                      højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 21. april 2015
sag 220/2014
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat a)
og
t2
(advokat b)
t1 og t2 kærer østre landsrets kendelse om at tilbagekalde beskikkelsen af enten advokat a
som forsvarer for t1 eller af advokat b som forsvarer for t2.
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 6. august 2014 og af østre
landsrets 13. afdeling den 29. august 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, jens peter christensen og lars hjort-
næs.
påstande
t1 og t2 har nedlagt samstemmende påstande om, at der ikke skal ske tilbagekaldelse af be-
skikkelsen af enten advokat a som forsvarer for t1 eller advokat b som forsvarer for t2.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
anbringender
t1 har anført bl.a., at det frie forsvarervalg er en fundamental rettighed, hvorfor et indgreb
heri bør have udtrykkelig lovhjemmel. dette er også bedst stemmende med den europæiske
                                                - 2 -
menneskerettighedskonvention. hendes sag var forud for landsrettens kendelse blevet udskilt
til særskilt behandling som en tilståelsessag og indgik således ikke længere i det samme
sagskompleks som t2s. de var derfor hverken sigtede eller tiltalte i ”samme sag”, og retsple-
jelovens § 734, stk. 2, finder således ikke anvendelse. retsplejelovens § 734, stk. 2, vedrører
den situation, hvor en og samme advokat over for retten først skal advokere et synspunkt og
derefter for en anden klient skal advokere det direkte modsatte synspunkt. en analog anven-
delse af retsplejelovens § 734, stk. 2, på den situation, hvor der er tale om beskikkelse af flere
forsvarere fra samme advokatkontor, må som minimum forudsætte en konkret og velunder-
bygget antagelse om modstridende interesser. den blotte omstændighed, at der er tale om to
forsvarere fra samme virksomhed, indebærer ikke i sig selv, at der er modstridende interesser.
nødvendigheden af en konkret vurdering understreges af f.eks. tfk 2010.214/1, tfk
2014.601, medd. 33/2014 og 16/2014 samt ufr 2014.905 h. når der er tale om forsvarere fra
et kontorfællesskab, der klart, tydeligt og umisforståeligt fremstår som bestående af uaf-
hængige advokatfirmaer, må der stilles betydelige krav til begrundelsen for at anvende rets-
plejelovens § 734, stk. 2. kontorfællesskabet c er alene et teknisk kontorfællesskab, hvor
advokaterne kun deler reception og lokaler. kontorfællesskabet har personalemæssigt en re-
ceptionssekretær til fælles, men denne sekretær er ikke involveret i sagsbehandlingen. alt
andet personale er ansat under advokaternes individuelle firmaer, der er registreret med egne
cvr-numre. på kontorfællesskabet cs brevpapir, hjemmeside, e-mails og ved separate tele-
fonnumre er det tydeligt og umisforståeligt angivet, at der er tale om ”uafhængige advokat-
firmaer i kontorfællesskab”. der bør således ikke ske afbeskikkelse i nærværende sag, jf. også
herved ufr 2014.1343 h og tfk 2014.550 v. der er desuden ikke nogen interessekonflikt,
idet hun ikke kender t2 og aldrig har mødt ham. hun kender kun sin kæreste, der er repræ-
senteret af en advokat fra et andet advokatfirma. der er ikke tale om bandekriminalitet, og der
er ingen anden særlig forbindelse imellem hende og t2. landsrettens kendelse er derfor ikke i
overensstemmelse med afgørelserne i tfk 2014.601 v og tfk 2014.606 ø.
t2 har anført bl.a., at kontorfællesskabet c ikke udadtil fremstår som en og samme advokat-
virksomhed, samt at der ikke er interessekonflikt mellem ham og t1. der er ikke ved retsple-
jelovens § 734 eller i dennes forarbejder taget stilling til, om bestemmelsen tillige skal finde
anvendelse i tilfælde, hvor der er tale om beskikkelse af advokater, der er i kontorfællesskab.
bestemmelsens rækkevidde, herunder særligt det betænkelige i en udvidende fortolkning, skal
afvejes over for det frie forsvarervalg, jf. strafferetsplejens princip og den europæiske men-
                                                - 3 -
neskerettighedskonventions art. 6. de hensyn, der ligger bag retsplejelovens § 734, stk. 2,
gælder ikke nødvendigvis i samme omfang, hvor de sigtede får hver sin forsvarer, selvom
disse kommer fra samme kontorfællesskab. det afgørende bliver naturligvis, om kontorfæl-
lesskabet er indrettet på en måde, så advokaterne ikke forledes til at varetage andre interesser
end klientens. ufr 2014.903 h, ufr 2014.905 h og ufr 2014.1343 h viser, at et økonomisk
afhængighedsforhold, et faktisk over-/underordnelsesforhold eller en nær familiemæssig rela-
tion, kan tale imod uafhængighed, men ingen af disse forhold foreligger i nærværende sag.
