                             højesterets dom
                            afsagt onsdag den 7. juni 2017
sag 154/2016
(2. afdeling)
danske bank a/s
(advokat ole spiermann)
mod
selskabet af 15. september 1986
tjørring a/s under konkurs
(advokat jesper saugmandsgaard øe)
biintervenient til støtte for indstævnte: delacour dania advokatpartnerselskab
(advokat lotte noer)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i herning den 17. oktober 2014 og af vestre
landsrets 16. afdeling den 16. december 2015.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, jon stok-
holm, jens peter christensen, lars hjortnæs, kurt rasmussen og anne louise bormann.
påstande
appellanten, danske bank a/s, har nedlagt påstand om frifindelse og om, at indstævnte, sel-
skabet af 15. september 1986 tjørring a/s under konkurs, skal betale 6.711.547,71 kr., subsi-
diært 6.125.661,33 kr. til danske bank med procesrente fra den 30. december 2015.
selskabet af 15. september 1986 tjørring a/s under konkurs har påstået stadfæstelse og har
over for betalingspåstanden påstået frifindelse, subsidiært betaling af et mindre beløb.
                                                - 2 -
danske bank har opfyldt landsrettens dom den 30. december 2015, og bankens betalingspå-
stand angår tilbagebetaling af det idømte beløb samt procesrenter og sagsomkostninger for
byret og landsret.
anbringender
danske bank har frafaldet sit anbringende om, at virksomhedspantet blev stiftet den 29. de-
cember 2009, og har supplerende anført navnlig, at skats forslag til afgørelse af 22. marts
2010 ikke havde den fornødne klarhed til at indgå i solvensbedømmelsen. ingen kreditor ville
kunne have fået medhold i en konkursbegæring mod selskabet alene med henvisning til for-
slaget. baggrunden for konkursen var skats endelige afgørelse af 15. november 2010 kom-
bineret med virksomhedsoverdragelsen den 23. august 2010.
først ved skats endelige afgørelse lå det fast, at partshøringen ikke førte til ændringer af
afgørelsen.
i øvrigt var skats krav på 9.559.274 kr. forkert, og det blev i oktober 2015 nedsat til
5.522.649 kr. dette krav ville ikke størrelsesmæssigt have kunnet begrunde insolvens hos
selskabet, idet såvel selskabet som søsterselskabet c.l.c.k. ejendomme aps i danske bank
havde adgang til likviditet, og idet c.l.c.k. ejendomme tidligere havde ydet finansiering til
selskabet.
konkursboet har supplerende heroverfor anført navnlig, at selskabet blev insolvent senest i
forbindelse med skats forslag til afgørelse af 22. marts 2010. momskravene blev stiftet alle-
rede ved de respektive afgiftsperioders udløb, jf. momslovens § 56, stk. 1. det retlige grund-
lag for efteropkrævning er opkrævningslovens § 5, stk. 1, og skat skal følge den skattefor-
valtningsretlige proces, der er fastlagt i skatteforvaltningslovens § 19, stk. 1-4, hvilket også
skete.
det forhold, at skats endelige afgørelse først blev truffet den 15. november 2010, medfører
ikke, at momskravet fremsat i forslaget af 22. marts 2010 ikke skulle indgå i en insolvensvur-
dering fra dette tidspunkt. partshøringen blev flere gange udsat på selskabets anmodning.
afgørelsen af 15. november 2010 og forslaget af 22. marts 2010 er identiske, hvilket er et
resultat af, at selskabet ikke fremkom med bemærkninger af betydning for afgørelsen. derfor
                                               - 3 -
måtte selskabet allerede den 22. marts 2010 handle ud fra en forventning om, at der ville blive
truffet en afgørelse i overensstemmelse med forslaget. at der ville blive truffet en identisk
afgørelse, ses endvidere også at have været selskabets rådgiveres opfattelse.
på baggrund heraf må det samlede momskrav indgå i insolvensvurderingen fra marts 2010,
uanset de senere reguleringer heraf i 2015.
de øvrige oplysninger om selskabets økonomiske forhold ændrer ikke ved, at selskabet var
insolvent.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om det virksomhedspant, som selskabet af 15. september 1986 tjørring a/s i
2010 stillede over for danske bank a/s, og den senere indfrielse af bankens tilgodehavende
skal omstødes efter konkurslovens § 74.
