                                           udskrift
                                               af
                                  højesterets dombog
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 15. januar 2019
sag 226/2015
(1. afdeling)
claus ørskov,
henrik lasse lindblad
og
henrik juul
(advokat morten samuelsson og advokat jens christensen for alle)
mod
finansiel stabilitet
(advokat claus juel hansen og advokat kim trenskow)
biintervenient: finanstilsynet (advokat peter hedegaard madsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 13. afdeling den 9. oktober 2015.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: thomas rørdam, jon stokholm, vibeke rønne,
jens peter christensen, hanne schmidt, jan schans christensen og kristian korfits nielsen.
påstande
appellanterne, claus ørskov, henrik lasse lindblad og henrik juul, har nedlagt påstand om
frifindelse, subsidiært betaling af et mindre beløb end påstået af indstævnte.
indstævnte, finansiel stabilitet, har nedlagt påstand om, at claus ørskov, henrik lasse lind-
blad og henrik juul principalt solidarisk, subsidiært alternativt, skal betale 185.052.749,14 kr.
for så vidt angår claus ørskov og henrik lasse lindblad og 179.052.749,14 kr. for så vidt
                                               - 2 -
angår henrik juul, subsidiært betale mindre beløb, alt med procesrente fra den 20. december
2010.
supplerende sagsfremstilling
finans danmark har den 2. august 2018 afgivet et responsum om, hvad der kan anses for
sædvanlig pengeinstitutpraksis. finans danmark har i meget vidt omfang anset de spørgsmål,
som parterne har stillet, for at falde uden for sin responderende virksomhed eller har ikke fun-
det det muligt at angive en sædvanlig pengeinstitutpraksis på området. finans danmark har i
øvrigt afgivet bl.a. følgende svar på parternes spørgsmål:
      ”appellanternes spørgetema
      …
      spørgsmål c
      finans danmark anmodes om at oplyse, om sædvanlig pengeinstitutpraksis i perioden
      2006-2009 kan bestemmes entydigt uden hensyn til forretningskoncept, kundesammen-
      sætning, risikoprofil og størrelse, herunder f.eks. følgende momenter:
      a. pengeinstituttets størrelse, f.eks. i forhold til finanstilsynets gruppeinddeling, grup-
           pe 1-4.
      b. pengeinstituttets forretningsstrategi
      c. det kundesegment, som pengeinstituttet sigter efter
      d. pengeinstituttets risikoprofil
      e. pengeinstituttets erfaring og kendskab til et forretningsområde
      f. om der er tale om (idet opremsningen alene er tænkt som eksempler):
           i. en sparekasse
           ii. et mindre lokalt forankret pengeinstitut primært med private kunder
           iii. et mellemstort pengeinstitut
           iv. et pengeinstitut med internationale aktiviteter
           v. et specialiseret pengeinstitut med betydelige investment banking aktiviteter
      finans danmarks svar på spørgsmål c.
      det er finans danmarks vurdering, at en praksis skal være ensartet i pengeinstitutterne
      og dermed uafhængig af de nævnte parametre, for at der kan statueres sædvanlig penge-
      institutpraksis.
      …
      spørgsmål e
      i anledning af indstævntes spørgsmål 1 og under hensyn til finanstilsynets vejledning
      nr. 10114 af 22. december 2006 (herefter benævnt ”§ 71-vejledningen”) punkt 102,
      hvorefter bestyrelse og direktion i pengeinstituttet skal fastlægge en kreditpolitik, som
      fastsætter de overordnede retningslinjer for kreditgivning og håndtering af engagemen-
      ter, anmodes finans danmark om at oplyst:
      a. om det i perioden 2006-2009 var uforeneligt med sædvanlig pengeinstitutpraksis, så-
      fremt bestyrelsen fraveg eller tillod fravigelser af sine egne retningslinjer, i det omfang
                                         - 3 -
en sådan fravigelse ikke var i strid med lovgivningen eller i øvrigt måtte anses for ufor-
svarlig (jf. østre landsrets dom af 7. november 2017 i roskilde bank-sagen, s. 481).
finans danmarks svar på spørgsmål ea.
eftersom det enkelte pengeinstitut selv kan ændre sine egne retningslinjer inden for
lovgivningens rammer, ville og vil det ikke nødvendigvis være uforeneligt med
sædvanlig pengeinstitutpraksis at fravige eller at tillade fravigelser af egne retningslinjer
i det omfang, en sådan fravigelse ikke var/er i strid med lovgivningen eller i øvrigt
måtte/må anses for uforsvarlig.
…
spørgsmål h
i anledning af indstævntes spørgsmål 3, litra b, anmodes finans danmark om at oplyse:
…
d. om det i perioden 2006-2009 var sædvanlig pengeinstitutpraksis, at bestyrelsen på
egen hånd, uden støtte i kreditindstillinger, selv udfærdigede risikovurderinger.
finans danmarks svar på spørgsmål hd.
nej.
e. om det i perioden 2006-2009 var sædvanlig pengeinstitutpraksis, at bestyrelsen i et
pengeinstitut ved bevilling af lån og forhøjelser af lån som udgangspunkt lagde de op-
lysninger til grund, som fremgik af kreditindstillingen og eventuelle medfølgende bilag.
finans danmarks svar på spørgsmål he.
det var sædvanlig pengeinstitutpraksis i den nævnte periode at lægge de oplysninger til
grund, som fremgik af kreditindstillingen og eventuelle bilag.
f. om den forklaring, som en tidligere vicedirektør i finanstilsynet, har givet i østre
landsrets dom af 7. november (bilag 1, forklaringer, side 540) ”bestyrelsen skal ikke
selv foretage det arbejde, som kreditafdelingen skal udføre, f.eks. følsomhedsanalyser”
er forenelig med sædvanlig pengeinstitutpraksis i perioden 2006-2009.
finans danmarks svar på spørgsmål hf.
det var og er sædvanlig pengeinstitutpraksis, at bestyrelsen ikke selv foretog/foretager
det arbejde, som kreditafdelingen skal udføre.
spørgsmål i
i anledning af indstævntes spørgsmål 3, litra c, anmodes finans danmark om at udtale
sig om følgende:
a. om de følgende præmisser i østre landsrets dom af 7. november 2017 i roskilde
bank-sagen, s. 481, er uforenelige med sædvanlig pengeinstitutpraksis i perioden 2006-
2009: ”bestyrelsens kan i enhver henseende fravige eller tillade fravigelser af sine egne
retningslinjer, i det omfang en sådan fravigelse ikke er i strid med lovgivningen eller i
øvrigt må anses for uforsvarlig”.
finans danmarks svar på spørgsmål ia.
præmisserne er ikke uforenelige med sædvanlig pengeinstitutpraksis.
                                                - 4 -
      b. om de følgende præmisser i østre landsrets dom af 7. november 2017 i roskilde
      bank-sagen, s. 463, er uforenelige med sædvanlig pengeinstitutpraksis i perioden 2006-
      2009: ”det kan imidlertid ikke i sig selv anses for ansvarspådragende, at bankens kre-
      ditpolitik er blevet fraveget. afgørende er således, om en sådan fravigelse konkret må
      anses for saglig og velbegrundet”.
      finans danmarks svar på spørgsmål ib.
      det var og er i overensstemmelse med sædvanlig pengeinstitutpraksis, at en banks kre-
      ditpolitik kunne/kan fraviges af bestyrelsen, såfremt fravigelsen kunne/kan anses for
      saglig og velbegrundet og inden for lovgivningens rammer.
      …
      spørgsmål k
      i anledning af indstævntes spørgsmål 3, litra e, anmodes finans danmark om at oplyse:
      …
      c. om det var uforeneligt med sædvanlig pengeinstitutpraksis i perioden 2006-2009 at
      bevilge eller forhøje et lån eller foretage en anden disposition, såfremt et bestyrelses-
      medlem eller et af denne ejet eller kontrolleret selskab havde en forretningsrelation til
      kunden og derigennem interesse i lånet eller dispositionen, hvis dispositionen i et samlet
      skøn vurderes at være i pengeinstituttets interesse.
      finans danmarks svar på spørgsmål kc.
      det var ikke uforeneligt med sædvanlig pengeinstitutpraksis, men det pågældende be-
      styrelsesmedlem ville efter lovgivningens regler om habilitet skulle overveje, om ved-
      kommende kunne deltage i bestyrelsens behandling af sagen.
      …
      indstævntes spørgetema
      …
      spørgsmål 3
      …
      d. finans danmark bedes oplyse, om det er i overensstemmelse med god og/eller sæd-
      vanlig pengeinstitutpraksis, at et pengeinstituts bestyrelse – i tilfælde, hvor udlån bevil-
      ges af bestyrelsen – generelt fraviger eller undlader at iagttage pengeinstituttets kredit-
      politik og forretningsgange for kreditgivning, og i bekræftende fald redegøre for, hvor-
      dan bestyrelsen som øverste bevillingsmyndighed garderer sig mod kreditrisikoen her-
      ved i de enkelte sager.
      finans danmarks svar på spørgsmål 3d.
      det er ikke i overensstemmelse med sædvanlig pengeinstitutpraksis, at et pengeinstituts
      bestyrelse – i tilfælde, hvor udlån bevilges af bestyrelsen – generelt fraviger eller undla-
      der at iagttage pengeinstituttets kreditpolitik og forretningsgange for kreditgivning.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af henrik juul.
                                               - 5 -
henrik juul har forklaret bl.a., at det meget omfattende materiale, som finanstilsynet anmo-
dede om i forbindelse med inspektionen i juni 2007, fremgår af tilsynets brev af 12. juni 2007
under overskriften ”ii bankens kreditrisici”, hvor der er 18 underliggende punkter med op-
regnet materiale. hvordan indberetningen af materialet skulle ske, fremgår af finanstilsynets
vejledning herom af samme dato. capinordic bank udleverede alt det materiale, som finans-
tilsynet anmodede om. herudover udleverede capinordic bank oplysninger om de enkelte
engagementer i form af kreditindstillinger, årsregnskaber samt eventuelle vurderingsrapporter
og budgetter.
finanstilsynet anmodede i september 2009 om et møde med capinordic a/s og capinordic
bank. under mødet blev halvårsregnskabet gennemgået, og finanstilsynet havde nogle
spørgsmål til det. de redegjorde for, at banken var ved at skifte profil over mod det, som de
kaldte ”grønne projekter”, altså ændre udlånsbogen. mødet resulterede i, at finanstilsynet
meddelte, at der ville komme en inspektion.
forud for inspektionen – omkring den 15. oktober 2009 – sendte capinordic bank et ganske
omfangsrigt materiale bestående af 48 ringbind til finanstilsynet.
finanstilsynets inspektion blev gennemført den 3. og 4. december 2009. finanstilsynet læste
bestyrelsesreferater og bestyrelsesprotokoller. finanstilsynet delte sig op i to hold. det ene
hold gennemgik kreditområdet, hvor han var til stede noget af tiden. det andet hold gennem-
gik markedsområdet, hvor kreditdirektør michael mikkelsen var den ledende figur. han hav-
de opfattelsen af, at inspektionen forløb ganske fornuftigt. finanstilsynet havde selvfølgelig
nogle spørgsmål, og der var nogle ting, som de skulle eftersende til finanstilsynet, men det
var ikke helt usædvanligt.
den 23. december 2009 varslede kammeradvokaten et omstødelseskrav vedrørende euro-
trust a/s på 140 mio. kr. det drøftede bestyrelsen i begyndelsen af januar 2010. på det tids-
punkt begyndte der at komme spørgsmål fra finanstilsynet vedrørende bl.a. eurotrust. fi-
nanstilsynet bad om at få synliggjort nogle værdier i eurotrust, og finanstilsynet konstatere-
de, at der var de bagvedliggende værdier. herefter spurgte finanstilsynet til juraen vedrørende
det varslede omstødelseskrav.
