                       højesterets kendelse
                          afsagt fredag den 12. august 2016
sag 62/2016
t
(advokat stine gry johannessen, beskikket)
mod
den uafhængige politiklagemyndighed
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i aarhus den 7. august 2015 og af vestre
landsrets 5. afdeling den 4. december 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, thomas rørdam og hanne schmidt.
påstande
politiassistent t har nedlagt påstand om, at advokat torben koch beskikkes som forsvarer for
ham.
den uafhængige politiklagemyndighed har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
ved brev af 29. februar 2016 underrettede procesbevillingsnævnet den uafhængige politikla-
gemyndighed om, at nævnet i medfør af retsplejelovens § 1020 j, jf. § 973, havde meddelt
politiassistent t tilladelse til kære af landsrettens afgørelse om at nægte at beskikke advokat
torben koch som forsvarer for ham i en sag omfattet af retsplejelovens kapitel 93 c (straffe-
sager mod politipersonale). procesbevillingsnævnet anmodede samtidig politiklagemyndighe-
den om at indbringe sagen for højesteret.
ved brev af 15. marts 2016, som blev modtaget af vestre landsret den 17. marts 2016 efter
først at være sendt til højesteret, sendte politiklagemyndigheden sagen til landsretten.
                                                - 2 -
anbringender
t har navnlig anført, at højesteret ved kendelser af 17. december 2013 (ufr 2014.903 og
ufr 2014.905) har fastslået, at der gælder en forhåndsformodning for, at der er en interesse-
konflikt mellem flere sigtede i tilfælde, hvor der er tale om grov kriminalitet begået af flere i
forening, og hvor kriminaliteten samtidig er banderelateret, eller der er en særlig forbindelse
mellem de sigtede. ingen af disse situationer er relevante i denne sag, og der gælder derfor
ingen forhåndsformodning. der må i stedet foretages en konkret vurdering af risikoen for en
interessekonflikt.
der er intet, der underbygger, at der skulle være modsatrettede interesser mellem politiassi-
stent t2 og ham. det forhold, der undersøges, er, hvorvidt en magtanvendelse ved brug af
peberspray er foretaget inden for politilovens rammer. magtanvendelsen er sket som led i en
sædvanlig politiforretning. sagen er særdeles godt belyst, herunder ved døgnrapporter, indbe-
retning om brug af peberspray og vidneafhøringer. politiassistent t2 har afgivet fuldstændig
forklaring om deres rolle i hændelsesforløbet. denne forklaring understøttes af sagens øvrige
dokumenter. han har desuden selv afgivet en udførlig indberetning om brugen af peberspray.
de har ikke anden tilknytning til hinanden end, at de er kolleger, som den pågældende dag var
sammen på patrulje. de er ikke sigtet i sagen, hvilket de ville være blevet, såfremt politikla-
gemyndigheden havde vurderet, at der var grundlag herfor.
politiklagemyndigheden har anført bl.a., at det forhold, at højesteret i ufr 2014.903 og ufr
2014.905 har udtalt, at der navnlig eksisterer en nærliggende risiko for modsatrettede interes-
ser i sager om grov kriminalitet begået af flere i forening, f.eks. narkotikakriminalitet og per-
sonfarlige forbrydelser, ikke kan antages at indebære, at der i andre kategorier af alvorlige
straffesager kan ske beskikkelse af advokater fra samme advokatkontor som forsvarere for
flere sigtede, selv om der er risiko for modsatrettede interesser.
som anført i bl.a. ufr 2014.903 h varetager retsplejelovens § 734, stk. 2, grundlæggende
retsplejemæssige hensyn til som led i en retfærdig rettergang at sikre et troværdigt og effektivt
forsvar for personer, der er sigtede i straffesager. i den konkrete sag er der en sådan nærlig-
gende risiko for modstridende interesser mellem de anmeldte polititjenestemænd, at de
nævnte retsplejemæssige hensyn tilsiger, at beskikkelse af forsvarere fra samme advokatkon-
                                                - 3 -
tor må nægtes i medfør af retsplejelovens § 734, stk. 2, sammenholdt med § 1020 g. beskik-
kelse vil kunne indebære risiko for, at en sandfærdig forklaring undertrykkes til mulig skade
for den enkelte polititjenestemands forsvar. sagen vedrører bl.a. mulig vold ved brug af pe-
berspray samt langvarig pacificering på gulvet. der er efter anmeldelsen tale om en sag vedrø-
rende alvorlig personfarlig kriminalitet begået af politipersonale mod en civil borger. forsva-
ret af politiassistent t2 og politiassistent t bør derfor ikke varetages af forsvarere fra samme
advokatkontor.
