                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 21. juni 2011
sag 114/2009
(1. afdeling)
b
(advokat henrik krebs)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat benedicte galbo)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 19. afdeling den 16. marts 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, jytte scharling, vibeke rønne,
hanne schmidt og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, b, har gentaget sin påstand.
indstævnte, ankestyrelsen, har påstået stadfæstelse.
anbringender
b har for højesteret om mengraden særlig anført, at de sygdomme/tilstande, som ankestyrel-
sen har nævnt i sin afgørelse af 15. november 2004 vedrørende varigt men, skal medføre en
højere mengrad end 15 %, idet overvejende sandsynlighed ikke taler imod, at flere af disse
sygdomme/tilstande, end ankestyrelsen har lagt til grund, er forårsaget af arbejdsulykken.
b har om erhvervsevnetabet særlig anført, at de forventninger om nedsættelse af hans er-
hvervsevne, hvis arbejdsulykken ikke var sket, som ankestyrelsen har anført i afgørelsen af
12. august 2005, bygger på et utilstrækkeligt og usikkert grundlag. der er ikke noget grundlag
                                                - 2 -
for at antage, at hans diabetes, som var og er velreguleret, ville have medført nedsat
arbejdsevne. det er ikke nærmere beskrevet, i hvilket omfang nervebetændelse skulle
nedsætte arbejdsevnen. slidgigt og overvægt havde endvidere ikke givet ham problemer før
arbejdsulykken.
arbejdsulykken indebar, at han blev påført et stød af betydelig styrke, og det kan ifølge det
foretagne syn og skøn have haft en styrke over 30.000 volt og 600 milliampere, som ifølge
retslægerådets erklæringer medfører risiko for død og varig helbredsskade. påvirkningen ved
arbejdsulykken har derfor været egnet til at frembringe væsentlige gener.
hans erhvervsevnetab er 100 %, idet han er ude af stand til at udføre nogen form for arbejde.
retslægerådets erklæringer viser, at betingelserne for at nedsætte erstatningerne for henholds-
vis varigt men og erhvervsevnetab ikke er opfyldt, idet rådet alene fastslår, at diabetestilstan-
den ikke er en følge af arbejdsulykken, mens det ikke er klart, hvad der er årsag til de øvrige
sygdomme/tilstande.
ankestyrelsen har særlig anført, at det er godtgjort, at en del af bs lidelser er uden sammen-
hæng med arbejdsulykken, og at styrelsen derfor har været berettiget til at foretage en
fordeling af erhvervsevnetabet for de lidelser, som utvivlsomt ikke skyldtes arbejdsulykken,
og de lidelser, som var forårsaget af eller i hvert fald ikke bevisligt var uden
årsagssammenhæng med arbejdsulykken. der er ikke godtgjort et grundlag for at ændre den
fordeling, som ankestyrelsen har foretaget for så vidt angår varigt erhvervsevnetab, eller for
at tilsidesætte styrelsens fastsættelse af det varige men, der er sket på grundlag af en rent me-
dicinsk vurdering af følgerne af arbejdsskaden.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af b og poul jennum.
b har forklaret bl.a., at han kun havde få forsømmelser fra arbejdet inden sit uheld. således
husker han kun at have haft en enkelt sygedag i de fem år, han var ansat forinden ulykken.
han har eksempelvis aldrig været sygemeldt med rygproblemer. dengang han var på ar-
bejdsmarkedet og inden ulykken, overvejede han ikke på noget tidspunkt at stoppe eller at gå
                                             - 3 -
på nedsat tid. han var kun 52 år, da ulykken skete. han regnede umiddelbart med at gå på
pension som 65-årig. da han var på arbejdsmarkedet vejede han omkring 100 kg, og det var
den vægt, han havde på tidspunktet for ulykken. i tiden derefter tog han cirka 5 kg på. i dag
vejer han mellem 90 og 92 kg. han har altid været kraftig af bygning. han har aldrig haft
problemer med at arbejde på grund af sin vægt. han har aldrig fra sin læge fået nogen henstil-
ling om at tabe sig.
