                             højesterets dom
                           afsagt fredag den 31. marts 2017
sag 100/2016
(1. afdeling)
frode sejr hansen
(advokat jørgen iversen, beskikket)
mod
esbjerg kommune
(advokat hans peter storvang)
og
vejdirektoratet
(kammeradvokaten ved advokat rass holdgaard)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i esbjerg den 18. november 2014 og af vestre
landsrets 4. afdeling den 4. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, poul søgaard, lars hjortnæs,
oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, frode sejr hansen, har nedlagt påstand om stadfæstelse af byrettens dom med
undtagelse af den del, der vedrører afvisning, og som ikke indgik i landsrettens dom.
de indstævnte, esbjerg kommune og vejdirektoratet, har påstået stadfæstelse af landsrettens
dom.
anbringender
parterne har gentaget deres anbringender.
                                                 - 2 -
frode sejr hansen har uddybende anført, at esbjerg kommune er bundet af retten i esbjergs
dom af 6. juni 2008, hvorefter kommunen skulle anerkende, at den private fællesvej ikke ned-
lægges. det er derfor efter forvaltningsretlige regler en betingelse for, at kommunen gyldigt
kunne træffe en ny afgørelse om at nedlægge fællesvejen, at der er et nyt eller ændret grund-
lag for afgørelsen, og det er der ikke.
selv om en privat fællesvej nedlægges, påvirker det ikke en tinglyst færdselsret på vejen. den
bortfalder ikke automatisk, fordi vejen nedlægges som privat fællesvej. det fremgår også af
vestre landsrets dom af 31. oktober 2011, at der skal sondres mellem vejens offentligretlige
status som fællesvej og den privatretlige færdselsret. en sådan servitutrettighed er beskyttet
efter grundlovens § 73, og den kan kun fjernes ved ekspropriation, og det indeholder privat-
vejsloven ingen hjemmel til.
esbjerg kommune har supplerende anført, at bestemmelsen om nedlæggelse af private fæl-
lesveje i den dagældende lovs § 53 gælder uafhængigt af, hvordan og på hvilket grundlag en
færdselsret er stiftet. nedlæggelse af en privat fællesvej efter privatvejslovens regler kan ikke
udgøre ekspropriation, fordi det efter den nævnte bestemmelse er en betingelse for, at den
private fællesvej lovligt kan nedlægges, at vejen ikke er eneste adgangsvej og ikke i øvrigt er
af vigtighed for den vejberettigede.
vejdirektoratet har supplerende anført, at esbjerg kommunes afgørelse af 1. maj 2012 om at
nedlægge den omhandlede private fællesvej var baseret på bl.a. de nye oplysninger, som
fremgik af vestre landsrets dom af 27. oktober 2009, herunder syn og skøn om vejens betyd-
ning for frode sejr hansens ejendom.
retsgrundlag
den dagældende § 2 i lov om private fællesveje (privatvejsloven), jf. lovbekendtgørelse nr.
433 af 22. maj 2008, lyder således:
       ”§ 2. ved private fællesveje forstås i denne lov de veje, gader, broer og pladser, der
       uden at være offentlige, jf. § 1, tjener som færdselsareal for anden ejendom end den
       ejendom, hvorpå vejen er beliggende, når ejendommene er i særlig eje.
       stk. 2. ved vejret forstås i denne lov den ret, som den til enhver tid værende ejer af en
       fast ejendom har over en privat fællesvej, der tjener som færdselsareal for ejendommen.
       ved en vejberettiget forstås i denne lov en ejer af en ejendom som nævnt i 1. pkt.”
                                              - 3 -
lovens § 7, stk. 1, lyder således:
     ”§ 7. kommunalbestyrelsens afgørelser efter denne lov kan påklages til transportmini-
     steren, for så vidt angår retlige spørgsmål.”
lovens § 14, stk. 5, lyder således:
     ”afsnit ii. private fællesveje på landet
     …
     stk. 5. private fællesveje kan nedlægges eller omlægges efter reglerne i kapitel 9.”
lovens § 53, stk. 1-3, lyder således:
     ”kap. 9. nedlæggelse af private fællesveje
     § 53. vejmyndigheden skal tage stilling til spørgsmålet om nedlæggelse eller omlæg-
     ning af en privat fællesvej, såfremt der fremsættes anmodning herom fra en grundejer,
     der har den fornødne interesse i spørgsmålet. vejmyndigheden kan af egen drift tage
     stilling til det nævnte spørgsmål.
