                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 17. september 2015
sag 143/2014
(1. afdeling)
boet efter a,
boet efter b og
c
(advokat dorthe østerby for alle, beskikket)
mod
d
(advokat paul björn, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i viborg den 22. marts 2013 og af vestre lands-
rets 15. afdeling den 10. april 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, jon stokholm, poul dahl
jensen, vibeke rønne og lars apostoli.
påstande mv.
appellanterne, boet efter a, boet efter b og c, har påstået stadfæstelse af byrettens dom.
indstævnte, d, har påstået stadfæstelse af landsrettens dom.
appellanterne har ikke for højesteret gjort gældende, at der er tale om et nødtestamente, som
er ugyldigt efter arvelovens § 72, nr. 2, eller § 75.
retsgrundlaget
arvelovens § 65, stk. 1, om nødtestamente har følgende ordlyd:
                                               - 2 -
      ”§ 65. den, der på grund af sygdom eller andet nødstilfælde er forhindret i at oprette te-
      stamente efter § 63 og § 64, kan på en hvilken som helst måde oprette et nødtestamen-
      te.”
bestemmelsen blev indsat i arveloven af 2007 (lov nr. 515 af 6. juni 2007) og svarer til § 44 i
den tidligere arvelov. dog er der den forskel på den nye og den tidligere bestemmelse, at
formkravene til nødtestamenter ikke er opretholdt. betingelsen om, at den pågældende på
grund af sygdom eller andet nødstilfælde er forhindret i at oprette et sædvanligt notartesta-
mente eller vidnetestamente, er uændret. om denne betingelse er bl.a. anført følgende s. 202 i
betænkning nr. 1473/2006 om revision af arvelovgivningen mv.:
      ”efter arvelovens § 44 kan den, der på grund af sygdom eller andet nødstilfælde er for-
      hindret i at oprette ordinært testamente, mundtligt meddele sit testamente i samtidig
      nærværelse af to vidner eller oprette testamente uden vidner ved et egenhændigt skrevet
      og underskrevet dokument.
      nødtestamente kan således oprettes på to måder: enten som et mundtligt vidnetesta-
      mente eller ved et dokument udfærdiget og underskrevet af testator (holografisk testa-
      mente). fælles for begge former er, at de kun kan bruges, hvor testator f.eks. på grund
      af sygdom er forhindret i at benytte sig af de ordinære testamentsformer. det kræves
      ikke, at testator er objektivt forhindret, men blot at situationen for testator stiller sig så-
      dan, at han med rette har ment at være forhindret i at benytte en af de ordinære testa-
      mentsformer, jf. 1961-betænkningen s. 102 f.
      efter retspraksis befinder den, der har besluttet sig for at begå selvmord, sig i et nødstil-
      fælde, som berettiger brugen af nødtestamente, uanset om den pågældende har overvejet
      selvmordet i længere tid, jf. ufr 1970, s. 10 h og 1979, s. 108 h. udover selvmords-
      og sygdomstilfælde kan nødtestamente f.eks. tænkes anvendt i ulykkestilfælde, under
      naturkatastrofer og i tilfælde, hvor testator er isoleret fra omverdenen.”
om udvalgets overvejelser om ophævelse af formkravene til nødtestamenter hedder det bl.a. i
betænkningen s. 222:
      ”udvalget foreslår, at formkravene til oprettelse af nødtestamenter ophæves, således at
      nødtestamente kan oprettes på en hvilken som helst måde. afgørende skal således ikke
      være nødtestamentets form, men alene, om der foreligger en testamentarisk disposition,
      som med sikkerhed kan anses at stamme fra den pågældende person, og som er udtryk
      for personens beslutning. bevisbyrden herfor påhviler de testamentsarvinger, der påstår,
      at testamentet skal lægges til grund.”
                                                - 3 -
forslaget til ny arvelov blev fremsat den 6. december 2006. i de almindelige bemærkninger til
lovforslaget hedder det bl.a. (folketingstidende 2006-07, tillæg a, lovforslag nr. l 100, s.