kontorfællesskabet c består af fire selvstændige, uafhængige advokatvirksomheder under
hver sit cvr-nr. firmaerne er økonomisk uafhængige af hinanden, har hver sin revisor og
hver sin bankforbindelse. de ledes af hver sin advokat, der ikke har instruktionsbeføjelse over
for de andre advokater i fællesskabet, og der er ingen familiemæssige relationer mellem ad-
vokaterne. kontorfællesskabet er etableret for at spare omkostninger til kontorhold, da ad-
vokaterne, der alle er beneficerede og arbejder som forsvarsadvokater, meget sjældent ophol-
der sig på kontoret. det fremgår klart af brevpapir og hjemmeside, at der er tale om uaf-
hængige advokatfirmaer. klienten kan herefter på et fuldt oplyst grundlag lade dette indgå i
sine overvejelser ved valg af forsvarer. herudover er der ingen interessekonflikt i sagen, idet
han og t1 ikke er tiltalt for den samme type kriminalitet eller i det samme forhold. der fore-
ligger i sagen ingen oplysninger om, at de kender hinanden, eller at der på anden måde skulle
være en interessekonflikt mellem dem.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at såvel byretten som landsretten i den foreliggende sag
har taget stilling til den oprindelige situation, hvor t1 og t2 var tiltalt i den samme sag. det
er uden betydning, at t1s sag på tidspunktet for landsrettens kendelse var blevet udskilt til
særskilt behandling, idet der stadig var tale om sager, som udsprang af samme sagskompleks,
og som således havde forbindelse med hinanden, jf. retsplejelovens § 126 og de advokatetiske
regler, som retsplejelovens § 734, stk. 2, ifølge ufr 2013.903 h og ufr 2014.905 h må ses i
sammenhæng med. af de advokatetiske regler pkt. 12.2.3. fremgår bl.a., at en advokat ikke
må bistå en klient i situationer, hvor en interessekonflikt er opstået, hvilket navnlig kan være
tilfældet, når en advokat på samme tid bistår klienter i flere sager, der har forbindelse med
hinanden, hvis der er risiko for, at fortrolige oplysninger, som advokaten har modtaget i en af
sagerne, kan have betydning i en anden af sagerne. retsplejemæssige hensyn kan også be-
grunde, at beskikkelse af flere forsvarere fra samme kontorfællesskab for flere sigtede i
samme sag må afslås, når de sigtedes interesser under sagen er modstridende, eller der er
                                                 - 4 -
nærliggende risiko herfor. synspunktet støttes af højesterets praksis i bl.a. ufr 2013.1343,
ufr 2014.903, ufr 2014.905 samt af de advokatetiske regler pkt. 12.4., hvoraf fremgår bl.a.,
at reglerne om interessekonflikter gælder for fællesskabet, advokatselskabet og kontorfælles-
skabet og i det indbyrdes forhold mellem dets deltagere, når en advokat udøver advokatvirk-
somhed i et fællesskab, i et advokatselskab eller i et kontorfællesskab. det anføres om kontor-
fællesskaber i ”de advokatetiske regler”, lars ø. jørgensen og martin lavesen, 1. udg., 2011,
side 141, at advokatselskaber og kontorfællesskaber sidestilles i relation til interessekonflik-
ter, og det er først, når der bliver tale om andre samarbejder, samvirker og fællesskaber, som
ikke har fysiske lokaliteter til fælles, at der lægges vægt på, hvorledes disse fremtræder i for-
hold til tredjemand ved afgørelsen af, om der er eller kan opstå interessekonflikter. kontor-
fællesskabet c er et typisk kontorfællesskab i relation til de advokatetiske regler og må såle-
des sidestilles med et advokatselskab. i relation til sådanne advokatvirksomheder, som deler
fysiske lokaliteter, er det ikke afgørende, hvorledes disse rent formelt har organiseret sig, her-
under om de er registreret med eget cvr-nr. og har personale ansat under de enkelte firmaer,
ligesom det heller ikke kan være afgørende, hvad der fremgår af advokaternes brevpapir og
hjemmeside. det afgørende må være de reelle forhold, herunder at kollegiale hensyn mellem
advokater i sådanne kontorfællesskaber vil kunne udgøre en risiko for, at der tilrettelægges et
forsvar for alle de sigtede ud fra en gennemsnitsbetragtning, der ikke nødvendigvis tilgodeser
den enkelte sigtedes interesser bedst muligt, herunder at en forsvarer f.eks. undlader at op-
bygge et oplagt forsvar, der går ud på så vidt muligt at skyde skylden på en kollegas klient.