     stk. 2. vejen skal helt eller delvis opretholdes som privat fællesvej, hvis den efter ma-
     trikelkortet er eneste adgangsvej til en ejendom eller nogen af dens lodder, og der ikke
     samtidig etableres anden vejadgang, eller hvis vejen i øvrigt er af vigtighed for en ejen-
     dom med vejret til vejen.
     stk. 3. beslutning om omlægning af en privat fællesvej eller fremskaffelse af anden vej-
     adgang i forbindelse med nedlæggelse af privat fællesvej kan gennemføres ved ekspro-
     priation efter reglerne i lov om offentlige veje, kapitel 5, i områder omfattet af reglerne i
     afsnit iii tillige ved vejudlæg.”
lovens § 54, stk. 3, lyder således:
     ”stk. 3. såfremt vejmyndigheden afviser en indsigelse efter stk. 2 om, at vejen skal op-
     retholdes i medfør af § 53, stk. 2, kan afgørelsen kræves indbragt for de taksationsmyn-
     digheder, der er nævnt i lov om offentlige veje, §§ 57 og 58, inden 8 uger efter, at afgø-
     relsen er meddelt de pågældende”
lovens § 56, stk. 2, lyder således:
      ”stk. 2. vejmyndigheden sørger for, at omlægning, udlæg eller nedlæggelse af private
     fællesveje i henhold til beslutningen noteres i matriklen og berigtiges i tingbogen.”
                                              - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om der er grundlag for at annullere esbjerg kommunes afgørelse af 1. maj 2012
om nedlæggelse af en privat fællesvej over matrikel nr. 1k, rebelsig, vejrup, og vejdirektora-
tets afgørelse af 24. juni 2013, hvorefter kommunens afgørelse af 1. maj 2012 er lovlig. frode
sejr hansen har gjort gældende, at afgørelserne er ugyldige på grund af retlige mangler, navn-
lig fordi kommunen fortsat er bundet af retten i esbjergs dom af 6. juni 2008, hvorefter den
private fællesvej ikke nedlægges, og fordi der ikke er hjemmel i privatvejsloven til det eks-
propriative indgreb, som det efter hans opfattelse vil være at nedlægge fællesvejen i strid med
en gyldig færdselsret.
sagsforløbet
ved retten i ribes dom af 18. november 2003, der blev stadfæstet af vestre landsret den 15.
marts 2005, blev det fastslået, at frode sejr hansen havde vundet hævd på færdsel i forbin-
delse med landbrugsdrift på det omhandlede vejstykke, der ligger på hans lage hansens
ejendom. frode sejr hansens færdselsret blev tinglyst.
den daværende bramming kommune traf i 2005 afgørelse i medfør af lov om private fælles-
veje (privatvejsloven) om, at den pågældende vej skulle nedlægges som privat fællesvej.
denne afgørelse blev efter at være blevet stadfæstet af overtaksationskommissionen og fun-
det lovlig af vejdirektoratet indbragt for domstolene. retten i esbjergs dom af 6. juni 2008
gik ud på, at hans lage hansen skulle anerkende, at den omhandlede vej opretholdes som
privat fællesvej, og at esbjerg kommune som vejmyndighed efter privatvejsloven skulle an-
erkende, at den private fællesvej ikke nedlægges. dommen blev anket til vestre landsret af
grundejeren hans lage hansen, men ikke af esbjerg kommune. vestre landsret ændrede ved
dom af 27. oktober 2009 byrettens dom således, at hans lage hansen ikke skal anerkende, at
den omhandlede vej opretholdes som privat fællesvej.
hans lage hansen anlagde på denne baggrund en ny sag ved domstolene med påstand om, at
frode sejr hansen skulle aflyse den tinglyste færdselsret. retten i esbjergs dom af 28. januar
2011, som blev stadfæstet af vestre landsret ved dom af 31. oktober 2011, gik ud på, at færd-
selsretten ikke kunne kræves aflyst, idet den private fællesvej ikke var gyldigt nedlagt ved en
afgørelse truffet af vejmyndigheden.