3346):
      ”som anført … foreslår udvalget, at vidnetestamentet afskaffes som testamentsform, og
      at der i stedet indføres en adgang til at oprette et midlertidigt testamente for en advokat.
      vidnetestamentet har en lang tradition i danmark, og selvom denne testamentsform an-
      vendes sjældent i dag, vil justitsministeriet være betænkelig ved at fratage testator den
      handlefrihed, som det indebærer at kunne oprette et testamente uden notarens mellem-
      komst. oprettelse af et testamente er en privatretlig disposition, der ligesom de fleste
      andre privatretlige dispositioner bør kunne foretages uden statens mellemkomst. opret-
      telse af et vidnetestamente kan endvidere f.eks. komme på tale i situationer, hvor det på
      grund af helligdage eller weekend ikke er muligt at komme til notaren, men hvor der al-
      ligevel er behov for at oprette et testamente, eventuelt blot midlertidigt. hertil kommer,
      at vidnetestamentet fortsat anerkendes som testamentsform i de øvrige nordiske lande.
      justitsministeriet foreslår derfor, at de gældende regler om vidnetestamenter videreføres
      i den gældende arvelov med nogle enkelte præciseringer i relation til indholdet af på-
      tegningen på testamentet mv. det er en konsekvens af den foreslåede opretholdelse af
      vidnetestamentet som testamentsform, at der ikke er behov for en regel om adgang til at
      oprette et midlertidigt testamente for en advokat. i de tilfælde, hvor der ønskes oprettet
      et midlertidigt testamente forud for et notartestamente, kan der således som hidtil op-
      rettes et vidnetestamente.
      udvalget foreslår en lempelse af formkravene til oprettelse af nødtestamenter, således at
      nødtestamente fremover kan oprettes på en hvilken som helst måde. det er efter både
      udvalgets lovudkast og lovforslaget fortsat en betingelse for at oprette nødtestamente, at
      testator på grund af sygdom eller andet nødstilfælde, f.eks. et ulykkestilfælde eller en
      naturkatastrofe, er ude af stand til at oprette et almindeligt testamente. de situationer,
      hvor et nødtestamente kan oprettes, vil således ofte være stærkt pressede eller følelses-
      ladede. efter justitsministeriets opfattelse er det ikke hensigtsmæssigt at stille strenge
      formkrav til dispositioner, der oprettes under sådanne omstændigheder. justitsministe-
      riet kan på denne baggrund tiltræde udvalgets forslag om fjernelse af formkravene til
      nødtestamenter.”
i bemærkningerne til bestemmelsen i § 65 er bl.a. anført følgende, jf. anf.st. s. 3394:
      ”bestemmelsen omhandler adgangen til oprettelse af nødtestamente og lemper de
      strenge formkrav i den gældende arvelovs § 44.
      det foreslås i stk. 1, at den, der på grund af sygdom eller andet nødstilfælde er forhin-
      dret i at oprette notartestamente eller vidnetestamente, jf. §§ 63 og 64, på en hvilken
      som helst måde kan oprette nødtestamente. et nødtestamente kan også oprettes for så
      vidt angår løsørefordelingslister, jf. lovforslagets § 66.
                                                - 4 -
      mens betingelserne for at oprette nødtestamente svarer til den gældende regel i arvelo-
      vens § 44, foreslås det, at formkravene ophæves, således at der ikke stilles krav til ud-
      formningen af et nødtestamente. ikke alene et mundtligt nødvidnetestamente og et ho-
      lografisk testamente efter den gældende arvelovs § 44, stk. 1, er således omfattet af be-
      stemmelsen, men i det hele enhver tilkendegivelse fra afdøde, der er udtryk for en te-
      stamentarisk disposition, og som med sikkerhed hidrører fra afdøde. det kan f.eks. være
      en testamentarisk bestemmelse oprettet under anvendelse af lydbånd, video, e-mail,
      mobiltelefon eller andre elektroniske kommunikationsmidler.”
hvad angår betingelserne for oprettelse af et nødtestamente, er § 65 som nævnt en uændret
videreførelse af ordningen efter § 44 i den tidligere gældende arvelov. i betænkning nr.