                                               - 6 -
på bestyrelsesmødet den 6. januar 2010 drøftede bestyrelsen de retssager, der var kommet, og
som de på daværende tidspunkt opgjorde til ca. 176 mio. kr. det var primært krav vedrørende
synerco aps under konkurs. det var bestyrelsens vurdering, at kravene kunne holdes inden
for de operationelle risici, som banken havde opgjort efter den gældende standardformel. han
mente, at de havde holdt ca. 24 mio. kr. til retlige risici. på baggrund af de meldinger om ned-
skrivninger, som finanstilsynet drypvis var kommet med, besluttede bestyrelsen, at han skulle
meddele finanstilsynet, at hvis finanstilsynet blev ved med at forhøje kravene til banken,
kunne banken ikke overholde sit solvenskrav. hertil svarede finanstilsynet, at så skulle ban-
ken bare have noget mere kapital.
finanstilsynet afgav under et møde den 18. januar 2010 en afrapportering til direktionen, hvor
tonen var skærpet. det var et møde på 1-1,5 time. der var ikke tale om en sædvanlig afrappor-
tering fra finanstilsynet. det normale ville være, at finanstilsynet havde præsenteret en egent-
lig afrapporteringsrapport. til eksempel kan henvises til afrapporteringen fra 2007. det er
ikke normalt, at finanstilsynet præsenterer power points. power point præsentationen frem-
stod foreløbig. han ved ikke, om finanstilsynet efterfølgende lavede en egentlig afrapporte-
ring for perioden 2009/2010, sådan som tilsynet har pligt til efter lov om finansiel virksomhed
§ 346.
på baggrund af mødet skrev han den 19. januar 2010 til lasse lindblad om, at det kunne blive
nødvendigt med en kapitaltilførsel til banken på 50 mio. kr. på et bestyrelsesmøde i modersel-
skabet samme dag fik lasse lindblad tilsagn om, at moderselskabet ville tilføre banken et
sådant kapitalindskud. senere samme dag blev lasse lindblad fyret som koncerndirektør.
personalet blev samlet, og den nye direktør for moderselskabet, henrik vad, blev præsenteret.
herefter bad henrik vad ham om en række oplysninger. han havde tavshedspligt, fordi hen-
rik vad var koncerndirektør og ikke sad i bankens bestyrelse. de aftalte derfor, at henrik vad
blev ansat som konsulent for banken og dermed kunne få indblik i bankens forhold. henrik
vad bad om en oversigt over de engagementer, som lasse lindblad havde berøring med. det
gik op for ham, at de ville opsige dka consult a/s’ engagement, som var en kredit på 25
mio. kr., der var uopsigelig i en periode.
lasse lindblads bistand i visse engagementer var nødvendig, fordi han var en dygtig invest-
ment banker med forhandlingstalent, know how og god relation og kendskab til kunderne. det
                                                  - 7 -
var naturligt at trække på et bestyrelsesmedlem med den viden, som lasse lindblad havde, og
det ville være dumt at lade være.
den 21. januar 2010 var bestyrelsen til et afrapporteringsmøde hos finanstilsynet under til-
stedeværelse af tilsynets direktør, ulrik nødgaard, og her var tonen blevet noget spids. det
var første gang, han hørte, at banken var under skærpet tilsyn. meldingen fra finanstilsynet
var, at banken nu var i en truet situation. finanstilsynet oplyste, at banken skulle opgøre et nyt
solvensbehov, og at finanstilsynet ville sende et brev, som bad banken om at redegøre for
konsekvenserne af de risici, som finanstilsynet havde påpeget under mødet. han forsøgte på
mødet den 21. januar 2010 at kommentere finanstilsynets præsentation, men der var ingen
lydhørhed fra finanstilsynet. der var ingen høringsproces. finanstilsynets brev kom fredag
den 22. januar 2010 og gav banken en deadline til den 29. januar 2010.
i ugen, der startede den 25. januar 2010, undersøgte han sammen med især henrik vad og
bankens revisor, pwc, de risici, som finanstilsynet havde påpeget, herunder særligt risiciene
vedrørende retssagerne. de bad også eksterne advokater om at gennemgå de modtagne stæv-
ninger og vurdere risiciene. der var kravet på 88 mio. kr. fra synerco aps under konkurs.
advokat jens arnesen vurderede, at dette krav ikke udgjorde en risiko. der var også et krav
på 52 mio. kr. fra lorenz jørgensen. advokat skjalm von bülow vurderede, at dette krav ikke
udgjorde en risiko. herudover var der det varslede krav på 140 mio. kr. fra eurotrust a/s
under konkurs. dette krav, som på grund af størrelsen var særligt alvorligt, blev vurderet af
både advokat jens arnesen og professor anders ørgaard fra syddansk universitet. deres
konklusion var, at kravet ikke udgjorde nogen nævneværdig risiko.
de retlige risici skulle opgøres under de operationelle risici, som skulle opgøres for et år ad
gangen. han forstod ikke, hvordan man kunne komme frem til, at de retlige risici var så store.
derfor havde det været interessant at se, hvordan det var gået med retssagerne. forløbet havde
efter hans opfattelse vist, at de retlige risici var blevet overvurderet. det var de retlige risici,
der til sidst gjorde, at moderselskabet ikke ville være med længere, uagtet at moderselskabet
havde stillet en garanti på 200 mio. kr. for en kapitaltilførsel. kravene om nedskrivninger var
sværere at vurdere, fordi han ikke havde været en del af afviklingen. i dagbøgerne for told-
bodgade 10 b aps og administrationsselskabet af 1. august 2008 aps stod, at man ikke fore-
tog sig yderligere omkring realisation, fordi det spillede en rolle i carsten fodes ledelsesan-
                                               - 8 -
svarssag. det ville være interessant at se dagbøgerne for de øvrige engagementer og dermed
se, hvordan engagementerne var blevet afviklet, herunder om afvikling var sket bedst muligt.
den 27. januar 2010 blev han ringet op af den svenske chef. hun fortalte, at hun var blevet
indkaldt til et møde i finansinspektionen i sverige på baggrund af en opringning, som finans-
inspektionen havde fået fra finanstilsynet i danmark. resultatet af mødet i finansinspektio-
nen blev, at banken skulle undlade at modtage indlån i sverige over 500.000 svenske kr. fi-
nanstilsynet bad herefter om yderligere oplysninger, herunder indlånsoversigter og kursregu-
lering, og han fik spørgsmålet, hvordan de svenske indskydere var dækket, hvis banken blev
nødlidende. det mente han, at finanstilsynet lige så godt kunne svare på, men det brugte de
noget tid på at undersøge.
den 28. januar 2010 havde han det meste af dagen møde med pwc, der spurgte ind til enga-
gementerne. kl. ca. 15.30 fik han besøg af henrik vad og en advokat fra accura, som med-
delte ham, at han var afskediget og suspenderet. da afskedigelsen af lasse lindblad havde
været tumultarisk, blev det aftalt, at hans afskedigelse skulle foregå stille og roligt. han skulle
forholde sig i ro, indtil fondsbørsmeddelelsen var ude, hvorefter han kunne sige farvel til kol-
legerne. der blev samme dag afskediget 9 andre medarbejdere, herunder kreditchef michael
mikkelsen, som blev opsagt med et varsel på 6 måneder, og direktør for investment banking
niels kryger andersen, som blev opsagt med et varsel på 12 måneder. han overbragte dem
meddelelsen om afskedigelsen sammen med henrik vad. da han var kørt hjem, blev han rin-
get op af henrik vad, som spurgte, hvad der skulle ske med en del af engagementet med oli-
com. da han ikke længere havde adgang til bankens systemer, meddelte han, at det ville være
rigtigst, at henrik vad i stedet talte med michael mikkelsen. han oplyste til henrik vad, at
der var deadline for tilbagemeldingen til finanstilsynet den 29. januar 2010.
adspurgt om sammenhængen mellem capinordic banks egenkapital og de lidte tab forklare-
de han, at finanstilsynet anvender en ”fit and proper”-vurdering, hvor det bl.a. indgår, hvor
meget der er nedskrevet i procent i forhold til bankens egenkapital. ved anvendelse af de op-
lysninger, der fremgår af finansrådets hjemmeside, er han kommet frem til de samme tal, som
finanstilsynet anvender i sin ”fit and proper”-vurdering. i perioden 2007-2009 var nedskriv-
ningen for hele banksektoren 22,9 %, mens den tilsvarende nedskrivning i capinordic bank
var 17 %.
                                                 - 9 -
det er ikke korrekt, når der i landsrettens dom, s. 172, står, at der pr. 31. december 2007 var
udlån for 1.244,7 mio. kr. efter nedskrivning på 139,4 mio. kr. faktum er, at der ikke blev
foretaget nedskrivninger i capinordic bank i 2007. i løbet af 2008 blev capinordic banks
udlån nedbragt fra 1.244,7 mio. kr. til 803 mio. kr. banken sørgede således for at nedbringe
sit udlån med ca. 442 mio. kr. i 2008.
den kritik, som finanstilsynet rejste i deres power point præsentation om, at capinordic bank
ikke nedbragte sine udlån fra efteråret 2008, var ikke berettiget, idet der de facto skete en ned-
bringelse af udlånene. som eksempel på et engagement, der blev nedbragt, og hvor der blev
stillet yderligere sikkerhed, kan centerplan-engagementet nævnes. det samme skete med flere
andre engagementer.
foreholdt finanstilsynets kritik af, at der blev etableret nye låneengagementer efter efteråret
2008, forklarede han, at det er korrekt, når det af landsrettens dom fremgår, at der blev etable-
ret lån for i alt ca. 175 mio. kr. fra slutningen af 2008. af de 175 mio. kr. blev ca. 95 mio. kr.
sidenhen indfriet, 15 mio. kr. blev anvendt til indfrielse af nødlidende lån, og 11 mio. kr. blev
anvendt til dækning af en risiko, som capinordic bank havde i forvejen. det er derfor uberet-
tiget, når finanstilsynet har anført, at capinordic bank ikke var lydhør overfor tilsynet. dette
meddelte capinordic bank også til finanstilsynet, bl.a. på mødet den 21. januar 2010.
han mener, at finanstilsynets kritik var uberettiget, uanset at capinordic bank ud fra de tal,
han har redegjort for, udlånte 54 mio. kr. til nye engagementer efter efteråret 2008. det skulle
ses i lyset af, at capinordic bank på dette tidspunkt ikke var stoppet med at udlåne penge, idet
der stadig var det kapitalredskab, der ifølge bankens kapitalberedskabsplan skulle være.
adr nr. 1904 aps (adr)
han tiltrådte som direktør i capinordic bank den 1. februar 2007, og lånet blev bevilget under
bestyrelsesmødet den 6. februar 2007. ifølge hans kalender og mails havde han ikke møder
med jesper jørgensen lige efter, at han tiltrådte. han fik kreditindstillingen af 2. februar 2007
fremsendt op til bestyrelsesmødet. han havde ikke brugt tid på at sætte sig grundigt ind i kre-
ditindstillingen forud for bestyrelsesmødet. på bestyrelsesmødet præsenterede han sagen på
baggrund af den kreditindstilling, der var blevet sendt til ham.