han fik stød ved ulykken, idet han rørte på olierørets yderste ende, som var af metal. da han
fik stød, faldt han sammen på gulvet øjeblikkeligt nærmest på samme måde, som når man
skyder en ko. han mistede bevidstheden, og han kan ikke sige noget om, hvor længe han var
uden bevidsthed. da han vågnede, havde han tisset i bukserne. det gjorde ondt i hans arme og
ben. han gik ud og skiftede tøj i omklædningsrummet. han havde fået brandmærker på fød-
derne. han husker ikke præcist, om han opdagede mærkerne med det samme, da han skiftede
tøj, eller om han opdagede dem dagen efter. der var tale om brandmærker, der løb på tværs
hen over fodryggen cirka der, hvor tæerne starter. mærkerne havde tykkelse cirka som en fin-
ger. det sved, og huden krøllede sig sammen. på ulykkestidspunktet havde han sikkerheds-
træsko på. inde i sikkerhedstræskoen var der jernbøjler henover fodryggen omtrent på det
sted, hvor han efterfølgende fik brandmærker. træskoenes såler var lavet af træ med gummi
nedenunder. han ved ikke, om der eventuelt var jern mellem træet og gummiet. han fik sik-
kerhedstræskoene udleveret af sin arbejdsgiver. dagen efter ulykken tog han på skadestue,
hvor han blev undersøgt. han skulle i virkeligheden have været af sted på skadestuen med det
samme. dette fik han at vide af sikkerhedsrepræsentanten på arbejdspladsen dagen efter, da
han mødte på arbejde. det var derfor, at han opsøgte skadestuen. sådan som han husker det,
havde han kun overtøjet af i forbindelse med undersøgelsen. han husker ikke, hvad lægen
spurgte ham om, herunder om, hvorvidt han eventuelt havde mærker på fødderne. han havde
natten forinden ikke kunnet sove på grund af smerter.
han blev efterfølgende undersøgt flere gange af speciallæger. han kan ikke forklare, hvorfor
speciallæge gam den 20. februar 2001 i en lægeerklæring beskrev brandmærkerne som en rød
linje henover fødderne, og hvorfor han ikke beskrev disse som brandsår. det kan måske være,
fordi der var gået et år siden ulykken. han ved heller ikke, hvorfor det i lægeerklæring af 9.
februar 2001 kun blev nævnt, at han skulle have oplyst, at der var et brandmærke på den højre
fod. der var brandmærker på begge fødder, og han ved ikke, hvorfor det er beskrevet ander-
                                               - 4 -
ledes i lægeerklæringen. han oplyste til den læge, som skrev erklæringen af 30. oktober 2003,
at han havde haft brandsår på begge fødder som følge af ulykken. brandsårene var lang tid
om at hele, og sådan som han husker det, fik han udleveret en salve til at smøre på sårene
muligvis af speciallæge gam i slagelse i februar 2001.
umiddelbart efter ulykken fik han konstateret sukkersyge. sukkersygen bliver i dag behandlet
med piller. det er ikke korrekt, som det blev gengivet i østre landsrets dom, at han fik stær-
kere piller, og at der var sket en forværring i sukkersygen. der var tale om, at han fik en an-
den slags piller med færre bivirkninger. der var således ikke tale om en forværring af tilstan-
den. han har fået den pågældende type piller i 1 til 2 år. han går til kontrol for sukkersygen
cirka hver 3. eller 4. måned. hans sukkersyge er velreguleret og er ikke blevet værre. hans
syn er fint og tjekkes en gang årligt. der har heller ikke været nogen påvirkning af hans nyrer
eller lever. som følge af sukkersygen har han lagt sin kost lidt om. han lever således sundere,
men nok ikke sundt nok.