291/1961 om arvelovgivningen er bl.a. anført følgende, jf. s. 102-103:
      ”en betingelse for overhovedet at oprette testamente efter denne bestemmelse i stedet
      for ved opfyldelse af de i de foregående paragraffer opstillede almindelige krav til te-
      stamentsformen er, at testator på grund af sygdom eller andet nødstilfælde er forhindret
      i at oprette testamente i de ordinære former. med hensyn til sygdom må kravet være, at
      man på grund af sygdommens farlige beskaffenhed ikke mener at turde afvente mulig-
      heden for formgyldig testamentsoprettelse. nødtestamente kan også oprettes i andet
      nødstilfælde, hvorved man særlig har tænkt på den situation, at testator ved et ulykkes-
      tilfælde eller af anden grund befinder sig i livsfare og ikke har mulighed for at oprette
      testamente, der opfylder de almindelige formkrav.
      i begge tilfælde gælder, at sygdommen eller nødstilfældet skal forhindre testator i at op-
      rette formtestamente. det må dog antages at være tilstrækkeligt, at situationen på testa-
      tionens tidspunkt for testator stiller sig således, at han har føje til at mene, at det ikke er
      muligt at oprette testamente i henhold til § 40.”
i arvelovskommissionens betænkning fra 1941 hedder det bl.a., jf. s. 122:
      ”reglen gælder for det første, naar nogen paa grund af sygdom er forhindret i at oprette
      testamente i de almindelige former. det ligger i sagens natur og følger i øvrigt ogsaa
      af sammenstillingen med ”andet nødstilfælde”, at sygdommen skal være farlig; den
      skal virkelig være en hindring for at oprette skriftligt testamente. sygdommen skal alt-
      saa være af en saadan beskaffenhed, at man ikke mener at turde afvente tilkaldelsen af
      en notar eller oprettelsen af sædvanligt skriftligt testamente. da et testamente, som
      nedskrives af vidnerne, og som testator derefter vedkender sig, men ikke underskriver,
      som anført i bemærkningerne til § 62, maa anses som et skriftligt testamente og be-
      handles efter reglerne i de foregående paragraffer, er det klart, at bestemmelsens om-
      raade for saa vidt angaar syge vil blive meget lille, idet der væsentligt kun vil blive brug
      for den i tilfælde, hvor man ikke kan naa at faa testators godkendelse af det af vid-
      nerne nedskrevne dokument. den vil dog ogsaa kunne anvendes i tilfælde, hvor der
      ikke haves skrivematerialer ved haanden, eller hvor vidnerne ikke anser sig i stand til
      paa egen haand at opsætte et skriftligt testamente. derimod vil der næppe foreligge en
      situation, hvor denne paragraf kan benyttes, fordi en person, der ikke er farligt syg, skal
                                                - 5 -
       indlægges paa hospital for eventuelt at gennemgå en operation. i et sådant tilfælde kan
       man vanskeligt tale om, at der foreligger en hindring for skriftlig udfærdigelse af te-
       stamentet.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om det udaterede notat, der blev udarbejdet af f efter xs diktat på
viborg sygehus den 1. juli 2011, opfylder betingelserne i arvelovens § 65 for at kunne anses
for et gyldigt nødtestamente.
efter § 65 kan den, der på grund af sygdom eller andet nødstilfælde er forhindret i at oprette
et notartestamente (§ 63) eller et vidnetestamente (§ 64), oprette et nødtestamente. hvad angår
disse betingelser for oprettelse af et nødtestamente, er § 65 en uændret videreførelse af ord-
ningen efter § 44 i den tidligere gældende arvelov.
tre dommere – jon stokholm, vibeke rønne og lars apostoli – udtaler herefter:
efter lovens ordlyd og forarbejder er det en betingelse for oprettelse af et nødtestamente, at
situationen for testator på oprettelsestidspunktet stiller sig således, at han med føje mener, at
han på grund af sygdom eller andet nødstilfælde ikke har mulighed for at oprette notartesta-
mente eller vidnetestamente.
notatet, som f udarbejdede efter xs diktat, indeholder en angivelse af, hvorledes der skal
forholdes med hans aktiver efter hans død.
ved vurderingen af, om x befandt sig i en situation, hvor han kunne oprette et gyldigt
nødtestamente, lægger vi vægt på, at notatet fremtræder som et udkast til et testamente, idet
det ikke er underskrevet, og idet det fremgår af teksten, at det skal afleveres til en advokat.
på den baggrund og på baggrund af bevisførelsen i øvrigt finder vi, at x ikke har ment, at han
befandt sig i en nødsituation i lovens forstand, da han dikterede indholdet af notatet. x har
således ment, at der var tid nok til at oprette et testamente efter de almindelige regler herom,
og efter vores opfattelse var det i hvert fald muligt at oprette et sædvanligt vidnetestamente på
dette tidspunkt.