                                              - 10 -
opgaven med at udarbejde en kreditindstilling var en kreditafdelingsopgave. mikael mikkel-
sen var kapabel til at vurdere et kreditengagement, herunder udarbejde en kreditindstilling.
michael mikkelsen havde relevant teoretisk baggrund med hd fra cbs, og han var en god
kreditchef. det var kreditchefens rolle at være kritisk over for de oplysninger, som blev præ-
senteret for ham, og det var michael mikkelsen god til. han huskede ikke, at der var nogen
uenighed med michael mikkelsen om den oprindelige bevilling.
det var kreditafdelingen, der foretog håndteringen af engagementet, herunder udbetalingen på
5 mio. kr. den 7. februar 2007 efter bestyrelsesmødet. kreditafdelingen havde adgang til det
system, som blev brugt til at gennemføre udbetalingen. han havde ikke adgang til dette sy-
stem, så han kunne ikke gennemføre udbetalingen. det kunne være michael mikkelsen eller
en anden fra kreditafdelingen, som havde foretaget udbetalingen. han var ikke blevet spurgt,
om betalingen kunne foretages. det var ikke kritisabelt, at betalingen var blevet foretaget af
kreditafdelingen. engagementet var bevilget på baggrund af en vurdering af kreditforholdene,
herunder egenkapitalen og selvskyldnerkautionen stillet af hovedanpartshaver jesper jørgen-
sen. det var ikke et problem, at der ikke var indhentet en vurdering på tidspunktet for udbeta-
lingen. kapitalforholdene kunne til fulde berettige et engagement på både 5 mio. kr. og 20
mio. kr.
han erindrede ikke, hvad lasse lindblads rolle i engagementet var. lasse lindblad havde
formentlig skaffet eller kendt kunden. det generede ikke ham, at den viden, der var ”i huset”,
blev brugt.
han huskede ikke, og det fremgik ikke af hans mails, at han blev orienteret om engagementet
i perioden fra bestyrelsesmødet den 6. februar 2007 til modtagelsen af mailen af 14. februar
2007 fra michael mikkelsen. det var heller ikke nødvendigt, så længe kreditafdelingen holdt
sig inden for det, som var blevet bevilget, og der ikke opstod problemer.
den orientering han fik ved mail af 5. marts 2007 fra michael mikkelsen var fornuftig og lå
inden for hans kompetence.
han erindrede ikke, at han modtog yderligere orientering om engagementet, før han modtog
kreditindstilling af 5. juni 2007. orientering var heller ikke nødvendig, så længe engagemen-
tet kørte, som det skulle. han bevilgede forhøjelsen på 500.000 kr. ifølge kreditindstillingen.
                                               - 11 -
bevillingen lå inden for hans bevillingsbeføjelse, som var 40 mio. kr. i samlet engagement og
25 mio. kr. blanco. bevæggrundene for, at han bevilgede forhøjelsen, var, at man afventede
salget af hotellet, som man havde en mandataftale på.
under inspektionen i juni 2007 gav finanstilsynet adr karakteren 2 a, og det var en god ka-
rakter. alle de karakterer, som de fik i juni 2007, var nogle flotte karakterer, som han var rig-
tig godt tilfreds med.
han lagde mærke til den blanke påtegning fra revisoren på adr’s årsrapport fra 2006, som
var påtegnet af erhvervs- og selskabsstyrelsen den 3. juli 2007. der var en supplerende op-
lysning, som henviste til ledelsesberetningen, men det ændrede ikke ved, at det var en blank
påtegning. af ledelsesberetningen fremgik, at der herskede en usikkerhed i relation til 34 mio.
kr. og 18 mio. kr., dvs. i alt 52 mio. kr. der var en egenkapital på 156 mio. kr. ud af en balan-
ce på 300 mio. kr., hvilket gav en soliditetsgrad på 51-52 procent. det var en tilfredsstillende
soliditetsgrad selv med usikkerheden på 52 mio. kr. hvis regnskabet havde været kendt under
inspektionen i juni 2007, mente han, at engagementet ville have kunnet kandidere til karakte-
ren 3. baseret på hans efterfølgende viden om comx var bekymringen i den supplerende op-
lysning i øvrigt overvurderet.
ejendommen kanalvej i odense tilhørte et selskab, der hed castor holding aps. castor hol-
ding skulle apportindskydes i olicom. i den forbindelse skulle aktivet ikke være pantsat, og
det var derfor naturligt at frisætte det. han huskede ikke, om han var involveret i omlægnin-
gen, men det kan han sagtens have været. det var en opgave for kreditafdelingen, herunder
kreditchef michael mikkelsen. efter omlægningen var der stadig tilfredsstillende sikkerheder.
apportindskuddet ville styrke jesper jørgensens koncern.
på tidspunktet for bestyrelsesmødet den 26. februar 2008 havde adr en rød markering, fordi
der var et overtræk over en længere periode. i normalsituationen ville et risikovægtet aktiv
være 100 procent, dvs. at 1 kr. vægtede 1 kr. hvis man havde et særligt sikkert engagement,
kunne de risikovægtede aktiver reduceres, sådan at 1 kr. f.eks. vægtede 0,50 kr. når der var
overtræk over en vis periode risikovægtedes med op til 150 procent, så risikovægtede aktiver
steg, og man skulle holde mere kapital til sådan et engagement. derfor skulle der være agtpå-
givenhed. de kiggede herudover på kapitalforholdene i engagementet totalt set.
                                              - 12 -
den røde markering var en konsekvens af rentetilskrivningen. posteringen den 11. og 14. ja-
nuar 2008 på 750.000 kr. var efter hans bedste overbevisning betaling af en retainer, dvs. et
honorar til banken. han huskede ikke de specifikke poster på posteringsoversigten omkring
maj 2008, men han huskede, at der var en låneansøgning på det tidspunkt. låneansøgninger
var noget, som han tog stilling til efter adækvate undersøgelser. i dette tilfælde var undersø-
gelsen endt med en bevilling, hvilket udbetalingen den 23. maj 2008 viste.
mailen af 19. maj 2008 fra lise-lotte døcker fra adr udgjorde låneansøgningen. lise-lotte
døcker var regnskabsmedarbejder. hun fremsendte oplysninger om adr’s likviditet, færdig-
gørelse af hotellet i nyrupsgade og salg af aktier i comx. herudover sendte adr’s cfo
henrik baggesen ved mail af 20. maj 2008 et likviditetsbudget. her kunne man se et likvidi-
tetsoverskud på 20.980.749,97 kr., og det indgik i bedømmelsesgrundlaget for at bevilge for-
højelsen på 5 mio. kr. herudover modtog han oplysninger om hoteller i frankrig i form af
oversatte salgsaftaler. yderligere vidste han, at ejerne af comx, finn helmer og jesper jør-
gensen, var kommet med finansiering af comx, og det var de gældsbreve, der senere blev
pantsat til banken – altså hvad comx skyldte til jesper jørgensen. det var baggrunden for, at
han gav bevillingen.
han vidste, at jesper jørgensen havde nogle investeringer i polen. en del af låneprovenuet,
600.000 zloty, svarende til 1,5 mio. kr., blev brugt til to polske selskaber. olicom havde en
option, så olicom kunne købe aktierne i de polske selskaber. prospektet indeholdt oplysninger
om, at de polske selskaber var værdifulde.
han huskede ikke, om han gennemgik regnskabet for comx holding, men det gik han ud fra,
da de blev tilbudt pant i gældsbrev vedrørende det. årsrapporten for 2007 viste en blank revi-
sorpåtegning, men havde en supplerende oplysning om, at selskabet havde tabt 50 procent af
sin egenkapital. der var en negativ egenkapital på 75 mio. kr. der var gæld til nærtstående på
ca. 119 mio. kr. det positive ved comx var selve projektet om at rulle fiber og kobber ud,
som efter hans vurdering havde en væsentlig værdi – hvilket eftertiden også havde vist.
banken fik pant i et af de polske selskaber, som jesper jørgensen anpriste. der var tale om en
udvidelse på 5 mio. kr. han kunne meget vel forestille sig, at denne bevilling efter michael
mikkelsens opfattelse var lige lovlig ”sporty”. det var fint, for en kreditchefs rolle var at være
kritisk. på grund af bl.a. de nye sikkerheder, mente han ikke selv, at bevillingen var ”sporty”.
                                              - 13 -
engagementet blev gennemgået af finanstilsynet i juni 2008. finanstilsynet udtalte, at der var
nogle faresignaler ved adr, og finanstilsynet gav engagementet karakteren 2 c. ved karakte-
ren 2 c ville man typisk overveje, om der var grundlag for nedskrivning. her var resultatet, at
der skulle reserveres 20 mio. kr. til solvensbehov, og det var ikke en nedskrivning. bankens
undren kom til udtryk, da de skrev til finanstilsynet i juni 2008 og bemærkede, at finanstil-
synet havde ændret opfattelse af et tidligere gennemgået engagement.
i sommeren 2008 var fokus på at få engagementet styrket med yderligere sikkerheder. de fik
sikkerhed i form af pant i finn helmers ejendom, og comx gældsbrevene blev solgt over.
forslaget om at få hotellet vurderet blev overhalet af finn helmers delvise overtagelse af en-
gagementet via gældsbreve i comx.
op til ”bankpakke 1”, som blev vedtaget natten mellem den 5. og 6. oktober 2008, var der
mistillid mellem de finansielle institutioner. pengeinstitutter kunne ikke låne penge af hinan-
den, hvilket blev omtalt sådan, at interbankmarkedet ”frøs til is”. bankpakke 1 var et forsøg
på at løsne op for likviditeten, men chokvirkningerne var sket, og det havde betydning for de
aktiver, der var tale om i adr. han kunne ikke have forudset finanskrisen, og hastigheden og
brutaliteten af krisen var der ingen, der kunne forudse.
i kapitaldækning var der taget højde for små udsving, f.eks. risiko for lavkonjunktur. det var
normalt at tage højde for lavkonjunktur, f.eks. via belåningsprocent på 80 eller 85 procent,
som gav en margin for korte eller længere udslag i konjunkturen. kreditfaciliteten til adr
var ikke afhængig af konjunkturforholdene.
nicola v. guiseppe savoretti (savoretti)
det fremgik af kreditindstillingen af 20. februar 2007, at det var et engagement på 21 mio. kr.,
og at der var fuld sikkerhedsmæssig afdækning. blanco var 0, da der var flere sikkerheder end
udlån. han ville derfor kalde det et uproblematisk engagement, og det var derfor ikke et enga-
gement, der fyldte meget i hans bevidsthed forud for, at det blev bevilget på bestyrelsesmødet
den 21. februar 2007. det var klart en opgave for kreditafdelingen at følge op på engagemen-
tet efter, at bevillingen var givet. hvis michael mikkelsen ikke selv var med til bestyrelses-
mødet, blev han altid orienteret efterfølgende. han havde tillid til, at michael mikkelsen kun-
                                              - 14 -
ne passe den opgave, som var en sædvanlig del af hans arbejde. engagementet havde også en
lille størrelsesorden. han var sikker på, at michael mikkelsen havde gjort, hvad han kunne i
forbindelse med opfølgningen, herunder salg af aktierne. han vidste ikke, om det var en fejl,
at der ikke var blevet solgt, da kursen nåede et vist punkt. han blev ikke orienteret om kurs
eller lignende.
det var et faktum, at der lå walls-aktier til sikkerhed for engagementet. det fremgik af refera-
tet for bestyrelsesmødet den 20. maj 2007, at michael mikkelsen deltog i dette møde. set i
lyset af den senere sigtelse for bl.a. kursmanipulation vedrørende walls-aktier kunne det have
været en overvejelse, om man kunne tvangsrealisere walls-aktier på daværende tidspunkt.
han deltog ikke i beslutningen om at opsige engagementet.
lake dümmer invest aps (lake dümmer)
det var primært michael mikkelsen, der arbejdede på dette engagement – både i forbindelse
med etableringen og under det senere forløb. han blev orienteret på bestyrelsesmøder, men
blev først involveret i engagementet langt senere.
kreditindstillingen af 19. marts 2007 måtte være udarbejdet af kreditafdelingen og formentlig
af michael mikkelsen.
der var en hårfin balance mellem, hvornår noget var en soliditetsoplysning henholdsvis en
garanti. han opfattede referatet sådan, at den blev forelagt for bestyrelsen af forsigtigheds-
mæssige årsager i det omfang, at den måtte opfattes som en garanti. ud fra finansrådets vej-
ledning fra 1995 om udarbejdelse af soliditetsoplysninger ligner det en soliditetsoplysning.
hvis det var en garanti, skulle den have indeholdt ordet garanti. han forstod det som en soli-
ditetsoplysning. han var ikke involveret i udarbejdelsen af soliditetsoplysningen.
han har utvivlsomt set kreditindstillingen af 27. marts 2007. han kunne ræsonnere sig frem
til, at han havde været inde over kreditindstillingen, da den blev behandlet på bestyrelses-
mødet den 12. april 2007. han måtte også have set det bagvedliggende materiale og i hvert
fald regnskaber.