han lever i dag med konstante smerter i arme og ben og hoved. han har desuden svært ved at
koncentrere sig og huske. generne giver ham sociale problemer, og han har svært ved at tale
med andre mennesker. før ulykken havde han en stor omgangskreds, men nu holder han sig
mere for sig selv. på en almindelig dag står han op og drikker kaffe og slapper af. derefter går
han en tur med sin hund. det foregår sådan, at han kører hunden ned til stranden og lukker
den ud, mens han selv sidder i bilen og slapper af, mens hunden leger. han går ikke rigtigt
ture mere, idet han ikke kan klare det. før ulykken gik han på jagt. derudover ser han en del
tv til daglig, men han kan dog ikke nå at læse underteksterne. han har også svært ved at læse
avis og forstå det, han læser, og han er nødt til at genlæse sætningerne flere gange. han har en
ven, som kommer og passer hans have, slår græsset og luger ukrudt. engang imellem klipper
han dog selv græsset, idet han har en plæneklipper, man kan sidde på. han er undervejs nødt
til at holde pauser. hans grund inklusive hus og carport er cirka 1300 m2. hans vens kone gør
rent for ham og laver mad til ham. derudover kommer kommunen og gør rent en gang hver 3.
uge. hans ven kommer cirka hver 14. dag, og vennens kone laver i den forbindelse flere por-
tioner mad, således at han har mad, han kan opvarme senere hen. derudover køber han også
færdigretter, som han selv kan opvarme.
                                               - 5 -
poul jennum har forklaret bl.a., at kan godkende gengivelsen i dommen af sin forklaring for
landsretten, idet han dog tillige er speciallæge i klinisk neurofysiologi, og idet der i næstsidste
sætning i landsrettens gengivelse af hans forklaring skulle have stået ”strømstød op til 50 mil-
liampere” i stedet for ”strømstød på mellem 10 og 50 milliampere”.
når man foretager en klinisk undersøgelse ved strømulykker, er der i relation til den akutte
undersøgelse tale om en fysisk undersøgelse af blodtryk, muskelstyrke, reflekser, følesans og
hjertelyd, og man lytter til, hvilke gener patienten angiver at have. til brug for undersøgelsen
må patienten afføre sig sine sko og strømper samt smøge bukseben og ærmer op. for at kunne
kontrollere følesansen kræves det, at patienten ikke har sko og strømper på. han kan ikke ud
fra skadejournalen af 9. marts 2000 se, om den pågældende læge har undersøgt bs fødder, da
der ikke er skrevet noget herom. normalt ville der ved en strømskade være brandmærker ved
strømmens indgangssted og ved strømmens udgangssted, så hvis strømmen er gået ind gen-
nem hænderne, og der ikke er mærke på hænderne, er det ikke sandsynligt, at der er mærke på
fødderne. hvis strømmen er gået igennem en hånd og har forplantet sig ned til begge fødder,
vil der være sket en lavere forplantning af energi i fødderne. han vil ikke tro, at strømmen i
den foreliggende sag kan have forplantet sig til jernbøjlerne i træskoene. han vil dog ikke
afvise, at der kan være gået strøm igennem fødderne. han anser det ikke for sandsynligt, at
den oplyste strømmængde kan have givet anledning til brandmærker. det er set, at der i andre
situationer kan opstå brandmærker i forbindelse med strømskader. således ses det ved
betydelige strømudledninger, som for eksempel ved et lynnedslag. han underkender ikke bs
reaktion eller de gener, han angiver at have fået – folk reagerer således forskelligt på den
samme påvirkning. han kan ikke udtale sig konkret om den måde, som b siger, at han
reagerede på under ulykken, men ud fra de foreliggende oplysninger om strømstyrken er det
ikke sandsynligt, at han kan være faldet om og have tisset.
i den foreliggende sag er det oplyst, at det rør, som b rørte ved, havde op til 30.000 volt.
ifølge de foreliggende oplysninger var strømmen op til 0,5 milliampere, hvilket er en lav
strømstyrke. et stød, som man kender det for eksempel fra et elhegn, har en stor spænding,
men en lav strømstyrke. refleksmæssigt og fysiologisk vil man trække den kropsdel til sig,
som rører elhegnet. fysiologisk er der tale om et signal fra musklen, der trækker sig sammen.