                                               - 6 -
da x dikterede indholdet af notatet til f, stillede situationen sig derfor ikke således for ham,
at han med føje mente, at han på grund af sygdom var forhindret i at oprette et sædvanligt
vidnetestamente. efter vores opfattelse var betingelserne for oprettelse af et nødtestamente
efter arvelovens § 65 derfor ikke opfyldt.
vi stemmer herefter for at stadfæste byrettens dom.
dommerne thomas rørdam og poul dahl jensen udtaler:
vi lægger til grund, at x ønskede at oprette testamente på sygehuset om formiddagen fredag
den 1. juli 2011 med bistand fra advokat tom salversen. ligesom landsretten lægger vi
endvidere til grund, at x mente at have en aftale med søsteren a og dennes ægtefælle e om, at
de skulle komme til sygehuset den 1. juli om formiddagen sammen med advokaten for at
deltage i oprettelsen af testamentet, og selv om de ikke var kommet, dikterede han til f sine
ønsker om, hvordan der skulle forholdes med hans aktiver efter hans død, og hun skrev
ønskerne ned. f ringede fra xs telefon til a og e, og det blev aftalt, at a skulle aflevere fs
notat med xs ønsker til advokaten.
efter vores opfattelse kan det lægges til grund, at bestemmelserne i notatet var udtryk for xs
sidste vilje – hvilket a ifølge stine stewarts forklaring for byretten også har oplyst over for
skifteretten. det nedskrevne må således anses som udtryk for xs endelige testamentariske
dispositioner, og det forhold, at notatet skulle afleveres til advokaten med henblik på
udformning af et formelt testamente, ændrer ikke herpå.
bestemmelserne i notatet kan herefter lægges til grund som et nødtestamente, såfremt x på
det tidspunkt, hvor han dikterede sine testamentariske dispositioner til f, befandt sig i en
situation som beskrevet i arvelovens § 65.
x var alvorligt syg. hans handlemåde viser, at han anså oprettelsen af testamente for
hastende. han afgik ved døden dagen efter (lørdag den 2. juli 2011 kl. 12.10), og det er
ubetænkeligt at lægge til grund, at han den 1. juli 2011 var klar over, at han snart skulle dø.
som nævnt var det meningen, at advokat salversen skulle komme til stede og bistå i for-
bindelse med oprettelsen af testamentet. da advokaten ikke kom til stede, valgte x at diktere
                                                - 7 -
sine testamentariske dispositioner til f. under disse omstændigheder finder vi det godtgjort, at
x har følt sig i en situation, hvor han på grund af sygdommen var forhindret i at oprette et
ordinært testamente. det bemærkes herved, at det i retspraksis efter den tidligere arvelovs §
44 om nødtestamenter hverken ved selvmord eller sygdom var en absolut betingelse for
testamentets gyldighed, at arveladeren har været objektivt forhindret i at oprette f.eks. et
vidnetestamente, jf. herved vestre landsrets dom af 9. juli 1973 refereret i arveloven med
kommentarer, 5. udgave, af svend danielsen, side 427, og i artiklen ”nogle bemærkninger
om holografiske testamenter” af jørgen nørgaard i ufr 1974 b, side 117 ff. der er ikke
holdepunkter for at antage, at denne retstilstand skulle være ændret ved den nye arvelovs §
65.
på den anførte baggrund finder vi, at bestemmelserne i notatet må lægges til grund som et
nødtestamente. herefter, og da der intet grundlag er for at anse testamentet for ugyldigt i med-
før af arvelovens § 72, nr. 1, stemmer vi for at stadfæste landsrettens dom.
der træffes afgørelse efter stemmeflertallet, således at byrettens dom stadfæstes.
begge parter har haft fri proces for højesteret, men ingen af parterne har haft fri proces hver-
ken for byretten eller landsretten. efter sagens karakter skal ingen af parterne betale sagsom-
kostninger til nogen anden part eller til statskassen for byret, landsret eller højesteret.
                                      thi kendes for ret:
byrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for byret, landsret eller højesteret til nogen
anden part eller til statskassen.