                                                - 15 -
på bestyrelsesmødet den 12. april 2007 forlod lasse lindblad lokalet, fordi han var medinve-
ster i projektet, jf. § 78 i lov om finansiel virksomhed. der var tale om et udlånsengagement
på 45 mio. kr., hvor den centrale sikkerhedsstillelse var kaution fra de tre ejere, altså am
gruppen, synerco og dka consult. kapitalforholdene i de tre selskaber var afgørende for
ham. am gruppen havde en egenkapital på 150 mio. kr., synerco en egenkapital på 524 mio.
kr. og dka consult en egenkapital på 118 mio. kr. der stod altså et kapitalgrundlag på 700-
800 mio kr. bag engagementet på 45 mio. kr. han lagde også afgørende vægt på, at der forelå
et regnskab med en blank påtegning fra en statsautoriseret revisor. revisorer er underlagt
strenge krav, herunder erklæringsbekendtgørelsen, og de vurderer også aktivernes tilstedevæ-
relse og deres værdi. et regnskab, som er revideret af en statsautoriseret revisor, giver et kva-
lificeret bud på, hvordan kapitalforholdene er. han kiggede selvfølgelig også selv på regnska-
bet og vurderede det selvstændigt. der skulle dog meget til at censurere en påtegning fra en
statsautoriseret revisor.
i forbindelse med kreditindstillingen af 27. marts 2007 lagde han størst vægt på værdien af de
tre kautioner. grundstykket var ikke uden betydning, men det var sekundært på det tidspunkt.
banken havde tilstrækkelige oplysninger, da kreditindstillingen blev udarbejdet. de havde en
projektbeskrivelse, som var sendt til michael mikkelsen, og som dannede baggrund for kre-
ditindstillingen. herudover var der den centrale oplysning om, at de tre ejere af projektet kau-
tionerede. projektbeskrivelsen understøttede, at grundstykket havde værdi. som han huskede
det, var der et eksisterende cash flow i form af indtægter fra campingplads og huse. han hu-
skede ikke størrelsen af indtægterne. grundstykket blev ikke besigtiget i forbindelse med ud-
arbejdelse af kreditindstillingen eller bevillingen på bestyrelsesmødet den 12. april 2007, men
først senere, og det var især på grund af de tre kautionister og vurderingen af, at de var fuld-
gode for det lånte beløb.
på tidspunktet for bestyrelsesmødet den 12. april 2007 var det hans opfattelse, at michael
mikkelsen, ligesom han selv, mente, at det var et godt og spændende engagement.
uanset den foreslåede udvidelse med 2,5 mio. kr. opfattede han fortsat engagementet som
uproblematisk. det var hans oplevelse, at michael mikkelsen var af samme opfattelse. han
huskede ikke, hvorfor der ikke oprindeligt var blevet taget højde for de 2,5 mio. kr. da det var
et § 78 engagement, var det naturligt og rigtigt at involvere claus ørskov som sket. det ville
                                              - 16 -
have været kritisabelt, hvis han ikke havde spurgt claus ørskov, om han var indstillet på ud-
videlsen.
han og michael mikkelsen besigtigede lake dümmer sammen i marts 2009. han mente ikke,
at michael mikkelsen havde besigtiget projektet i slutningen af 2008. der var en stor sø, bå-
debroer med skibe, campingplads og huse. der var ikke tale om en grusgrav med nogle hytter
og blikskure, som michael mikkelsen har forklaret. under besigtigelsen gav michael
mikkelsen ikke udtryk for, at han var negativ over for projektet. han var ikke enig i michael
mikkelsens forklaring om, at aktivet var faldet voldsomt i takt med finanskrisen. værdien
faldt over tid, men det var ikke alene på grund af finanskrisen. christian heisterberg, som
havde været ansat i synerco, blev efterfølgende ansat i banken med henblik på at afvikle hu-
sene, og hans vurdering understøtter, at projektet repræsenterede en god værdi.
lasse lindblad var 100 procent ejer af dka consult, som var medinvestor i projektet, og
lasse lindblad var derfor kunde i banken i forhold til engagementet. korrespondancen mel-
lem lasse lindblad og michael mikkelsen i relation til engagementet opfattede han derfor
som en forespørgsel fra en hvilken som helst anden kunde. lasse lindblad pressede ikke på
for at få bevillingen. bevæggrunden for at indstille engagementet var engagementets kredit-
forhold og sikkerhedsstillelsen i form af de fuldgode kautionister.
projektet blev styret af am gruppens advokat anders stoltenberg. korrespondancen i mails
af 19. og 20. juni 2007 vedrørte uenigheder i ejerkredsen om vilkår og hvad, der skulle leve-
res. michael mikkelsen fulgte op, som han skulle, og konstaterede, at nogle af de ting, der var
aftalt, ikke blev overholdt – at due diligence var mangelfuld. uenigheden i ejerkredsen resul-
terede i en friholdelseserklæring om, at synerco og am gruppen skulle friholde dka con-
sult og banken for de eventuelle problemer, der måtte følge af den manglende due diligence.
set med bankens øjne var det nødvendigt, at en kautionist – her dka consult a/s – ikke ef-
terfølgende ville sige, at der var kautioneret under falske forudsætninger og dermed ville have
tilsidesat kautionen. friholdelseserklæringen bidrog til, at banken ikke kunne mødes med det
argument.
han antog, at kreditindstillingen af 25. juni 2007 vedrørende garantien på 1 mio. euro var
udarbejdet af michael mikkelsen. han havde ikke oplevet negative tilkendegivelser om
engagementet fra michael mikkelsen.
                                              - 17 -
ved finanstilsynets ordinære inspektion i juni 2007 blev lake dümmer gennemgået sammen
med synerco. det undrede ham, at finanstilsynet samlet havde rubriceret synerco og lake
dümmer invest med karakteren 2 b. michael mikkelsen havde selv noteret karaktererne i et
skema, og her var der sondret mellem karakteren 2 b til synerco og karakteren 2 a til am
gruppen.
han bemærkede først, at revisorens påtegning i am gruppens årsrapport for 2007 var uden
forbehold. i regnskabets note 9 var aktierne i walls værdiansat til en regnskabsmæssig værdi
på 239 mio. kr. børskursen samme dag var 459 mio. kr., dvs. markedsværdien var højere end
værdien efter opgørelsesmetoden i regnskabet. oplysningen indikerede, at aktiverne kunne
være mere værd end opgjort i regnskabet.
kreditafdelingen leverede oplysninger til revisoren om de ti største engagementer. ud fra det
beskrevne kunne han konstatere, at engagementet var skaleret ned på dette tidspunkt, men han
huskede ikke begrundelsen for dette. det var michael mikkelsen, der som ankerperson på
engagementet, ville kende de pågældende oplysninger og levere dem til revisoren. det frem-
gik af beskrivelsen, at det tinglyste pant havde en skønnet sikkerhedsværdi på 15,3 mio. kr.
han var enig i vurderingen af, at risikoen på engagementet udgjorde en sædvanlig forret-
ningsmæssig risiko. han huskede ikke, om grunden var vurderet af en tysk sagkyndig notar til
4-5 mio. euro, men det måtte være rigtigt, når michael mikkelsen havde skrevet det.
der blev fulgt tilstrækkeligt op med hensyn til at få sikkerheder på plads. han lagde vægt på
sikkerhedsstillelsen i form af kautionerne. herudover tog det utvivlsomt noget tid at finde ud
af, hvordan man fik pant i udlandet og at få ekstern advokatbistand til det. han havde ingen
grund til at tro, at kreditafdelingen ikke havde fremmet dette, som de skulle. der var fulgt op,
som der skulle. udover pant i grundstykket var der styringspant i montan handels ag.
da anparter i lake dümmer blev overdraget ved aftale af 30. maj 2008, fik han ikke oriente-
ring om, at dka consult solgte sine anparter til synerco. han blev orienteret om det ved brev
af 11. august 2009 fra dka consult med anmodning om frigørelse fra kaution. han huskede
ikke, hvorfor dka consult ønskede at sælge. anmodningen om frigørelse fra kaution skulle
behandles af bestyrelsen, fordi det var et § 78-engagement. der blev derfor lavet en sædvanlig
kreditindstilling. han erindrede ikke, at michael mikkelsen havde været kritisk indstillet over
                                               - 18 -
for frigørelsen. når en projektdeltager ønsker at træde ud af et projekt, er det helt almindeligt,
at den pågældende ønsker at blive fritaget for eventuelle hæftelser. han opfattede det som helt
naturligt, at en bank i den situation frigjorde en kautionist. da banken gav slip på en kaution,
der var opgjort til ca. 12 mio. kr., og samtidig fik kompenserende sikkerheder i form af børs-
noterede værdipapirer for ca. 16 mio. kr., var det en ukompliceret beslutning.
på bestyrelsesmødet den 26. august 2008 forlod lasse lindblad lokalet. det var sædvanligt
og i overensstemmelse med den almindelige habilitetsregel, at man forlod lokalet, når der
skulle drøftes et engagement, hvor man var involveret. der var ikke noget forkert i beslutnin-
gen om at frigøre dka consult eller i at indstille det. han ville være overrasket, hvis de på
tidspunktet for bestyrelsesmødet den 26. august 2008 ikke skulle have haft opdaterede regn-
skabsoplysninger om kautionisterne. han var sikker på, at de havde fået årsrapporten for sy-
nerco og am gruppen samt peter forchhammers regnskaber.
i forbindelse med, at synerco var blevet nødlidende, var der ikke længere enighed i ejerkred-
sen om afviklingen af projektet. projektet var oprindeligt kommet fra am gruppen personifi-
ceret ved anders moesgaard. for banken var det vigtigt at få afviklet engagementet på en god
og ordentlig måde. michael mikkelsen erfarede, at anders moesgaard havde haft forhandlin-
ger med elke stolzenberg, som drev campingpladsen, og at der i hvert fald ikke var et sam-
menfald af interesser. banken kaldte derfor am gruppens kaution, og – da den ikke blev be-
talt – blev der, under bistand af advokat thomas stampe, udtaget konkursbegæring mod am
gruppen. advokat karoly némeths klage over banken var et modsvar på den konkursbegæ-
ring. karoly németh trak sin klage over banken tilbage, fordi de i mellemtiden var blevet eni-
ge om en forligsmæssig løsning. løsningen var, at am gruppen blev frigjort mod at stille en
anfordringsgaranti på 2,5 mio. kr. som afløsning for kautionsforpligtelsen. på dette tidspunkt
var det fortsat hans forventning, at engagementet kunne afvikles uden tab. det var hans ople-
velse, at michael mikkelsen var af samme opfattelse. fordelen ved, at det blev en anfor-
dringsgaranti, var på den ene side, at den kunne trækkes uden en forfaldsgrund, og på den
anden side, at de kunne fortsætte med at have dialog med anders moesgaard, som havde en
historisk viden om projektet. det var årsagen til, at anfordringsgarantien ikke var blevet truk-
ket. am gruppen var blevet ramt af krisen, men de var ikke blevet væltet af den.