hos b kan stødet have udløst en muskelsammentrækning, men han har ikke hørt om
brandmærker ved sådan type strømstød som det foreliggende. generelt kan man sige, at den
                                               - 6 -
tilstand, man befinder sig i forud for stødet, har betydning for den måde, man reagerer på.
hvis man er orienteret om, at man nu vil få et stød, reagerer man anderledes, end når det er
uventet.
den type 2 diabetes, som b lider af, er meget almindelig. der er ikke grundlag for at antage,
at den skulle have relation til ulykken. type 2 diabetes udløses blandt andet af arvelige
forhold, livsstil, kost og mangel på motion. der er endvidere ikke tilstrækkelig dokumentation
for at fastslå en sammenhæng mellem ulykken og den nervebetændelse, som b muligvis lider
af. den mulige nervebetændelse er ikke udredt på sædvanlig vis, idet b ikke kunne medvirke i
en undersøgelse, som indebar små strømstød igennem kroppen. der findes enkeltstående
rapporter om, at der kan ske nervepåvirkning ved strømstød, men der mangler en generel
dokumentation og videnskabelig evidens for årsagssammenhængen. der er rapporter om en
statistisk sammenhæng mellem strømstød og nervepåvirkning, men dette er ikke det samme
som årsagssammenhæng.
han har under sagen udtalt sig om, at manglende uddannelse i kombination med alder i sig
selv begrænser erhvervsevnen, hvis der er opstået kroniske sygdomme, som eksempelvis dia-
betes eller slidforandringer i ryggen. det er der megen dokumentation for, og det er også hans
egen erfaring. det er generelt sådan, at hvis der er komplikationer til livsstilssygdomme, er
der en forhøjet risiko for manglende tilknytning til arbejdsmarkedet. hvis en patient har kro-
niske lidelser eller sygdomme, vil livsstilsændringer som for eksempel kostomlægning i for-
bindelse med sukkersyge ikke give en markant ændring i tilknytningen til arbejdsmarkedet,
idet den sociale prognose ofte er dårlig, når de pågældende patienter opsøger læge. på dette
tidspunkt er de ofte allerede marginaliserede i forhold til arbejdsmarkedet. behandlingen af
sygdomsforløbet vil hjælpe med de helbredsmæssige aspekter, men vil typisk ikke medføre en
forbedring i tilknytningen til arbejdsmarkedet. han kan ikke i forhold til b give nogle sikre
prognoser for, hvordan dennes tilknytning til arbejdsmarkedet ville være, hvis ulykken ikke
var sket, men flerheden af de alvorlige lidelser, som b har, gør hans tilknytning til
arbejdsmarkedet usikker.
supplerende sagsfremstilling
i en supplerende syns- og skønsrapport af 13. december 2010, som er udarbejdet af rådgiven-
de elingeniør ernst højberg jeppesen, er besvaret følgende tillægsspørgsmål:
                                                - 7 -
      ”skønsmanden bedes oplyse, hvilken strømstyrke appellanten må antages at have været
      udsat for ved arbejdsulykken den 9. marts 2000 såfremt det forudsættes at appellanten
      var iført sikkerhedssko og såfremt det forudsættes, at appellanten blev påført en for-
      brænding tværs over begge fødder, formentlig umiddelbart under stålsikkerhedsbøjlen
      på sikkerhedsskoen. der henvises herved til bemærkningen i speciallægeerklæring af 7.
      februar 2001 hvoraf det fremgår at ”over ve. storetås grundled dorsalt ses et ca. 2 cm
      langt ar ca. 1½ millimeter bredt, rødt uden irritation til siden.”, samt af appellantens
      egen oplysninger.
      med andre ord ønskes det oplyst, hvor stor en strømstyrke man må formodes at have
      været udsat for når jordforbindelse skulle etableres igennem sikkerhedssko, op i bøjlen
      og derved påføre fysiske mærker på oversiden af ens fødder.”
i syns- og skønsrapporten hedder det bl.a.:
      ”forhold på ulykkestidspunktet for besvarelsen af tillægsspørgsmålet.