tidspunktet for vurderingen
fem dommere – jytte scharling, jon stokholm, jens peter christensen, lars hjortnæs og
kurt rasmussen – udtaler:
efter konkurslovens § 74 kan bl.a. dispositioner, der på utilbørlig måde begunstiger en for-
dringshaver på de øvriges bekostning, kræves omstødt, hvis skyldneren var eller ved disposi-
tionen blev insolvent, og den begunstigede kendte eller burde kende skyldnerens insolvens og
de omstændigheder, som gjorde dispositionen utilbørlig.
bestemmelsen er en opsamlingsbestemmelse og omfatter en ikke nærmere afgrænset række af
dispositioner, der kan forrykke forholdet mellem fordringshaverne, herunder betaling af for-
falden gæld, overdragelse af aktiver og pantsætning.
ved stiftelse af virksomhedspant for gammel gæld kan panthaveren først blive begunstiget på
de øvrige fordringshaveres bekostning, når løftet om pantsætning følges op med den nødven-
dige sikringsakt, dvs. når virksomhedspantet tinglyses. efter vores opfattelse giver lovgrund-
laget ikke grundlag for at fastslå, at vurderingen af, om betingelserne for omstødelse er op-
fyldt, alene skal ske ud fra forholdene på det tidspunkt, hvor pantsætningsløftet blev givet.
                                               - 4 -
vi tiltræder på denne baggrund, at der ved vurderingen af, om betingelserne for at omstøde
virksomhedspantet efter konkurslovens § 74 er opfyldt, skal lægges vægt på forholdene på
tinglysningstidspunktet i juli 2010.
dommerne lene pagter kristensen og anne louise bormann udtaler:
det følger af konkurslovens § 73, at hvis omstødelse er betinget af, at en disposition er sket
inden for et bestemt tidsrum, anses betingelsen for opfyldt, hvis en nødvendig sikringsakt er
foretaget inden for tidsrummet. i modsætning til de omstødelsesgrunde, der er omfattet af §
73, kan omstødelse efter § 74 ske uden nogen tidsfrist, men det er efter § 74 en betingelse, at
den begunstigede kreditor var i ond tro om skyldnerens insolvens og om de forhold, der gør
begunstigelsen utilbørlig. vi finder, at såvel ordlyden af § 74 sammenholdt med § 73 som
hensynet til den begunstigede kreditor taler for, at vurderingen af, om en aftale indgået mel-
lem skyldneren og kreditor kan omstødes som utilbørlig, skal ske på grundlag af forholdene
på tidspunktet for aftalens indgåelse.
vi finder derfor, at vurderingen af, om betingelserne for omstødelse var til stede i det forelig-
gende tilfælde, skal ske på grundlag af forholdene ved indgåelsen af aftalen om virksomheds-
pant den 26. maj 2010.
samtlige dommere udtaler herefter:
selskabets solvens i foråret og sommeren 2010
skat gennemførte i september 2009 et kontrolbesøg hos selskabet, og der var herefter en
dialog mellem skat og selskabet, hvor selskabet blev gjort bekendt med, at selskabets græn-
sehandelskoncept efter skats opfattelse var i strid med momslovgivningen. selskabets revi-
sor rådede herefter til, at selskabet overdrog aktiviteterne til et nyt selskab. den 22. marts
2010 fremsatte skat forslag til afkrævning af 9.559.274 kr. i afgift for perioden 1. marts
2007 til 30. juni 2009.
danske bank har gjort gældende, at dette momskrav ikke kan indgå i vurderingen af, om sel-
skabet var insolvent.
                                                - 5 -
det forslag til afgørelse om efteropkrævning af ca. 9,5 mio. kr., som skat sendte til selska-
bet, angik som nævnt manglende momsbetaling for perioden 1. marts 2007 til 30. juni 2009.
momskravet var dermed efter momslovgivningen opstået forud for virksomhedspantet. høje-
steret tiltræder, at kravet må indgå i bedømmelsen efter konkurslovens § 74 af, om selskabet
var insolvent, da banken fik virksomhedspantet. dette gælder, selv om det først ved lands-
skatterettens kendelse af 12. december 2013 blev endeligt fastslået, at skat havde et beretti-
get krav.
det er ubestridt, at selskabet ikke i foråret og sommeren 2010 kunne betale det beløb, som
skat krævede. højesteret finder, at der ikke ved vurderingen af selskabets evne til at betale
sine kreditorer kan lægges vægt på værdien af et eventuelt tilbagesøgningskrav vedrørende
den i tyskland betalte moms, idet det fremstod som særdeles usikkert, om et sådant krav ville
kunne gennemføres.