finanstilsynet aflagde i starten af januar 2009 et besøg, som var en opfølgning på en funk-
tionsinspektion, der havde været i november 2008. de havde modtaget en fax fra finanstilsy-
                                             - 19 -
net den 19. december 2008 om, hvordan finanstilsynet så på udvalgte engagementer, og det
blev drøftet på mødet i januar. forud herfor havde han drøftet faxen med advokat thomas
kjøller, som var tidligere kontorchef i finanstilsynet, og som banken i den periode fik bistand
af. advokat thomas kjøller udtalte, at han var overrasket over de nedskrivninger, som fi-
nanstilsynet bad om, da de var i strid med regnskabsbekendtgørelsen.
centerplan allokton aps (centerplan allokton)
bestyrelsen havde godkendt kreditindstillinger vedrørende nikolaj gruppen aps på bestyrel-
sesmøder den 21. december 2006 og 19. januar 2007. han var på daværende tidspunkt ikke
direktør i banken, men deltog i bestyrelsesmøderne i kraft af sin ansættelse som compliance
officer. han havde ikke deltaget i udarbejdelsen af kreditindstillingerne, da det på daværende
tidspunkt ikke var hans opgave. han havde i forbindelse med bankens engagement med niko-
lai gruppen hørt om centerplan, da selskaberne hang koncernmæssigt sammen. han havde
hørt, at centerplan havde ønske om et lån i banken.
han havde ifølge sin kalender møde med bestyrelsesformanden, claus ørskov, den 27. april
2007, hvor han nævnte centerplans ønske om et lån. claus ørskov var positivt indstillet her-
overfor, da carsten leveau-koncernen var en interessant kunde, som banken gerne ville lave
forretninger med.
det var lasse lindblad, der havde skaffet kundekontakten til carsten leveau, og som havde
kontakt med kunden og planlagt mødet den 2. maj 2007. på grund af lasse lindblads netværk
var det naturligt, at lasse lindblad var den akkvisitive over for kunder. han var som bankdi-
rektør selvskreven til at deltage i mødet med centerplan, og det samme var michael mikkel-
sen fra kreditafdelingen.
udover den viden om centerplan, som banken havde fra engagementet med nikolaj gruppen,
indhentede banken yderligere information, herunder om selve transaktionen, altså om allok-
ton ab. i mailen af 1. maj 2007 fra lasse lindblad var der vedhæftet låneansøgning og en
præsentation af allokton ab fra april 2007. han gennemgik materialet. han gjorde sig også
bekendt med årsrapporten for 2005 for centerplan a/s. han konstaterede, at selskabet havde
en betydelig indtjening og egenkapital, som gjorde det til en interessant kunde med mulighed
for en række følgeforretninger.
                                              - 20 -
på mødet den 2. maj 2007 deltog – ud over ham selv – lasse lindblad, michael mikkelsen,
carsten leveau og måske centerplans økonomidirektør, thomas faarborg. carsten leveau
gav en beskrivelse af projektet og baggrunden for, at han havde fået mulighed for at købe ak-
tieposten af bernhard von der osten-sacken. der var tale om majoritetsaktierne i ejendoms-
koncernen allokton ab, som var børsnoteret i sverige, og hvis strategi var at købe ejendom-
me på ”a-lokationer” i ”b-byer”, dvs. meget velbeliggende ejendomme i byer uden for
stockholm, f.eks. i göteborg og andre større byer.
samme dag modtog han via michael mikkelsen koncerndiagrammet for carsten leveau-
koncernen, hvoraf fremgår, at der var to strenge under nordic venture partner b.v., nemlig
centerplan a/s og nikolaj gruppen aps. centerplan allokton aps skulle ligge på en sær-
skilt streng under nordic venture partner b.v., og det skulle ikke have andre aktiviteter end
at eje aktierne i allokton ab. moderselskabet nordic venture partner b.v. kautionerede.
den 3. maj 2007 modtog han en mail fra bankens chefjurist, michael elmegren, med udkast
til engagementsaftale, som indeholdt vilkårene for kreditfaciliteten. det var en del af aftalen,
at der skulle være følgeforretninger tilknyttet engagementet, dvs. der skulle være yderligere
indtjening for banken udover selve transaktionen. transaktionen skulle etableres relativt hur-
tigt på grund af carsten leveaus mulighed for at købe aktieposten af bernhard von der osten-
sacken til en rimelig pris, og det var derfor et vilkår, at 1. tranche på 20 mio. sek. forfaldt
kort efter mødet. engagementsaftalen var underskrevet af centerplan allokton ab, da over-
førslen skete den 3. maj 2007. det var fondsinstruksen, der gjorde, at henrik juul kunne god-
kende betalingen uden bestyrelsens godkendelse. han kunne også have bevilget betalingen
under sin kreditinstruks, hvorefter han kunne bevilge et samlet engagement på 40 mio. kr. og
et blanco-engagement på 25 mio. kr. på tidspunktet for udbetalingen kendte han rammen for
engagementet og vidste, at der skulle laves mere arbejde, herunder kreditindstilling, og dette
arbejde var sat i gang. lånet blev ydet til centerplan allokton aps.
den 14. maj 2007 var der strategidag for capinordic a/s, hvor direktørerne for datterselska-
berne deltog, og han repræsenterede således banken. han drøftede engagementet med claus
ørskov på strategidagen, da centerplan var en meget interessant kunde.
thomas faarborg sendte den 14. maj 2007 budgetter for allokton ab og bekræftede, at års-
rapporten ville blive fremsendt direkte fra koncernens revisor. revisor nils højbjerg sendte
                                               - 21 -
samme dag udkast til koncernårsrapport for 2006 for centerplan gruppen og anførte, at den
endelige årsrapport ikke ville afvige væsentligt fra udkastet. regnskabet viste, at det var en
velkonsolideret koncern med en betydelig indtjening og en fornuftig soliditetsgrad. det var
ikke kritisabelt, at 1. tranche var blevet betalt, uden at disse regnskabsoplysninger var til rå-
dighed, idet kreditten til centerplan allokton aps var øremærket til at købe en børsnoteret
aktiepost, som blev handlet til en børskurs og kunne sælges igen. der forelå ikke et endeligt
regnskab, da lånet blev bevilget, men en oplysning fra revisor om, at det endelige regnskab
ikke ville afvige væsentligt fra udkastet. han forstår revisorens bemærkning vedrørende even-
tualforpligtelser sådan, at de ikke var endeligt opgjort, men niveauet ville være det samme
som pr. 31. december 2005, dvs. ca. 220 mio. kr.
den 15. maj 2007 deltog han ifølge sin kalender i et møde med catella corporate finance om
centerplan. thomas faarborg deltog. han var usikker på, om carsten leveau deltog. lasse
lindblad deltog ikke.
adspurgt, om lasse lindblad blandede sig i arbejdet med kreditindstilling mv. i perioden fra
1. maj - 22. maj 2007, forklarede han, at dette arbejde alene var et bankanliggende, som lasse
lindblad ikke blandede sig i. det havde betydning for bestyrelsen, at engagementet gav mu-
lighed for følgeforretninger. ifølge kreditpolitikken, som var udarbejdet af bestyrelse og di-
rektion, skulle der være en sammenhæng mellem pris og risiko. udover renteindtægterne var
der mulighed for yderligere forretninger med centerplan-koncernen, hvilket var skrevet ind i
engagementsaftalen.
adspurgt, om det var et stort engagement, forklarede han, at engagementets størrelse over-
holdt de daværende regler i lov om finansiel virksomhed om engagementets størrelse i forhold
til bankens egenkapital og rapportering til finanstilsynet. som det fremgår af kreditindstillin-
gen, var der tale om et samlet engagement på 135 mio. kr., og aktierne var af forsigtigheds-
mæssige årsager værdiansat til 67,5 mio. kr. det betød, at der var en belåningsprocent på 50
%, og at banken derfor tilbageholdt mere kapital til engagementet, da blancoelementet var
større. de kunne have sat belåningsprocenten til 80 %, som kreditpolitikken foreskrev, og
finanstilsynet ville ifølge inspektionshåndbogen have tilladt 90 %.
årsrapporten for 2006 for centerplan gruppen er underskrevet den 6. juli 2007, men det sva-
rer til udkastet, som han havde modtaget den 14. maj 2007. revisor har givet årsrapporten en
                                              - 22 -
blank påtegning. finanstilsynet havde under inspektioner i banken fortalt, at de brugte egne
vurderingsmænd til at beregne bygningers værdi. ifølge finanstilsynets pantvurderingsmanu-
al bruger finanstilsynet også afkastmetoden til værdiansættelse af fast ejendom, idet det dog
kaldes en rentabilitetsberegning.
sikkerhedsstillelsen i centerplan bestod af kautioner og pant i kapitalandele i form af børsno-
terede aktier. der var ikke noget usædvanligt i at bevilge lån med pant i kapitalandele og uden
direkte pant i ejendomme. ifølge finanstilsynet kan unoterede kapitalandele værdiansættes op
til 70 %. banken havde af forsigtighedsmæssige årsager værdiansat de børsnoterede aktier til
50 %.
han konstaterede først i forbindelse med finanstilsynets besøg den 10. juni 2008, at center-
plan var underlagt en markant anderledes vurdering fra finanstilsynets side.
han deltog i et møde med carsten leveau den 10. oktober 2007, hvor de drøftede de følgefor-
retninger, som var omtalt i engagementsaftalen. der var en opfølgning på mødet, som op-
summerede bankens mérforretningsmuligheder. der var forskellige opgaver, som banken
kunne udføre. opgaverne blev løst af investment banking under ledelse af niels kryger an-
dersen og med løbende orientering til henrik juul. banken havde indtjening i form af trans-
action fee ved bl.a. salg af nordicom-porteføljen til ove vagner (ca. 20 mio. kr.), salg af ind-
købscentrene k/s tumba og k/s kristianstad i sverige, kapitalrejsning vedrørende allokton
ab (6-8 mio. kr.) og parkeringsanlæggene på israels plads samt i adelgade (6-8 mio. kr.).
banken ville ikke have haft denne indtjening, hvis centerplan ikke var blevet lånekunde.
banken havde i tiden fra etableringen af engagementet og frem til ultimo 2007 ikke anledning
til særskilt at følge op på engagementet, bortset fra mérforretningen. efter etableringen af en-
gagementet var det kreditafdelingens, herunder michael mikkelsens, opgave at holde løbende
øje med engagementet, herunder at der ikke var misligholdelse af rentebetalingen, kursudvik-
lingen for de børsnoterede aktier og gennemgang af eventuelt nyt regnskabsmateriale.
posteringsoversigt med posterne ”fonds” af 23. og 27. november 2007 kunne være den sidste
portion aktier, der var blevet købt. der var bevilget en ramme på 135 mio. kr., og udbetalin-
gerne var inden for denne ramme. den 28. december 2007 blev rammen overskredet med
806.544,66 kr. pga. rentetilskrivning. den 5. februar 2008 blev renterne betalt, hvorefter en-
                                              - 23 -
gagementet igen lå inden for rammen. betalingsfristen var den 10. januar 2008, men han men-
te ikke, at det var opsigtsvækkende.
han mente, at årsagen til michael mikkelsens notat af 24. februar 2008 var, at engagementet
skulle med i revisionsprotokollen for bankens 10 største engagementer. han kunne ikke gen-
kende michael mikkelsens beskrivelse af, at engagementet i første omgang var blevet afslået
af bankens bestyrelse. centerplan havde ikke været afslået. han vidste ikke, om michael
mikkelsen henviste til forløbet i december 2006 vedrørende nicolai gruppen aps, hvor hen-
rik juul endnu ikke var bankdirektør. han huskede ikke, hvornår der var kommet yderligere
sikkerhed i form af pant i nordicom-aktier, men det ville være logisk, at det var udløberen af
brevet af 21. februar 2008 til centerplan. han var enig i beskrivelsen i notatet vedrørende rate
4, hvorefter der skulle komme egenfinansiering ved erhvervelse af nye ejendomme.