højesterets kendelser af 17. december 2013 og 18. august 2015
højesterets kendelser af 17. december 2013 i sag 172/2013 og sag 208/2013 (ufr 2014.903
og ufr 2014.905) angik straffesager og spørgsmålet, om en advokat er afskåret fra at blive
beskikket som offentlig forsvarer, fordi en anden advokat fra samme kontor er beskikket som
forsvarer for en medsigtet.
det hedder i højesterets begrundelse i disse afgørelser bl.a.:
       ”bestemmelsen i retsplejelovens § 734, stk. 2, varetager – ligesom andre bestemmelser i
       retsplejelovens kapitel 66 om sigtede og hans forsvar, herunder bl.a. § 730 om sigtedes
       ret til at vælge en forsvarer og § 736, stk. 1, hvorefter en beskikkelse af en offentlig for-
       svarer kan tilbagekaldes, når det findes nødvendigt i forsvarets interesse – grundlæg-
       gende retsplejemæssige hensyn til som led i en retfærdig rettergang at sikre et trovær-
       digt effektivt forsvar for personer, der er sigtede i straffesager, jf. herved også artikel 6,
       stk. 3, litra c, i den europæiske menneskerettighedskonvention.
       bestemmelsen i § 734, stk. 2, må således også ses i sammenhæng med retsplejelovens §
       126, hvorefter advokater skal udvise en adfærd, der stemmer med god advokatskik, og
       med advokatrådets vejledende advokatetiske regler.
       efter § 734, stk. 2, kan samme person kun være beskikket som forsvarer for flere sig-
       tede under samme sag, når de sigtedes interesser under sagen ikke er modstridende. for
       at den samme advokat kan beskikkes som forsvarer for flere sigtede i samme sag, skal
       der være en høj grad af sandsynlighed for, at der ikke kan opstå modstridende interes-
       ser. bag bestemmelsen ligger en formodning for modstridende interesser blandt flere
       sigtede i samme sag såvel med hensyn til skyldspørgsmålet, hvis de nægter sig skyldige,
       som med hensyn til grundlaget for strafudmålingen.
       også hvor flere sigtede i samme sag ønsker advokater fra samme kontor beskikket som
       forsvarere, er der et behov for særligt at sikre, at forsvaret for den enkelte tilrettelægges
       og fremstår som tilrettelagt udelukkende i den enkelte sigtedes interesse og uafhængigt
       af forsvaret af de øvrige. de nævnte retsplejemæssige hensyn kan derfor begrunde, at
       beskikkelse af flere forsvarere fra samme kontor for flere sigtede i samme sag må næg-
                                                  - 4 -
        tes, når de sigtedes interesser under sagen er modstridende, eller der er nærliggende ri-
        siko herfor.
        en sådan nærliggende risiko vil navnlig kunne være til stede, hvis der er tale om grov
        kriminalitet begået af flere i forening, f.eks. narkotikakriminalitet og personfarlige for-
        brydelser. hvis kriminaliteten samtidig er banderelateret, eller hvis der på anden måde
        er en særlig forbindelse mellem de sigtede, f.eks. i kraft af familierelationer, vil de rets-
        plejemæssige hensyn i almindelighed føre til, at der ikke bør ske beskikkelse af flere
        forsvarere fra samme kontor. det spiller også en rolle, om de sigtede ikke eller kun i be-
        grænset omfang har afgivet forklaring om egen eller andres rolle i hændelsesforløbet. i
        sidste ende beror det på en konkret vurdering af samtlige sagens omstændigheder, om
        der på grund af risiko for interessekonflikter er grundlag for at afslå beskikkelse.”
højesterets kendelser af 18. august 2015 i sag 181/2014, 182/2014 og 183/2014 angik til-
fælde, hvor det i medfør af retsplejelovens § 1020 g var besluttet at beskikke forsvarer for
polititjenestemænd i sager omfattet af retsplejelovens kapitel 93 c, selv om polititjenestemæn-
dene ikke var sigtet i sagerne. spørgsmålet var, om en advokat er afskåret fra at blive beskik-
ket som offentlig forsvarer for en polititjenestemand, når den samme advokat er beskikket
som forsvarer for en anden polititjenestemand i sagen.
det hedder i højesterets begrundelse i disse afgørelser bl.a.:
        ”efter retsplejelovens § 734, stk. 2, kan en advokat kun være beskikket som forsvarer
        for flere sigtede under samme sag, når de sigtedes interesser under sagen ikke er mod-
        stridende. højesteret finder, at § 734, stk. 2, finder anvendelse også på beskikkelse af
        forsvarer for en polititjenestemand i en sag, der behandles efter kapitel 93 c, selv om der
        ikke er rejst sigtelse i sagen, jf. herved retsplejelovens § 1020 j.
