                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 14. december 2011
sag 212/2009
(1. afdeling)
jimmi bisgaard christensen
(advokat karsten thygesen)
mod
palle bruus jensen
(advokat steen jørgensen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i odense den 20. maj 2008 og af østre landsrets
18. afdeling den 18. februar 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, jytte scharling, poul dahl jensen,
jens peter christensen og hanne schmidt.
påstande
appellanten, jimmi bisgaard christensen, har påstået frifindelse, subsidiært betaling af et
mindre beløb.
indstævnte, palle bruus jensen, har gentaget sin påstand.
anbringender
jimmi bisgaard christensen har yderligere anført, at der er kutyme i branchen for, at rå-
båndsmateriale, der rent faktisk er forskelligt fra masterbåndsmateriale, kan udnyttes af ham,
jf. udtalelsen fra dansk journalistforbund. han har derfor været berettiget til at anvende de
tiloversblevne råbånd.
palle bruus jensen har heroverfor anført, at det på baggrund af producentforeningens udta-
lelse må lægges til grund, at det er kutyme på området, at producenten har rettighederne til
                                               - 2 -
råbåndsmaterialet, medmindre andet er aftalt. alpha film havde således som producent op-
havsretten til det råbåndsmateriale, der blev tilovers efter produktionen af programmerne
”kærlighedens farver”.
supplerende sagsfremstilling
af en e-mail af 16. marts 2007 fra jacob bendtsen fremgår det bl.a.:
      ”undertegnede indehaver af alphafilm aps, skal hermed bekræfte, at jeg på selskabets
      vegne dags dato har overdraget samtlige rettigheder, som tilhører alphafilm aps til de
      optagelser til tv2/fyn samt det råmateriale til de samme programmer som jimmi bis-
      gaard/mustangfilm… har faktureret til og modtaget betaling fra alphafilm aps for – til
      palle bruus jensen … overdragelsen sker som led i en aftale mellem parterne med
      oprindelse i år 2005.”
i en udtalelse af 27. april 2009 fra dansk journalistforbund, indhentet af jimmi bisgaard
christensen, hedder det:
      ”erklæring om ejerskab til råbånd og ophavsrettigheder til optagelser på råbånd
      spørgsmålet om hvem, der har ejendomsretten til negativer, film, papirkopier af billeder
      m.m. er uafhængigt af spørgsmålet om hvem, der har ophavsrettigheder til de optagel-
      ser, der er fæstnet på medierne.
      i en principiel retssag fra 1982 (u.1982.1137/2h) blev det fastslået, at ejendomsret til
      negativer ikke er sammenfaldende med ophavsrettigheder til fotografierne. en presse-
      fotograf var ikke berettiget til at medtage negativerne til de fotografier, han havde opta-
      get under sin ansættelse, men retten anerkendte, at fotografen ikke havde overdraget alle
      sin ophavsrettigheder til fotografierne til bladet. fotografen er derfor berettiget til ad-
      gang til negativerne med henblik på at udøve sine restrettigheder. i modsat fald bliver
      disse restrettigheder illusoriske.
      der er intet usædvanligt i, at fotografer og journalister begge har rettigheder til billed-
      optagelser. det gælder især, når det drejer sig om levende billeder, f.eks. dokumentar-
      udsendelser eller andre tv- og filmproduktioner. det forhold, at den ene har ophavsret til
      klipningen, fjerner ikke fotografens ophavsrettigheder til selve optagelsen. det er en
      selvfølge, at parterne enten må enes, hver gang der skal ske en ny udnyttelse af de dele
      af stoffet, begge har ophavsrettigheder til, eller at de må indgå en aftale på forhånd, som
      opstiller vilkår for videreudnyttelse.
      der er ikke kutyme for, at materiale på råbånd, der er forskelligt fra materiale på det
      masterbånd, der skal leveres i henhold til en aftale, følger med. tværtimod er det sæd-
      vanligt, at sådant råbåndsmateriale kan anvendes i nye produktioner, i det omfang det
      ikke vil undergrave værdien af det stof, der er på det leverede masterbånd eller vil være
      i strid med aftaler indgået med kilder og/eller optrædende.