banken fik igennem investment banking opgaver indblik i muligheden for at få yderligere
sikkerheder forskellige steder, herunder særligt i friværdier i parkeringsanlæggene på israels
plads samt i adelgade. lasse lindblads kundekendskab og gennemslagskraft overfor kunden
bidrog positivt til, at de opnåede nye sikkerheder. der var ikke tale om utidig indblanding i
henrik juuls og michael mikkelsens arbejde.
banken ansøgte i april 2008 om etablering af en svensk filial, hvorefter han blev kontaktet af
finanstilsynet, der bad om indberetning af bankens 10 største engagementer og ejendomsrela-
terede engagementer. centerplan blev indberettet som værende omfattet af begge kategorier.
finanstilsynet kom ikke med nogen særskilt reaktion vedrørende centerplan på baggrund af
indberetningen. finanstilsynet kom med en samlet mundtlig tilbagemelding på indberetningen
på et møde den 10. juni 2008, hvor henrik juul, michael mikkelsen og claus ørskov deltog.
mødet tog en time. tonen var skærpet i forhold til centerplan. banken redegjorde ved brev af
16. juni 2008 til finanstilsynet for, at banken som følge af mødet ville lave en justering af
bankens kreditmodel for de ejendomsrelaterede engagementer, hvorved solvensbehovet blev
forhøjet til 24,4 %.
adspurgt, om det var forkert at frigive 3,3 mio. stk. b-aktier i allokton ab med henblik på at
tjene til sikkerhed for et udlån i aktie og valutainvest aps, jf. kreditindstilling af 20. august
2008, svarede han, at det ikke var uforsvarligt, da banken på det tidspunkt havde fået en ræk-
                                              - 24 -
ke nye sikkerheder. aktierne kom tilbage til banken og indgik i aktieoverdragelsen til allok-
ton bv.
banken bevarede kontakten til carsten leveau og havde stor hjælp af den bistand, som han
ydede. han ydede en stor indsats i forbindelse med bl.a. aftalen med allokton invest bv og
realiseringen af pantet i et parkeringshus i billund og i ejendommen østmarken i søborg.
carsten leveau ydede bistanden for at få goodwill hos banken. banken betalte ikke et honorar
for carsten leveaus arbejde, selv om banken kunne have gjort det.
oskar jensen holding aps (oskar jensen)
michael mikkelsen havde været positivt indstillet over for engagementet med oskar jensen.
michael mikkelsen kendte en af ejerne i oskar jensen. michael mikkelsen havde søgt job i
oskar jensen-koncernen på et tidspunkt, før han var blevet ansat i capinordic bank. spørgs-
målet, om der var tale om et § 78-engagement, var mere kompliceret, end michael mikkelsen
gav udtryk for. michael mikkelsens bemærkning vedrørende tidspres angik arbejdet i forbin-
delse med den første bevilling i april 2007, som ikke blev til noget. der var tale om en indløs-
ningsgaranti i forbindelse med et indløsningstilbud til aktionærerne i k/s difko købmager-
hus, som var en relativ ukompliceret sag.
kreditindstillingen af 13. september 2007 var udarbejdet af jakob dueholm bach og indstillet
af michael mikkelsen og henrik juul. i september 2007 var det bankens opfattelse, at oskar
jensen-koncernen ville være en interessant kunde. det fremgik af de regnskabsmæssige op-
lysninger, som de havde til rådighed, at der var tale om en kreditværdig koncern. forudsæt-
ningen i kreditindstillingen om pant i fast ejendom ændrede sig senere, da det viste sig at være
administrativt tungt med pant i ejendomme, når der var tale om udviklingsejendomme, hvor
man løbende skulle forsyne pantebreve med rykningspåtegninger mv. de valgte derfor i ste-
det at få pant i kapitalandele. det var centralt, at der var tale om et styringspant, så de kunne
holde ledelsen i oskar jensen til ilden i forhold til færdiggørelse af projekter til tiden. pantet
havde en værdi, da der var tale om pant i en selskabskapital, der repræsenterede en egenkapi-
tal på 162 mio. kr. i 2006. pantet blev af forsigtighedsmæssige grunde værdisat til 0 kr.
årsregnskabet for oskar jensen for 2006 viste et resultat før skat på ca. 59 mio. kr., en balan-
cesum på 1,12 mia. kr. og en egenkapital på ca. 162 mio. kr., hvilket gav en soliditetsgrad på
14 %. det var tilfredsstillende under hensyntagen til, at ejendomsporteføljen var en blanding
                                              - 25 -
af udlejningsejendomme, som genererede et løbende cash flow, og udviklingsejendomme.
virksomheden havde over mange år været dygtig til at udvikle og sælge/udleje ejendomme,
og særligt var henrik wessmann jensen en dygtig ejendomsudvikler. regnskabet havde en
blank revisionspåtegning. der var en supplerende oplysning, men den påvirkede ikke den
blanke påtegning. de havde viden fra kathrine von grumbkow om, hvordan finanstilsynet så
på måling og indregning. hun havde været ansat i finanstilsynet, før hun blev ansat i capi-
nordic bank. de vidste derfor, at forretningsgangen i finanstilsynet var således, at hvis der
var afgivet en blank revisionspåtegning og ikke var taget forbehold for going concern, så
kunne man lægge egenkapitalen til grund.
oskar jensen havde efter hans opfattelse ikke vanskelighed ved at låne penge i andre pengein-
stitutter, og det fremgik også af oplysningen i årsrapporten om gæld til kreditinstitutter, at der
var en række andre långivere.
det var fuldt forsvarligt at bevilge forhøjelsen af engagementet til 50 mio. kr. grundlaget for
forhøjelsen (2. tranche) var de samme regnskabsoplysninger og de samme overvejelser, som
lå til grund for den oprindelige bevilling på 25 mio. kr. (1. tranche). baggrunden for opdelin-
gen i de to trancher var, at kundens behov ændrede sig. ifølge finanstilsynets inspektions-
håndbog, som han fik indblik i under straffesagen, og som derfor ikke indgik i landsrettens
vurdering, må blanco elementet ikke være mere end 50 % af egenkapitalen, hvis engagemen-
tet skal have karakteren 3. i forhold til egenkapitalen på 162 mio. kr., kunne engagementet
således have haft en størrelse på 81 mio. kr. og stadig opnå karakteren 3.
bevillingen på bestyrelsesmødet den 25. september 2007 blev betinget af, at banken havde
den fornødne likviditet. bevillingen til oskar jensen var uafhængig af bankens likviditet, idet
bankens likviditet er reguleret i lov om finansiel virksomhed § 152. bevillingen blev endelig
under bestyrelsesmødet den 30. oktober 2007, hvor det blev konstateret, at der var den for-
nødne likviditet i banken.
begrundelsen for den sikkerhedsmæssige ændring anført i referatet af bestyrelsesmødet den
19. november 2007 var, at det havde vist sig at være administrativt tungt med pant i ejen-
domme, når der var tale om udviklingsejendomme, hvor man løbende skulle forsyne pante-
breve med rykningspåtegninger mv. det var michael mikkelsen, der konstaterede de admini-
strative ulemper ved pant i fast ejendom, og forslaget om pant i kapitalandele opstod i dialog
                                               - 26 -
mellem michael mikkelsen og henrik juul. michael mikkelsen var enig i, at den sikkerheds-
mæssige ændring var en god idé, hvilket hans underskrift på kreditindstillingen afspejler.
ole vagner sendte 19. november 2007 en mail til lasse lindblad og claus ørskov med en
bemærkning om, at det var ”ubankmæssigt” at etablere engagementet med pant i kapitalande-
le. de øvrige bestyrelsesmedlemmer havde ikke samme indvending og undrede sig over be-
mærkningen. han var ikke enig i ole vagners opfattelse af sikkerhedsstillelsen og mente, at
den skulle ses i lyset af, at soliditetsgraden i keops a/s var lavere end hos oskar jensen, og at
keops tidligere havde fået afvist en låneansøgning. når et bestyrelsesmedlem kom med en
indvending, skulle det naturligvis tages alvorligt, og han standsede derfor for yderligere udbe-
talinger indtil videre. under et møde med henrik wessmann jensen og michael mazzoni den
5. december 2007 blev det aftalt, at udbetalinger skulle ske med henblik på konkrete projek-
ter, og at banken skulle modtage projektbeskrivelser og kalkulationer på projekterne samt en
foreløbig regnskabsrapportering for 2007. han orienterede lasse lindblad og claus ørskov
om aftalerne ved mail af 5. december 2007. da han ikke hørte yderligere fra ole vagner, her-
under til følgende bestyrelsesmøde, lagde han til grund, at problemstillingen var løst med af-
talen om tæt opfølgning.
engagementet forløb som aftalt, og oskar jensen overholdt de på mødet den 5. december
2007 indgåede aftaler om orientering til banken. orienteringen skete til michael mikkelsen.
orienteringen om konkrete projekter indgik i bankens sikring af, at projekterne kunne udvik-
les og havde et betydeligt indtjeningspotentiale. henrik juul blev løbende orienteret af micha-
el mikkelsen.
under et møde med finanstilsynet i juni 2008 kom finanstilsynet med en restriktiv vurdering
af oskar jensen engagementet. det er afspejlet i finanstilsynets interne notat af 20. juni 2008.
finanstilsynet konkluderede, at engagementet var tæt på karakteren 2 c, og at der var en sol-
vensreservation på 0-25 mio. kr., men ikke behov for nedskrivning. det må forstås som karak-
teren 2 b. på dette tidspunkt var der hverken betydelige økonomiske vanskeligheder (”bøv”)
eller objektive indikationer på værdiforringelse (”oiv”), og det var finanstilsynet enig i, da
der ikke var behov for nedskrivning. han var ikke enig i finanstilsynets vurdering og karak-
tergivning, jf. finanstilsynets beslutningsdiagram. han bad advokatfuldmægtig thomas kjøl-
ler, som tidligere havde været kontorchef i finanstilsynet, om en vurdering af finanstilsynets
                                                 - 27 -
restriktive syn på engagementet. thomas kjøller var heller ikke enig i finanstilsynets vurde-
ring, herunder udfaldsrummet på 0-25 mio. kr. enten var der oiv eller også var der ikke.
finanstilsynets bonitetsvurdering var baseret på en sædvanlig kreditvurdering af engagemen-
tet ud fra de informationer, de fik stillet til rådighed. finanstilsynets undersøgelser kunne
sammenlignes med bankens kreditmæssige undersøgelser, men finanstilsynet havde mere
information. han var bekendt med, at oskar jensen havde et engagement i roskilde bank.
han blev først opmærksom på problemerne i roskilde bank den 11. juli 2008, hvor national-
bankens likviditetstilsagn blev offentliggjort. da han fik kendskab til problemerne i roskilde
bank, og at oskar jensens engagement i roskilde bank var opsagt, forstod han, hvorfor fi-
nanstilsynet havde været kritiske. finanstilsynet havde haft en viden, som banken ikke havde,
og den kritiske vurdering af oskar jensen engagementet i capinordic bank skulle nok ses i
det lys.
den operationelle opfølgning på engagementet lå i kreditafdelingen hos michael mikkelsen,
og det var hans opgave at reagere, hvis der var kom oplysninger, der gav anledning hertil. det
var derfor hans opgave at reagere, hvis der kom oplysning om, at der var udbetalt udbytte i
strid med aftalerne med banken. han var ikke blevet orienteret om udbytteudbetalinger og
havde ikke kendskab til, at der skulle være udbetalt udbytte.
finanstilsynets vurdering af engagementet med en solvensreservation mellem 0-25 mio. kr.
gjorde, at banken gik i dialog med oskar jensen om nedbringelse af engagementet med 25
mio. kr., så der ikke skulle foretages en solvensreservation. de afholdt en række møder og
aftalte en afviklingsplan, hvor oskar jensen skulle afdrage med 10, 10 og 5 mio. kr. forløbet
var udtryk for, at finanstilsynets opfattelse af engagementet smittede af på banken, og da
banken reagerede på finanstilsynets udmelding, skabte det en procyklisk adfærd, hvor der
blev lagt unødigt pres på oskar jensen, som også blev presset fra andre sider, herunder fra
roskilde bank, og ekstraordinært skulle nedbringe sine engagementer. han huskede ikke, at
de under møderne med oskar jensen skulle have fået viden om, hvornår roskilde bank be-
gyndte at presse oskar jensen.