        det følger af højesterets kendelser af 17. december 2013 i sagerne 172/2013 og
        208/2013 (ufr 2014.903 og ufr 2014.905), at der bag bestemmelsen i retsplejelovens
        § 734, stk. 2, ligger en formodning for modstridende interesser blandt flere sigtede i
        samme sag. den samme advokat kan kun beskikkes som forsvarer for flere sigtede i
        samme sag, hvis der er en høj grad af sandsynlighed for, at der ikke kan opstå modstri-
        dende interesser.”
højesterets begrundelse og resultat
højesterets behandling af kæremålet
når en polititjenestemand i en sag omfattet af retsplejelovens kapitel 93 c får procesbevil-
lingsnævnets tilladelse til at kære en kendelse, påhviler det i medfør af retsplejelovens § 1020
j, jf. § 968 a, stk. 3, den uafhængige politiklagemyndighed at indbringe kæresagen for retten.
                                                  - 5 -
fristen herfor er 14 dage efter, at procesbevillingsnævnet har underrettet politiklagemyndig-
heden om tilladelsen. kæremålet fremsættes for den ret, hvis beslutning påklages, jf. retsple-
jelovens § 1020 j, jf. § 970, stk. 1.
politiklagemyndigheden indbragte først kæremålet efter udløbet af denne frist og direkte for
højesteret. da fristoverskridelsen ikke kan tilregnes politiassistent t, jf. retsplejelovens §
1020 j, jf. § 969, stk. 1, jf. § 910, stk. 2, finder højesteret ikke grundlag for at afvise kæremå-
let som følge af fristoverskridelsen.
spørgsmålet om forsvarerbeskikkelse
kæremålet angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som forsvarer for en politi-
tjenestemand i en sag omfattet af retsplejelovens kapitel 93 c, fordi en advokat fra samme
kontor er beskikket som forsvarer for en anden polititjenestemand i sagen.
det er i højesterets kendelser af 17. december 2013 (ufr 2014.903 og 905) fastslået, at be-
skikkelse af flere forsvarere fra samme kontor må nægtes, når de sigtedes interesser under
sagen er modstridende, eller der er nærliggende risiko herfor. det fremgår endvidere af afgø-
relserne, at en sådan nærliggende risiko navnlig vil kunne være til stede, hvis der er tale om
grov kriminalitet begået af flere i forening, f.eks. narkotikakriminalitet og personfarlige for-
brydelser. hvis kriminaliteten samtidig er banderelateret, eller hvis der på anden måde er en
særlig forbindelse mellem de sigtede, f.eks. i kraft af familierelationer, vil retsplejemæssige
hensyn i almindelighed føre til, at der ikke bør ske beskikkelse af flere forsvarere fra samme
kontor. det spiller også en rolle, om de sigtede ikke eller kun i begrænset omfang har afgivet
forklaring om egen eller andres rolle i begivenhedsforløbet. i sidste ende må det bero på en
konkret vurdering af samtlige sagens omstændigheder, om der på grund af risiko for interes-
sekonflikter er grundlag for at afslå beskikkelse.
disse retningslinjer finder også anvendelse i sager, der behandles efter retsplejelovens kapitel
93 c, selv om der ikke er rejst sigtelse, jf. ufr 2015.3865 h.
anmeldelsen mod politiassistenterne t og t2 angår uberettiget magtanvendelse i form af brug
af peberspray og pacificering over for en beboer på bostedet x, som havde raseret sit værelse,
samt for sen indberetning om brug af peberspray.
                                               - 6 -
der er afgivet detaljerede forklaringer om begivenhedsforløbet af tre af de fire involverede
polititjenestemænd og af to pædagogiske medhjælpere på bostedet, som overværede forløbet,
ligesom den fjerde politiassistent, t, har afgivet en redegørelse om brugen af peberspray.
efter de foreliggende oplysninger findes der ikke grundlag for at antage, at t og t2s interes-
ser under sagen er modstridende, eller at der er en nærliggende risiko herfor. højesteret tager
derfor ts påstand om beskikkelse af advokat torben koch som forsvarer for ham til følge.
statskassen skal betale omkostningerne ved kæremålet.
                                       thi bestemmes:
advokat torben koch beskikkes som forsvarer for t.
statskassen skal betale omkostningerne ved kæremålet.
