eller andre
myndigheder. det vil være problematisk at fortsætte driften i selskabet, hvis der skal betales
en bøde som bestemt af byretten.
revisor per laursen har forklaret, at han har været revisor for t aps i ca. 10 år. de laver
momsregnskaber kvartalsvis for virksomheden. årsregnskabet laves i foråret efter
regnskabsårets udløb. han var bekendt med, at virksomheden modtog kontantbetalinger, og
han har drøftet grænsen for modtagelse af kontantbetalinger med a. han erindrer ikke, at de
har drøftet spørgsmålet om indbyrdes forbundne betalinger. det er hans indtryk, at
virksomheden har styr på tingene, herunder bogføring mv. der har ikke været noget
udestående med skat eller kreditorer. hvis en revisor får mistanke om hvidvaskning, skal
man handle. det er nok rigtigt, at den supplerende oplysning i årsregnskabet for 2015
vedrørende kontantbetalinger først er lavet efter, at søik har interesseret sig for
virksomheden. oplysningen blev tilføjet, da de kunne konstatere, at der var sket
kontantbetalinger på 50.000 kr. og derover. de kan i deres system sortere oplysninger om
kontantbetalinger. oplysningen er ikke anført i tidligere årsregnskaber. en sådan oplysning
skal anføres, hvis der er risiko for, at ledelsen kan ifalde ansvar. de laver ikke løbende
revision, men årsrevision af virksomheden.
regelgrundlaget
                                              - 4 -
den nugældende § 5 i hvidvaskningsloven, der - bortset fra redaktionelle ændringer - er
enslydende med den tidligere § 2, har følgende ordlyd:
              ”erhvervsdrivende, som ikke er omfattet af § 1, stk. 1, må ikke modtage
              kontantbetalinger på 50.000 kr. eller derover, hvad enten betalingen sker på én
              gang eller som flere betalinger, der ser ud til at være indbyrdes forbundet.”
af forarbejderne til bestemmelsen (lf 47 2005/1) fremgår blandt andet:
              ”det følger af den gældende hvidvasklov, at forhandlere af genstande og
              auktionsholdere er omfattet af lovens anvendelsesområde, hvis beløbet, der
              omsættes for, modsvarer 15.000 euro eller derover, og der betales med
              kontanter.
              det foreslås i stedet at indføre et forbud mod, at forhandlere af genstande og
              auktionsholdere modtager kontantbetalinger på 15.000 euro eller derover, hvad
              enten betalingen sker på én gang eller som flere betalinger, der ser ud til at
              være indbyrdes forbundet. forslaget betyder, at forhandlere af genstande og
              auktionsholdere ikke må modtage kontantbetalinger på 15.000 euro eller
              derover. det samme gælder, hvis kontantbetalingen består af flere betalinger,
              der tilsammen udgør 15.000 euro eller derover, og der ser ud til at være en
              sammenhæng med betalingerne. det sidste led i bestemmelsen er indsat for at
              hindre omgåelsestilfælde.”
af forarbejderne til den nugældende bestemmelse (lf 41/2016) fremgår blandt andet:
              ”efter den foreslåede § 5 må erhvervsdrivende, som ikke er omfattet af § 1, stk.
              1, ikke modtage kontantbetalinger på 50.000 kr. eller derover, hvad enten
              betalingen sker på én gang eller som flere betalinger, der er eller ser ud til at
              være indbyrdes forbundet. den foreslåede bestemmelse viderefører § 2 i den
              gældende hvidvasklov med redaktionelle ændringer.
              …
              baggrunden for bestemmelsen er, at der ved store kontantbetalinger er øget
              risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. kontantforbuddet
              foreslås indført som et alternativ til at lade de omhandlede forhandlere være
              omfattet af kravene, der gælder for de virksomheder, som er omfattet af
              hvidvaskloven om kundekendskabsprocedurer, underretningspligt m.v.
              …
              forbuddet omfatter også flere betalinger, der for den erhvervsdrivende er eller
              ser ud til at være indbyrdes forbundet, hvis den samlede betaling udgør 50.000
              kr. eller derover. det sidste led i bestemmelsen skal forhindre
              omgåelsestilfælde. det forudsættes herved, at løbende ydelser ikke i sig selv
                                                - 5 -
                 skal anses for at være indbyrdes forbundet. kontantforbuddet vil således kun
                 ramme betaling af f.eks. leje af hus eller husrum, leje af bil eller levering af
                 vand, varme og gas eller elektricitet, hvis betalingen for en enkelt periode
                 udgør 50.000 kr. eller derover. hvis der derimod er tale om ratevis betaling,
                 eksempelvis i forbindelse med køb af en løsøregenstand eller en fast ejendom
                 eller i forbindelse med betaling for en entrepriseydelse eller en rejse, vil de
                 enkelte rater være indbyrdes forbundet, og kontantforbuddet vil dermed ramme
                 tilfælde, hvor den samlede betaling udgør 50.000 kr. eller derover.