      1. ved gennemlæsning af sagens akter, kan der konstateres uoverensstemmelse med
           hvorvidt, der har været tilsluttet en jordforbindelse til røret på hver side af måleste-
           det. det antages i besvarelsen, at disse forbindelser ikke var udført.
      2. det antages, at stålarmeringen ikke var sluttet til jord.
      3. det antages at testudstyret ikke var slukket.
      4. der er i sagens akter nævnt, at der blev båret sikkerhedssko / sikkerhedstræsko. det
           antages, at der blev båret sikkerhedssko.
      5. det antages, at oplysningerne vedr. energiudladning fra testudstyret er korrekte.
      6. det antages, at der ikke var lagt isolerende gummimåtte ud ved testudstyret.
      7. det antages, at testudstyret ikke var behæftet med fejl, der kunne give elektrisk stød
           fra 230v nettet.
      det anvendte testudstyr giver en meget høj spænding på ca. 30.000v. dette medfører, at
      isolerende materiale skal kunne modstå denne højspænding, hvilket er tvivlsomt, at så-
      lerne på sikkerhedssko er i stand til. i sagens akter er det nævnt, at skadelidte berørte rø-
      rets stålarmering med begge hænder, hvilket vil sige, at strømmen er gået gennem hæn-
      derne og videre til betongulvet gennem sikkerhedsskoenes gummisåler.
      under normale omstændigheder indenfor stærkstrøm, er strømstyrken bestemt af spæn-
      dingen (u) og modstanden gennem legeme og isoleringer som fodtøj og gulv. i dette til-
      fælde, hvor vi har højspænding, får modstanden en mindre betydning pga. spændingens
      gennemslagskraft overfor isolerende materialer. gummisåler er normalt ikke mod-
      standsdygtige overfor højspændinger, og betongulvet vil ikke være isolerende selv i tør
      tilstand.
      det må derfor ud fra disse få og korte betragtninger bekræftes, at strømmen er gået fra
      rørets armering gennem skadelidte og ned til gulv.
                                         - 8 -
strømstyrkens størrelse vil ved dette testudstyr normalt være begrænset ved udstyrets
konstruktion, som her begrænser strømstyrken til 0,5ma, hvilket er en meget lille
strømstyrke, som i sig selv ikke kan gøre skade. der skal dog ikke herske tvivl om, at
ved en spænding på 30.000v, vil det føles særdeles ubehageligt og vil kunne give et
chok.
den ovenfor nævnte strømstyrke er dog kun gældende, hvis der havde været monteret
elektroder på begge sider af målestedet til afledning af den elektriske energi. det er her
antaget ud fra sagens akter, at de ikke var monteret. herved er der en teoretisk mulighed
for en væsentlig højere strømværdi.
…
i = strømstyrke i ampere. strømstyrken, som ønskes beregnet.
…
”i” kan herefter beregnes til (30 x 103/dt) x 2 x 10-6 = (60 x 10 -3)/dt
ved ulykken antages det, at afladningen er sket på ca. 0,1 sekund. det antages, at hele
ladningen aflades momentant pga. den høje spænding. tabet ved afladning til det jord-
forbundne inderrør gennem det isolerende lag er her ubetydelig, idet testudstyret ikke er
afbrudt og derfor stadig leverer en elektrisk strøm til røret.