adspurgt, om det var i orden, at lasse lindblad deltog i et af bankens møder med oskar jen-
sen om nedbringelse, svarede han, at lasse lindblad var en dygtig investment banker og hav-
de viden om fast ejendom og ejendomsudviklingsmiljøet, så selvfølgelig brugte banken den
                                              - 28 -
viden, lasse lindblad kunne bidrage med. lasse lindblad bragte bl.a. forslag i spil, som an-
gik investment banking aktiviteter.
aftalen om nedbringelse blev ikke til noget, fordi oskar jensen skulle nedbringe deres enga-
gement i roskilde bank. oskar jensen fik med bistand af advokat michael ziegler forhandlet
en akkorderingsaftale med kreditorerne. under drøftelserne om akkorderingsaftalen var capi-
nordic bank repræsenteret af advokat jens arnesen, og alle kreditorer modtog det samme
materiale fra advokat michael ziegler. michael mikkelsen og advokat jens arnesen måtte
have modtaget materialet, som blev arkiveret i banken. det ville have været hensigtsmæssigt
at have materialet til brug for den verserende sag. det ville være interessant at se dette materi-
ale. akkorderingsaftalen, der blev indgået i december 2008, indebar, at alle kreditgivere måtte
tåle en reduktion af deres tilgodehavende. det gjaldt også de kreditgivere, der havde pant i
fast ejendom, da ejendomsprojekterne var halvfærdige.
da oskar jensen engagementet blev bevilget i 2007, kunne banken ikke forudse, at det ville
føre til tab. oskar jensen havde haft en historisk indtjening, og der var indtjening i både 2006
og 2007, betydelige overskud og en styrkelse af egenkapitalen. de kunne ikke forudse ros-
kilde banks konkurs og den finansielle krise, som var årsagen til capinordic banks tab på
engagementet.
adspurgt, om man med rimelighed kunne opfatte dokumenterne om engagementet sådan, at
han og bankens bestyrelse mente, at pant i kapitalandele ikke var et tilfredsstillende pant, sva-
rede han, at sådan skulle det ikke opfattes. indtjeningen, kapitalforholdene, de eksterne vurde-
ringer og udviklingen fra 2006 til 2007 med hensyn til oskar jensens låntagning i andre pen-
geinstitutter bekræftede, at det var et kreditværdigt engagement. efter bankens bevilling fik
oskar jensen bevilget lån på over 200 mio. kr. i andre pengeinstitutter.
tlp holding aps (tlp holding)
baggrunden for bevillingerne i november 2007 var, at tom larsen skulle tegne aktier i det
børsnoterede selskab ith industri invest i forbindelse med selskabets omlægning til akti-
viteter inden for vedvarende energi, hvorefter selskabet omdannede sit navn til renewagy a/s
(ith-transaktionen). tom larsen spillede en positiv rolle som investor, fordi han havde erfa-
ring med vedvarende energi. banken var involveret i ith-transaktionen, idet banken var fi-
                                              - 29 -
nansiel rådgiver og bl.a. udarbejdede prospektet for renewagy. arbejdet som finansiel rådgi-
ver for renewagy indbragte banken ca. 8 mio. kr.
det fremgik af regnskabsoplysningerne i kreditindstillingerne, at tlp holding havde realise-
ret et resultat i 2005/2006 på 5,9 mio. kr. før skat og havde en egenkapital på 5 mio. kr. for-
ventningen var, at ith-transaktionen ville medføre en betydelig indtjening for tlp i 2007.
forventningen var understøttet af, at banken via investment banking havde kendskab til, hvad
intentionerne hos den nye ejerkreds i ith var. herudover havde ith underskrevet en hen-
sigtserklæring om erhvervelse af dka renewable energy a/s. kreditindstillingerne inde-
holdt oplysning om, at egenkapitalen i tlp forventedes at være i størrelsesordenen 25 mio.
kr. efter det forestående salg af dka renewable energy til ith.
som anført i kreditindstillingerne bestod sikkerheden for engagementet i selvskyldnerkaution
af tom larsen. han opfattede ikke kautionserklæringen af 28. februar 2008 på den måde, at
kautionen først forelå på dette tidspunkt. når der var en positiv oplysning i kreditindstillin-
gerne om, at der var selvskyldnerkaution af tom larsen, lagde han til grund, at kautionen
forelå på daværende tidspunkt. det var ikke hans opgave at udarbejde kautionserklæringen.
kautionserklæringen var bestilt af kreditafdelingen og produceret af administrationsafdelin-
gen. i kreditindstillingerne blev værdien af kautionen af forsigtighedsmæssige årsager sat til 0
kr. tom larsens private formue var opgjort til 5,3 mio. kr. formuen var opgjort på tids-
punktet for regnskabsaflæggelsen i 2006, og den forøgede værdi af tlp som følge af ith-
transaktionen skulle derfor lægges oveni. tom larsen var blevet spurgt i kreditvurderingspro-
cessen, om han havde kautioneret andre steder, og banken vidste derfor, at det ikke var tilfæl-
det.
adspurgt til oplysningen i kreditindstillingerne om, at kreditafdelingen ikke havde fået indle-
veret tilstrækkeligt materiale, svarede han, at kreditindstillingerne var udarbejdet af kreditaf-
delingen på grundlag af den viden, som kreditafdelingen havde. via investment banking hav-
de han herudover viden om ith-transaktionen og det arbejde, som banken ydede som finan-
siel rådgiver. det var ikke en viden, som kreditafdelingen nødvendigvis havde. oplysningen i
kreditindstillingerne var derfor kun udtryk for, at kreditafdelingen havde utilstrækkelige in-
formationer. han havde selv tilstrækkelige informationer.
                                              - 30 -
engagementet på samlet 15 mio. kr. lå inden for hans bevillingsbeføjelse, som var 40 mio. kr.
i samlet engagement og 25 mio. kr. i blanco engagement. derfor blev kreditindstillingerne af
9. november 2007 og 22. november 2007 indstillet af kreditafdelingen til ham og var ikke en
bestyrelsesbevilling. bevillingen blev forelagt for bestyrelsen som en efterretningssag under
bestyrelsesmødet den 11. december 2007, og bestyrelsen tog orienteringen til efterretning.
der var ingen kreditscore i kreditindstillingerne af 9. november 2007 og 22. november 2007,
da banken på daværende tidspunkt var ved at færdiggøre bankens kreditmodel i samarbejde
med pwc. kreditmodellen blev først vedtaget af bestyrelsen i december 2007. pwc vurderede
pr. 31. december 2007, at engagementet havde scoren b+ og en beskeden probability of de-
fault på 0,52.
låneaftale af 6. april 2009 og kreditindstilling af 20. maj 2009 angik samme kreditforhøjelse
på 5,5 mio. kr. låneaftalen gik tidsmæssigt forud for kreditindstillingen, fordi kreditindstil-
lingen var udarbejdet efter, at han havde bevilget lånet. det oprindelige engagement på 15
mio. kr., som blev bevilget i november 2007, var blevet nedbragt til ca. 5 mio. kr., og ved
bevillingen på 5,5 mio. kr. i foråret 2009 blev engagementet forhøjet til samlet 10,5 mio. kr.
bevillingen på 5,5 mio. kr. blev givet med henblik på tom larsens opkøb af aktier i forbin-
delse med fusionen mellem renewagy a/s og colexon energy ag, så hans aktiepost ikke
blev udvandet. tom larsen havde været kunde i banken siden efteråret 2007, og han havde
været en god kunde. banken kendte ham også fra toldbodgade engagementet.
årsrapporten for tlp holding for 2008 var tilgængelig for banken ved bevillingen på 5,5
mio. kr. banken havde fået årsrapporten forud for, at den var blevet indberettet til erhvervs-
og selskabsstyrelsen den 9. juli 2009, hvilket ikke var usædvanligt. i 2008 havde tlp en
egenkapital på 10 mio. kr. og et negativt resultat på 37 mio. kr. som følge af et kursfald på
renewagy-aktien. renewagy-aktierne var bogført til 28,9 mio. kr. i forbindelse med den plan-
lagte fusion mellem renewagy og colexon energy værdisatte ernst &young imidlertid
aktierne til 1,1 mia. kr. omregnet ville tlps andel af aktierne i den kommende fusion repræ-
sentere en værdi på 54,5 mio. kr., dvs. en difference på 26-27 mio. kr. i forhold til den bogfør-
te værdi. egenkapitalen i tlp skulle derfor hæves fra 10 mio. kr. til 36 mio. kr. under hensyn
til ernst & young vurderingen. han havde ikke grund til at tvivle på vurderingen fra ernst &
young. adspurgt til oplysningen i ernst & young vurderingen om, at det var et udkast, sva-
rede han, at dokumentet blev endeligt i forbindelse med fusionen. på tidspunktet for bevillin-
                                                - 31 -
gen af de 5,5 mio. kr. havde han informationer om, at fusionen ville blive gennemført, da der
bl.a. var sendt selskabsmeddelelser ud.
banken havde også kendskab til eksterne aktieanalytikeres vurderinger af colexon energy, og
de støttede vurderingen fra ernst & young og bankens vurdering af, at der var et betydeligt
potentiale forbundet med fusionen mellem renewagy og colexon energy. colexon energy
blev bl.a. løbende fulgt og vurderet af ses research, som i en aktieanalyse fra 27. maj 2009
anbefalede et køb af aktien til kurs 8,50 euro, uagtet at den aktuelle aktiekurs på børsen i
frankfurt var 5,09 euro. der var altså en forventning i markedet om, at aktiekursen for co-
lexon energy ville stige, herunder som følge af den forestående fusion med renewagy.
adspurgt til klassifikationen b i kreditindstilling af 20. maj 2009 forklarede han, at engage-
mentets kreditscore b svarede til en probability of default på ca. 7 %. scoren var baseret på
det realiserede resultat i det aflagte regnskab for 2008, og ernst & young vurderingen indgik
ikke, hvilket var årsagen til faldet i score fra b+ til b.
med hensyn til kreditindstillingen af 4. august 2009 vedrørende bevilling af 7,5 mio. kr. til
tlp var der tale om, at toldbodgade i forbindelse med bevillingen blev konsolideret ind i
tlp-engagementet. som han husker det, blev lånet bl.a. anvendt til at nedbringe et overtræk
på 1-1,5 mio. kr. i forbindelse med bevillingen blev der stillet yderligere sikkerhed i 224.000
stk. aktier i colexon energy, hvilket betød, at låneengagementet havde en sikkerhedsmæssig
overdækning på ca. 1 mio. kr.
efter en minutiøs gennemgang af sit mailarkiv har han konstateret, at de 224.000 aktier i co-
lexon energy stammede fra dka consult, der udlånte aktierne til tlp, hvorefter tlp stillede
aktierne til sikkerhed for låneengagement. ved gennemgangen af sit mailarkiv har han ligele-
des konstateret, at tlp anvendte 5,5 mio. kr. af de bevilgede 7,5 mio. kr. til videreudlån til
dka consult.
adspurgt om capinordic bank burde have interesseret sig for, at tlp anvendte 5,5 mio. kr. af
det bevilgede lån til videreudlån til dka consult, svarede han, at der var tale om et ikke-
øremærket udlån, hvorfor tlp kunne gøre med pengene, hvad de ville. baggrunden for, at der
var tale om et ikke-øremærket udlån, var, at den sikkerhed, der var stillet i colexon-aktierne,
var større end hovedstolen, og der var ikke krav om, at engagementet skulle konsolideres med
                                               - 32 -
dka consult efter § 145 i lov om finansiel virksomhed. der var derfor ikke nogen klausul
om, hvordan penge skulle bruges. dka consult var i øvrigt en meget kreditværdig kunde,
hvorfor capinordic bank ikke ville have haft indvendinger imod, at tlp videreudlånte penge-
ne til dka consult. hertil kommer, at de aktier i colexon energy, som tlp havde lånt af
dka consult, udgjorde en sikkerhed for pengelånet mellem de to selskaber.