                                                - 5 -
hans lage hansen anmodede derefter esbjerg kommune om at træffe afgørelse i medfør af
privatvejslovens § 53 om at nedlægge den private fællesvej, og kommunen traf herefter den 1.
maj 2012 den første afgørelse, som denne sag angår, hvorefter den private fællesvej nedlæg-
ges. afgørelsen blev indbragt for vejdirektoratet, som den 24. juni 2013 traf den anden afgø-
relse, som denne sag angår, hvorefter esbjerg kommunes afgørelse af 1. maj 2012 er lovlig.
kommunens afgørelse blev endvidere indbragt for taksationskommissionen, som den 21. maj
2014 stadfæstede kommunens afgørelse om at nedlægge den private fællesvej. taksations-
kommissionens afgørelse blev ikke indbragt for overtaksationskommissionen.
retskraft
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at hverken retten i esbjergs
dom af 6. juni 2008 eller vestre landsrets dom af 31. oktober 2011 er til hinder for, at es-
bjerg kommune som vejmyndighed efter anmodning fra grundejeren hans lage hansen i
2012 traf afgørelse i medfør af privatvejslovens § 53 om at nedlægge den omhandlede fæl-
lesvej på grundlag af bl.a. de oplysninger, der fremgik af vestre landsrets dom af 27. oktober
2009.
ophævelse af frode sejr hansens færdselsret
efter privatvejslovens § 2 foreligger der en privat fællesvej, hvis en anden end grundejeren
har en ret til at færdes på en ikke offentlig vej. efter lovens § 53 skal kommunen efter an-
modning fra en grundejer træffe afgørelse om, hvorvidt en sådan vej skal nedlægges som pri-
vat fællesvej, hvis betingelserne herfor er opfyldt. efter lovens § 56, stk. 2, skal nedlæggelse
af private fællesveje berigtiges i tingbogen. højesteret finder, at det følger af disse regler om
nedlæggelse af en privat fællesvej, at retten for en anden end grundejeren til at færdes på ve-
jen ophører, hvis vejen nedlægges.
spørgsmålet om at nedlægge en privat fællesvej beror efter privatvejslovens § 53, stk. 1, på en
skønsmæssig afgørelse med afvejning af de modstående interesser. efter § 53, stk. 2, må en
vej dog ikke nedlægges, hvis den er af vigtighed for en ejendom med ret til at færdes på vejen.
det vil således være i strid med privatvejsloven at nedlægge en sådan vej.
højesteret finder, at en vejmyndigheds skønsmæssige afgørelse om at nedlægge en privat fæl-
lesvej ikke udgør ekspropriation, hvis privatvejslovens betingelser er opfyldt, idet nedlæggel-
                                                - 6 -
se af den private fællesvej da ikke vil gå ud over, hvad man må tåle som erstatningsfri regule-
ring.
spørgsmålet om, hvorvidt betingelserne i lovens § 53, stk. 2, for at kunne nedlægge den om-
handlede vej som privat fællesvej er opfyldt – herunder bl.a., om vejretten er af vigtighed for
frode sejr hansens ejendom – er som nævnt afgjort af taksationsmyndighederne i medfør af
lovens § 54. denne sag angår ikke dette spørgsmål.
henset hertil og i øvrigt til oplysningerne i vestre landsrets dom af 27. oktober 2009, hvoref-
ter den private fællesvej er uden nævneværdig betydning for driften af frode sejr hansens
landbrugsvirksomhed, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for at antage, at nedlæggel-
sen af den private fællesvej er et indgreb, der har karakter af ekspropriation.
på den anførte baggrund kan frode sejr hansen ikke få medhold i, at esbjerg kommunes
afgørelse om at nedlægge den private fællesvej og dermed ophæve hans færdselsret ikke har
hjemmel i privatvejsloven.
øvrige spørgsmål
højesteret tiltræder, at der ikke i øvrigt er påvist mangler ved kommunens og vejdirektoratets
sagsbehandling eller afgørelser, der kan medføre, at afgørelserne er ugyldige.
konklusion
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
sagsomkostninger
det er oplyst, at retshjælpsforsikringens dækningssum er opbrugt efter landsretssagen.
efter sagens karakter og udfald skal statskassen i sagsomkostninger for højesteret betale
50.000 kr. til esbjerg kommune og 50.000 kr. til vejdirektoratet. sagsomkostningsbeløbene
er til dækning af udgifter til advokatbistand.
                                      thi kendes for ret:
                                               - 7 -
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 50.000 kr. til esbjerg kommune og
50.000 kr. til vejdirektoratet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