også i sådanne sager er der risiko for et mindre effektivt forsvar. kontorfællesskabet c frem-
står i øvrigt faktisk som en og samme advokatvirksomhed. kontorfællesskabet c har samme
brevpapir og markedsfører sig fra samme hjemmeside. af hjemmesiden fremgår bl.a., at
kontorfællesskabet c er ”et førende strafferetskontor”, samt en længere passus om kontorfæl-
lesskabet cs fælles historie og samlede mål. først herefter er der indsat en sætning om, at
kontorfællesskabet c er et kontorfællesskab. på hjemmesiden er det endvidere anført, at man
kan ”komme i kontakt med en af firmaets advokater ved at ringe eller ved at sende en mail,
enten på vores individuelle adresser eller ved benyttelse af nedenstående kontaktskema”.
realiteten synes således at være, at kontorfællesskabet c er og betragter sig som ét firma.
herudover er der i den foreliggende sag rejst tiltale mod t2 og ni andre, herunder t1s kæreste
for overtrædelse af straffelovens § 191. der var indledningsvis i samme sag tillige rejst tiltale
mod t1 for hæleri af særlig grov beskaffenhed ved fra sin samboende kæreste at have modta-
get, opbevaret og forbrugt et større pengebeløb, selvom hun vidste, at pengene stammede fra
                                                - 5 -
hashhandlen på christiania. der har mellem de tiltalte været en rollefordeling i forbindelse
med udførelsen af de kriminelle handlinger, idet t1s kæreste var ”indehaver” af den bod, som
t2 også var tilknyttet. der er tale om organiseret kriminalitet, hvor flere personer i forening
har begået grov narkotikakriminalitet. der er endvidere familiære relationer mellem de tiltalte
t1s kæreste og t1, som er samboende kærester. t1s kæreste og t1 har kun afgivet forklaring
i meget begrænset omfang, og t1 har udelukkende afgivet forklaring om egne forhold. der er
i den konkrete sag derfor en sådan nærliggende risiko for modstridende interesser mellem de
tiltalte, at retsplejemæssige hensyn tilsiger, at beskikkelse af flere forsvarere fra samme kon-
torfællesskab må nægtes, jf. herved ufr 2014.903 h og ufr 2014.905 h. et sådant resultat
vil desuden være i overensstemmelse med hensynet til som led i en retfærdig rettergang at
sikre et troværdigt effektivt forsvar for sigtede personer i straffesager, jf. den europæiske
menneskerettighedskonventions art. 6, stk. 3, litra c.
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som offentlig
forsvarer for en sigtet, fordi en anden advokat fra samme kontorfællesskab er beskikket som
forsvarer for en medsigtet.
højesterets kendelse af 17. december 2013 i sag 208/2013 (ufr 2014.905) angår ”advokater
fra samme kontor” og hensynet til at sikre, at forsvaret for den enkelte tilrettelægges og frem-
står som tilrettelagt udelukkende i den enkelte sigtedes interesse og uafhængigt af forsvaret af
de øvrige. advokat a og advokat b driver begge selvstændig advokatvirksomhed i kontor-
fællesskabet c. kontorfællesskabet fremstår udadtil som en og samme advokatvirksomhed, jf.
herved også højesterets dom af 5. maj 1998 (ufr 1998.1105/2) og højesterets kendelse af 4.
februar 2014 (ufr 2014.1343). det forhold, at det af kontorfællesskabets hjemmeside og
brevpapir fremgår, at der er tale om”uafhængige advokatfirmaer i kontorfællesskab”, kan
ikke føre til et andet resultat.
på den anførte baggrund er spørgsmålet herefter, om de sigtedes interesser i den konkrete sag
er modstridende, eller der er nærliggende risiko herfor.
t1 og t2 er i samme sagskompleks sigtet for forhold med nær tilknytning til grov narkotika-
kriminalitet begået af flere i forening. de sigtede har kun i begrænset omfang afgivet forkla-
                                               - 6 -
ring, og der foreligger ikke oplysninger, som understøtter, at de sigtede ikke har modstridende
interesser.
højesteret tiltræder, at der under de foreliggende omstændigheder ikke burde være sket be-
skikkelse af advokater fra samme kontorfællesskab. anklagemyndighedens påstand tages der-
for til følge.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
t1 og t2 skal betale kæresagens omkostninger for højesteret, dog således at de hver især skal
betale udgiften til deres egen forsvarer.