                 …
                 overtrædelse af bestemmelsen er strafbelagt, jf. § 71, stk. 1, 2. pkt., og stk. 2.
                 ansvarssubjektet for overtrædelse af § 5 er den erhvervsdrivende, og den
                 strafbare handling er modtagelse af kr. 50.000 eller derover. et eksempel på
                 overtrædelse af bestemmelsen er en erhvervsdrivende, der modtager 75.000 kr.
                 i kontanter ved salg af en vare, eller en erhvervsdrivende, der modtager to
                 betalinger på 30.000 kr. for den samme tjenesteydelse, hvor betalingerne derfor
                 må formodes at være delt i flere afdrag for at omgå § 5.”
landsrettens begrundelse og resultat
forhold 1
kontantbetalinger under 50.000 kr.
der er efter bevisførelsen ikke grundlag for at tilsidesætte tiltalte as forklaring om, at han har
indrettet sit forretningskoncept således, at han indkøber et stort antal biler, herunder på
auktion, som han videresælger til udenlandske autoforhandlere, at fortjenesten udspringer af
sammenhængen mellem indkøbspris, videresalgspris og refusion af registreringsafgift, og at
fortjenesten alene udgør 4-5.000 kr. pr. bil. der er heller ikke efter bevisførelsen grundlag for
at tilsidesætte as forklaring om, at den samme opkøber ofte køber bilerne hos t aps på
forskellige tidspunkter på samme dag, idet de udenlandske opkøbere kører rundt i området og
opkøber biler hos andre forhandlere for så måske senere at vende tilbage til t aps samme dag
for at købe flere biler. endelig er der ikke grundlag for at tilsidesætte as forklaring om, at
baggrunden for, at de enkelte bilsalg faktureres hver for sig er, at virksomheden opfattede og
juridisk håndterede handlerne som enkeltstående aftaler om individuelt bestemte genstande
med individuelt mangelsansvar i en for begge parter risikobetonet handel med brugte
genstande, og at det i øvrigt også for at opnå afgiftsrefusion var nødvendigt at fakturere hver
bil for sig.
                                                - 6 -
i hvert fald under disse omstændigheder, og hvor der ikke er grundlag for at antage, at man
har valgt at fakturere de enkelte biler for sig for at omgå kontantforbuddet, finder landsretten
ikke, at der foreligger det til domfældelse i en straffesag fornødne bevis for, at betalingerne
for virksomheden så ”ud til at være indbyrdes forbundne” i lovens forstand. det bemærkes i
den forbindelse, at man ved lovændringen i 2005 fragik omsætningsbegrebet til fordel for
begrebet ”flere betalinger, der er eller ser ud til at være indbyrdes forbundet”, og som i hvert
fald i en straffesag ikke på grundlag af de foreliggende forarbejder kan fortolkes ud over den
sproglige ramme.
t aps frifindes derfor for forhold 1, bortset fra de 19 betalinger, der er anført nedenfor.
kontantbetalinger på 50.000 kr. eller derover
der foreligger vedrørende de 19 kontantbetalinger over 50.000 kr., der også er omfattet af
forhold 2, objektivt set inden for selskabets virksomhed en overtrædelse af kontantforbuddet i
hvidvaskningslovens § 5, hvilket må have stået klart for de medarbejdere i virksomheden,
som modtog betalingerne, og overtrædelsen af kontantforbuddet kan derfor tilregnes en eller
flere til t aps knyttede personer som i hvert fald groft uagtsomt. t aps findes derfor i dette
omfang skyldig i overtrædelse af kontantforbuddet i hvidvaskningslovens § 5.
der er herefter ikke grundlag for at anse forholdet for omfattet af
strafskærpelsesbestemmelsen i lovens § 78, stk. 2.
det bemærkes, at der – således som sagen er forelagt for landsretten – ikke er grundlag for
tillige at anse t aps for skyldig i de tilfælde, hvor der er sket enkeltbetalinger på 50.000 kr.
og derover, men som samtidig er indgået i en samlebetaling fra samme kunde.
forhold 2
det fremgår af kassekladden, at der er sket 19 kontantbetalinger på over 50.000 kr. til t aps.
tiltalte a, der var bekendt med kontantforbuddet, er direktør i selskabet og har deltaget i den
daglige drift og ledelse, ligesom han har forestået opklarende arbejde, hvis kassen ikke
stemte. det er endvidere ham, der har afleveret regnskabsmateriale til revisor. det er derfor
ubetænkeligt at anse det for bevist, at overtrædelsen af hvidvaskningslovens § 5 i det omfang,
det er lagt til grund ovenfor, kan tilregnes ham som i hvert fald groft uagtsomt. tiltalte a
findes derfor i det anførte omfang skyldig i forhold 2.
                                                 - 7 -
straffen
straffen for tiltalte t aps fastsættes i medfør af lov om forebyggende foranstaltninger mod
hvidvask af udbytte og finansiering af terrorisme § 78, stk. 3, jf. stk. 1, jf. § 5, jf. dagældende
lov nr. 1022 af 13. august 2013 § 37, stk. 7, jf. stk. 1, jf. § 2, til en bøde på 190.000 kr.
det tiltrædes, at straffen for tiltalte a i medfør af lov om forebyggende foranstaltninger mod
hvidvask af udbytte og finansiering af terrorisme § 78, stk. 1, jf. § 5, jf. dagældende lov nr.
1022 af 13. august 2013 § 37, stk. 1, jf. § 2, er fastsat til en bøde på 19.000 kr.
sagsomkostninger
da t aps er blevet frifundet i 170 ud af 189 forhold, og da sagen - efter as forklaring for
byretten om omfanget af eget ansvar - må antages at kunne være ført på en mere
procesbesparende måde, skal statskassen betale sagens omkostninger vedrørende t aps også
for byretten. i øvrigt stadfæstes byrettens afgørelse om sagsomkostninger.
                                     t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes med de ændringer, at den bøde, som tiltalte t aps skal betale,
nedsættes til 190.000 kr., og at statskassen skal betale sagens omkostninger for byretten
vedrørende t aps.
tiltalte a skal betale de ham vedrørende sagsomkostninger for landsretten.
statskassen skal betale de sagsomkostninger for landsretten, der vedrører tiltalte t aps.