                                               - 3 -
      spørgsmålet om ejendomsret til de fysiske medier, stoffet er fæstnet på, afgøres ved
      fortolkning af de indgåede aftaler. vurderingen af, hvilke ophavsretlige udnyttelsesret-
      tigheder, der er overdraget, afgøres særskilt ved en fortolkning af de aftaler, der udtryk-
      keligt eller implicit angår dette.
      idet østre landsrets dom af 18.2.2009 … rejser tvivl om ovenstående, er det efter
      dansk journalistforbunds opfattelse af principiel betydning at få sagen prøvet ved høje-
      steret.”
i en udtalelse af 10. november 2009 fra producentforeningen, indhentet af palle bruus jensen,
hedder det:
      ”producentforeningen er blevet kontaktet på baggrund af en sag, som nu indbringes for
      højesteret. sagen drejer sig om, hvem der har rettigheder til råbåndsmateriale i forbin-
      delse med filmoptagelser.
      til vurdering i procesbevillingsnævnet har en af sagens parter indhentet en erklæring af
      27. april 2009 fra dansk journalistforbund. producentforeningen er enig i erklæringens
      konklusion, hvoraf fremgår
      ”spørgsmålet om ejendomsret til de fysiske medier, stoffet er fæstnet på, afgøres ved
      fortolkning af de indgåede aftaler. vurderingen af, hvilke ophavsretlige udnyttelsesret-
      tigheder, der er overdraget, afgøres særskilt ved fortolkning af de aftaler, der udtrykke-
      ligt eller implicit angår dette.”
      til konklusionen skal producentforeningen imidlertid føje, at udgangspunktet i henhold
      til praksis på filmområdet er, at fotografen/instruktøren ikke erhverver eller bevarer
      selvstændige udnyttelsesrettigheder til filmen eller det materiale, der optages i forbin-
      delse med produktion af filmen, med mindre dette klart er aftalt.
      det er særdeles bekostelig at producere film, og enhver udnyttelsesmulighed af filmen
      og materiale optaget i forbindelse med produktion af filmen tilhører som alt overve-
      jende hovedregel producenten.
      dette følger af de kontrakter, der indgås på området på spillefilm og dokumentarfilm,
      hvor der for instruktører ikke er overenskomst, og det følger af overenskomsterne for
      fotograferne på området på spillefilm og dokumentarfilm og på tv-området. aftalerne
      om rettighedsoverdragelse fortolkes i praksis som eksklusiv.
      den eneste kendte undtagelse herfor er den situation, hvor en instruktør/fotograf på
      egen hånd optager materiale til en film og først herefter kontakter en producent med
      henblik på færdigproduktion af filmen. denne situation er i øvrigt relativ ny, da den er
      opstået i forlængelse af det forhold, at professionelt filmudstyr er faldet så meget i pris,
      at de fleste instruktører/fotografer kan erhverve professionelt udstyr og selv optage film
      i professionel kvalitet.
                                                 - 4 -
        producentens opgave vil herefter være at finansiere eventuelle ekstraoptagelser, klip-
        ning, færdigbehandling og distribution af den færdige film. i en sådan situation, hvor in-
        struktør/fotograf selv har bekostet udgifterne til optagelserne (rejse, ophold, bånd, ud-
        styr etc.), vil man kunne forestille sig, at instruktøren/fotografen bevarer selvstændige
        rettigheder til det råbåndsmateriale, som instruktør/fotograf selv har bekostet. det være
        sig selve optagemedierne/båndene og udnyttelsesrettigheder. i disse situationer aftales
        konkret, at fotografen/instruktøren bevarer selvstændige rettigheder.
        det vil i øvrigt alene kunne tænkes at ske på områder for produktion dokumentarfilm –
        ikke på området for produktion af spillefilm.
        dansk journalistforbund henviser indledningsvis i sin erklæring til u1982.1137h/2.
        dommen omhandler ikke filmoptagelser optaget på et konkret filmprojekt, men der-
        imod stillbillednegativer optaget af dagbladsfotograf. afgørelsen kan anvendes direkte
        på filmoptagelser derhen, at råbåndsmateriale, som filmproducenten har bekostet,
        utvivlsomt tilhører producenten.”
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, der er fremkommet for højesteret, ikke
kan føre til et andet resultat, tiltræder højesteret, at jimmi bisgaard christensen ikke har haft
ret til at benytte klip fra råbåndene som sket.
under hensyn til oplysningerne om kontraktsummen for de fire programmer om ”kærlighe-
dens farver” samt om den betaling, som jimmi bisgaard christensen fik for programmet om
eddie karnill, finder højesteret, at det beløb, som jimmi bisgaard christensen skal betale til
palle bruus jensen, skal nedsættes til 25.000 kr.
med denne ændring stadfæster højesteret dommen.
sagsomkostningerne for byret, landsret og højesteret er fastsat til i alt 51.250 kr., hvoraf
1.250 kr. er til dækning af retsafgift for byret og landsret i forhold til det vundne beløb, og
50.000 kr. er til delvis dækning af udgift til advokat.
                                       thi kendes for ret:
jimmi bisgaard christensen skal til palle bruus jensen betale 25.000 kr. med procesrente fra
den 22. oktober 2007.
                                             - 5 -
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal jimmi bisgaard christensen betale
51.250 kr. til palle bruus jensen.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