”i” vil herved have været ca. (60 x 10-3)/0,1 = 600 ma.
denne strømstyrke ligger langt over, hvad et fejlstrømsrelæ tillader, hvilket er 30ma.
en strømstyrke på 600ma vil være meget ubehagelig og kan være skadelig.
det skal her bemærkes, at denne besvarelse er baseret på mange antagelser og på den
teoretiske mulighed for opladning af røret som en kondensator.
længden på røret er beregnet ud fra skønnede antal vindinger på spolen. har længden
været en anden, kan strømstyrken findes ved en direkte interpolation.
strømstyrken, som skadelidte har været udsat for, må antages at have været væsentligt
kraftigere end de 0,5ma, som testudstyret er begrænset til. den eksakte strømstyrke er
dog ikke mulig her at beregne, pga. de mange forhold, der er antaget ud fra den teoreti-
ske sandsynlighed for, at røret har fungeret som en kondensator.
strømstyrken skønnes dog at have været væsentlig højere end de 0,5ma og kan have
været i størrelsen af de teoretisk beregnede 600ma. strømstyrken kan have været større
ud fra de anførte betragtninger om rørets elektriske kapacitet afhængig af de eksakte
dimensioner og længde på røret samt de fysiske forhold på stedet med hensyn til luft-
fugtighed og temperatur.
af sagens akter er det desværre ikke muligt at komme tættere på en nøjagtig størrelse af
strømstyrken på ulykkestidspunktet.”
                                               - 9 -
retslægerådet har i erklæring af 19. maj 2011 besvaret følgende supplerende spørgsmål såle-
des:
      ”spørgsmål 4:
      som bilag 23 er fremlagt skønserklæring af 13. december 2010 som tillæg til den tidli-
      gere skønserklæring. i bilag 23 angives den mulige strømstyrke ved ulykken til 600ma.
      retslægerådet bedes oplyse, såfremt den i besvarelsen i skønserklæring af 13. december
      2010 skønnede angivelse af mulig strømstyrke på 600ma lægges til grund, om dette gi-
      ver anledning til ændring af retslægerådets besvarelser af 6. december 2006 og 28. au-
      gust 2008.
      spørgsmål 5:
      retslægerådet bedes venligst angive om nedenstående følger kan antages at være en
      følge af enten arbejdsulykken den 9. marts 2000 eller andre forhold, såfremt der lægges
      den i bilag 23 nævnte strømstyrke på 600ma til grund.
      a:       sagsøgers neurologiske klager
      b:       sagsøgers polyneuropati
      c:       sagsøgers progredierende dementielle symptomer
      d:       sagsøgers diabetes
      e:       andre forhold
      retslægerådet bedes begrunde svaret. hvis der er tvivl om graden af sandsynlighed for
      årsagsforbindelse, bedes retslægerådet beskrive, hvori denne tvivl består, og i den for-
      bindelse angive, hvad der måtte tale for henholdsvis imod en årsagsforbindelse.
      spørgsmål 6:
      giver sagen i øvrigt retslægerådet anledning til bemærkninger?
      ad spørgsmål 4-6:
      strømstød med en spænding på 30.000 volt og en strømstyrke på 600 milliampere udgør
      en meget betydelig påvirkning med risiko for død og varig helbredsskade. til sammen-
      ligning kan oplyses, at en strømstyrke på 20 milliampere kan forårsage vedvarende
      kontraktion af åndedrætsmuskulaturen, og en strømstyrke på 30-40 milliampere kan
      fremkalde hjertestop (ventrikelflimmer). retslægerådet har imidlertid baseret sin besva-
      relse på beskrivelserne af ulykkens forløb, den tidsmæssige udvikling af symptomer og
      sygdomme samt resultatet af de medicinske undersøgelser, herunder at der eksempelvis
      ikke er fundet objektive tegn på beskadigelse af de perifere nerver (polyneuropati). der-
      for vil den nye oplysning om, at der muligvis har været tale om en anseelig strømstyrke
      ikke ændre besvarelsen. retslægerådet opretholder derfor sine oprindelige besvarelser
      fra den 06.12.06 og den 28.08.08.”
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, som er fremkommet for højesteret, ikke
kan føre til et andet resultat, stadfæster højesteret dommen.
                                              - 10 -
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal b betale 75.000 kr. til ankestyrelsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