skats krav blev senere nedsat til ca. 7,6 mio. kr., hvoraf ca. 2,1 mio. kr. blev betalt ved
modregning med selskabets krav på tilbagebetaling af indkomstskat. danske bank har gjort
gældende, at det endelige krav på ca. 5,5 mio. kr. ikke ville have gjort selskabet insolvent.
ifølge revisors brev af 13. april 2010 og hans forklaring herom var der imidlertid allerede i
marts 2010 overvejelser om at overdrage selskabets aktiver til et nyt selskab, og en sådan
overdragelse blev også efterfølgende gennemført. i hvert fald under disse omstændigheder
finder højesteret, at det ikke kan lægges til grund, at selskabet på daværende tidspunkt kunne
have fået tilført midler, der kunne dække skats krav fra et andet selskab i koncernen. efter
oplysningerne om selskabets likviditet og egenkapital må det endvidere lægges til grund, at
selskabet i foråret og sommeren 2010 ikke uden tilførsel af kapital kunne have betalt skats
endelige krav på ca. 5,5 mio. kr. allerede på denne baggrund finder højesteret, at det ikke kan
ændre solvensvurderingen, at skat efterfølgende nedsatte betalingskravet.
højesteret finder på denne baggrund, at selskabet i foråret og sommeren 2010 var insolvent.
bankens viden eller burde viden
danske bank blev ved mødet den 19. maj 2010 gjort bekendt med, at skat havde varslet et
momskrav som følge af, at selskabets grænsehandel igennem flere år ifølge skat havde væ-
ret i strid med momsloven. uanset om banken har fået forevist skats forslag til afgørelse,
                                               - 6 -
må det lægges til grund, at banken fik at vide, at forslaget gik ud på et krav på ca. 9,5 mio. kr.
det bemærkes herved, at bankens medarbejder kristian skree har forklaret, at de fik at vide,
at der kunne komme et krav på 10-11 mio. kr. banken har således ikke haft grundlag for at
antage, at skat kun ville kræve differencen mellem dansk og tysk moms. banken må endvi-
dere have indset, at selskabet ikke havde likviditet til først at betale det danske momskrav og
derefter fortsætte driften, mens man afventede en afgørelse fra de tyske afgiftsmyndigheder
om eventuel tilbagebetaling af tysk moms. højesteret finder endvidere, at danske bank efter
kravets karakter og selskabets indsigelser mod kravet ikke havde grundlag for at antage, at
skats krav var uberettiget.
højesteret finder på denne baggrund, at danske bank fra den 19. maj 2010 vidste eller burde
vide, at selskabet var insolvent, og at banken ved at modtage sikkerhed for eksisterende gæld
blev begunstiget på de øvrige kreditorers bekostning. højesteret tiltræder herefter, at virk-
somhedspantet, der indebar en utilbørlig begunstigelse af banken, kan omstødes efter kon-
kurslovens § 74.
indfrielsen af bankens tilgodehavende
bankens tilgodehavende blev indfriet den 26. august 2010, da vestjysk bank afleverede en
check på ca. 5,7 mio. kr. som anført vidste eller burde banken allerede fra den 19. maj 2010
vide, at selskabet var insolvent. på mødet den 19. juli 2010 blev banken gjort bekendt med
selskabets planer om at overdrage sine aktiver til et nyt selskab og anmodet om at finansiere
dette. den 21. juli 2010 meddelte banken, at den ikke ønskede at medvirke til denne finansie-
ring, idet bankens juridiske afdeling var af den opfattelse, at banken derved ville blive begun-
stiget på bekostning af de øvrige kreditorer, og at overdragelsen af aktiverne ville blive om-
stødt i tilfælde af konkurs.
under disse omstændigheder finder højesteret, at banken ikke har haft grundlag for at antage,
at indfrielsen af bankens tilgodehavende med en check den 26. august 2010 skete som led i en
ordinær overførsel af engagementet til vestjysk bank. højesteret finder derfor, at banken vid-
ste eller burde vide, at banken ved indfrielsen blev begunstiget på de øvrige kreditorers be-
kostning.
højesteret tiltræder herefter, at også indfrielsen af bankens engagement, der indebar en util-
børlig begunstigelse, kan omstødes efter konkurslovens § 74.
                                              - 7 -
renter
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at konkursboets krav skal forren-
tes som påstået.
konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom og frifinder konkursboet for bankens påstand om til-
bagebetaling.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
selskabet af 15. september 1986 tjørring a/s under konkurs frifindes for danske bank a/s’
betalingspåstand.
i sagsomkostninger for højesteret skal danske bank a/s betale 175.000 kr. til selskabet af
15. september 1986 tjørring a/s under konkurs.
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