adspurgt hvem der havde truffet beslutningen om, at engagementet skulle nedbringes, svare-
de han, at det fulgte af den oprindelige aftale vedrørende engagementet, at det skulle nedbrin-
ges. som han husker det, blev det kodificeret allerede i juli 2009.
adspurgt om capinordic bank havde rykket tom larsen for at nedbringe engagementet, for-
klarede han, at han er sikker på, at der forud for mailen af 27. oktober 2009 havde været en
dialog mellem michael mikkelsen og tom larsen. det bekræftes også af, at michael mikkel-
sen er cc-modtager af mailen.
han er ikke enig i, at der ikke var tilstrækkelig sikkerhed for bankens lån på 7,5 mio. kr. til
tlp, idet capinordic bank havde et godt indblik i colexon-aktierne og i ernst & youngs
vurdering af, at børskursen for colexon-aktierne ikke afspejlede selskabets reelle værdi. ernst
& youngs vurdering stemte overens med aktieanalytikernes vurdering af børspotentialet. ka-
pitalforholdene og den sikkerhedsmæssige dækning var således bedre end antydet af landsret-
ten. efter hans opfattelse var der tale om et solidt engagement.
kreditindstillingen af 23. december 2009 og kontoudtog af 28. december 2009 for tlp viste
ikraftsættelsen af michael mikkelsens forslag i mailen af 28. oktober 2009 om, at overdæk-
ningen i toldbodgade kunne anvendes til sikkerhed for og/eller nedbringelse af tlps enga-
gement. der skete det, at lånet blev forhøjet hos toldbodgade, og at tlps engagement blev
nedbragt. det lån på 7,5 mio. kr., der den 4. august 2009 blev bevilget til tlp, blev nedbragt
til 0 kr. samtidig blev toldbodgades engagement styrket med sikkerhed i colexon-aktierne,
der hidtil havde været stillet til sikkerhed for tlps engagement. på dette tidspunkt var aktier-
ne i nordicom a/s endvidere blevet pantsat til sikkerhed for toldbodgades engagement.
det tlp-engagement, der blev nedbragt, var lånet i henhold til bevillingen af 4. august 2009.
de tidligere kreditter var uberørt af dispositionen.
                                                - 33 -
adspurgt hvad der skete som følge af, at finanstilsynet i december 2009 anmodede capinor-
dic bank om et review af kapitalforholdene i tlp pr. 31. december 2009, svarede han, at han
som følge af finanstilsynets anmodning modtog en mail fra tom larsen den 6. januar 2010.
mailen var vedlagt et urevideret årsregnskab for 2009 for tlp, der viste en soliditetsgrad på
24,9 %, hvilket ifølge finanstilsynets inspektionshåndbog er en god soliditetsgrad. resultat-
opgørelsen viste, at resultatet før skat var – 3,1 mio. kr. aktivmassen udgjorde 34,2 mio. kr.
og egenkapitalen var 8,5 mio. kr.
tom larsen oplyste i mail af 19. januar 2010, at han til styrkelse af tlps engagement kunne
stille sikkerhed i den friværdi, han havde i sit aktiedepot i fionia bank. mailen havde sin bag-
grund i capinordic banks drøftelser med finanstilsynet om tlps engagement. drøftelserne
førte til, at capinordic bank bad tom larsen om at styrke engagementet. capinordic bank fik
den 25. januar 2010 sekundær pant i de colexon-aktier, der lå til sikkerhed i fionia bank.
kort efter henrik vad tiltrådte som direktør i capinordic a/s, hvilket skete den 19. januar
2010, blev en række engagementer, herunder engagementet med tlp opsagt. hvis han skulle
se en linje i opsigelserne, var det, at der er tale om engagementer, som lasse lindblad – efter
henrik vads opfattelse – på den ene eller anden måde havde haft berøring med. beslutningen
om opsigelserne blev efter hans opfattelse truffet af henrik vad og mogens de linde.
det var efter hans opfattelse hverken sagligt eller bankmæssigt begrundet at opsige tlps en-
gagement. ganske få dage forinden havde capinordic bank fået styrket engagementet i kraft
af den sekundære pantsætning i colxon-aktierne, og der var sket en opsplitning af engage-
mentet med tlp og toldbodgade. det var alt sammen noget, som capinordic bank var til-
freds med. der var derfor tale om en usaglig opsigelse. opsigelsen var ikke på nogen måde
bankmæssigt begrundet, idet engagementet var sikkerhedsmæssigt afdækket.
opsigelsen skete med 2 dages varsel, og det blev i forbindelse med opsigelsen oplyst, at ca-
pinordic bank den 29. januar 2010 ville påbegynde tvangsrealisering i medfør af retsplejelo-
vens § 538 a, stk. 2. capinordic bank begyndte imidlertid ikke at realisere pantet den 29. ja-
nuar 2010, hvilket gjorde opsigelsen endnu mere uforståelig. når man har taget det første
skridt og opsagt et engagement, må man nødvendigvis også tage det næste og gå i gang med
at realisere pantet. de to skridt skal følges ad.
                                                - 34 -
da der var en sikkerhedsmæssig overdækning i engagementet ville det – i lyset af at der var
truffet beslutning om opsigelse – have været helt sædvanligt for capinordic bank at sælge de
pantsatte aktier successivt. normalt ville man således undersøge, hvad markedet kunne bære
og herefter sælge løbende over den tid, det måtte kræve. om det ville tage en uge eller 14 da-
ge, ville normalt ikke være afgørende. det afgørende ville være, at man gik i gang med salget.
capinordic bank havde helt selvfølgeligt opnået en bedre realisation, hvis man var gået i gang
med at tvangsrealisere med det samme. det understøttes også af kurslisterne.
en bank får ikke andet ud af at opsige et engagement end muligheden for at tvangsrealisere.
en debitor ser sjældent med milde øjne på en opsigelse fra en bank. en opsigelse er udtryk for
den ultimative mistillid. bankens mulighed for at lave en fælles løsning med debitor bliver
derfor sat over styr. i stedet for at afvikle engagementet på en god, fornuftig og begavet måde,
indebærer en opsigelse, at der bliver sat hårdt mod hårdt. bevæggrunden for at opsige et en-
gagement er derfor at kunne komme i gang med tvangsrealiseringen af pantet.
opsigelsen skete som bekendt i januar 2010. kurslisten viser, at det ville have været muligt at
sælge aktierne lidt efter lidt over en periode. en kursliste viser de historiske data. dem havde
man selvfølgelig ikke, da engagementet blev opsagt, men det fremgår af kurslisten, at der i
tiden omkring den 27. januar 2010 var en høj omsætning af colexon-aktien (”daily turn-
over”). kurslisten viser altså, at det ville have været muligt at realisere aktierne over en perio-
de.
man skal herudover være opmærksom på, at man ud af kurslisten kun kan læse ”daily turn-
over”. når man f.eks. gennem bloomberg eller nasdaq har adgang til de underliggende
data om ”bids and asks”, kan man se, om der er potentiale for yderligere omsætning. billedet
er derfor mere nuanceret end det, der fremgår af kurslistens oplysning om ”daily turnover”.
ved at benytte oplysningerne om ”bids and asks” ville man have haft endnu bedre mulighed
for at sælge colexon-aktierne. aktierne kunne have været realiseret over en ganske kort peri-
ode, men det skete altså ikke.
nanocover a/s (nanocover)
den eksisterende nanovirksomhed havde betydning for det lån, der blev bevilget på baggrund
af kreditindstillingen af 8. juli 2008, i kraft af det nøglepant, som capinordic bank havde i
                                              - 35 -
varelageret. nanocover var herudover interessant som selskab, fordi det var børsnoteret. det
forhold, at et selskab er børsnoteret, giver det en selvstændig værdi bl.a. i kraft af, at selskabet
på grund af børsnoteringen har aktionærer, og at der er en vis spredning mellem disse.
lånet var ikke alene baseret på værdien af børsplatformen, idet der var pant i varelageret. det
var efter hans opfattelse helt sædvanligt at bevilge et lån i en situation som den foreliggende.
ifølge finanstilsynets inspektionshåndbog værdiansættes en virksomheds samlede driftsmate-
riel, dvs. varelageret, til 50 % af den bogførte værdi, mens fakturaer har en belåningsværdi på
80 %. det betyder, at når et aktiv – i forbindelse med et salg – går fra at være en del af varela-
geret til at være en fordring, stiger belåningsprocenten fra 50 til 80.
capinordic bank havde en piccolo placeret ved nanocover, der håndhævede nøglepantet,
hvorved man sikrede sig fordringen, når der blev solgt ud. capinordic banks nøglepant havde
således en værdi på 50-80 % af ca. 5 mio. kr., hvilket betød, at engagementet var på fuldt
dækket basis.
foreholdt oplysningen i kreditindstillingen af 23. december 2008 om, at capinordic banks
indtjening på engagementet var anslået til 3 mio. kr., forklarede han, at den anslåede
indtjening var baseret på en vurdering fra investment banking. investment banking baserede
vurderingen på erfaringer med tidligere transaktioner – både i forbindelse med børsnoteringer
og kapitalfremskaffelse.
det var lidt specielt ved nanocover, at capinordic bank havde en aktiepost i selskabet. en
omdannelse af nanocover ville således også skabe en merværdi for capinordic bank. det var
således kombinationen af indtjening ved kapitalfremskaffelse, transaktionsgebyret (”transac-
tion fee”) i forbindelse med omdannelse af selskabet, og værdiregulering af capinordic banks
aktiepost i nanocover, der dannede grundlaget for den indtjening, der var anslået i kreditind-
stillingen af 23. december 2008. kreditindstillingen var udarbejdet efter dialog med niels
kryger andersen, der var direktør i investment banking. han sad med sådanne vurderinger til
daglig. de kendte de relevante procentsatser for kapitalfremskaffelse. der var tale om en helt
sædvanlig vurdering.
                                               - 36 -
capinordic bank havde en tostrenget strategi for nanocover. enten skulle man sælge nano-
cover-konceptet til andre, hvor selskabet blev solgt, som det var (”as is”), eller man skulle
finde et helt andet formål med selskabet. bemærkningen i kreditindstillingen af 23. december
2008 om, at nanocover havde potentiale til at skabe vækst og indtjening på markedet for na-
noteknologi, skulle forstås i det lys.
det ville være forkert at betegne nanocover som konkurstruet. den gældskonvertering mv.,
der skete i januar 2009, betød, at en del af nanocovers gæld blev til egenkapital, hvorved der
kom styr på kreditorerne. der var således ikke tale om et nødlidende selskab.
landsretten har ved sin bedømmelse af capinordic banks engagement med nanocover ikke
taget højde for den omstændighed, at capinordic bank havde nøglepant i nanocovers varela-
ger. capinordic banks pant i varelageret medførte i sig selv, at udlånsengagementet var fuldt
sikkerhedsmæssigt dækket.
han er ikke enig i, at der – som anført af landsretten – alene var tale om et ikke nærmere defi-
neret potentiale for indtjening. udover varelageret – og den indtjening, der kunne komme fra
salg heraf – var der et potentiale for indtjening ved, at nanocovers børsnoterede platform
kunne anvendes til en anden aktivitet. capinordic bank havde bl.a. fra ith-transaktionen er-
faring med, at børsnoterede platforme kunne anvendes til andre aktiviteter, hvilket kunne give
capinordic bank en stor og betydelig indtjening.
synerco aps (synerco)
den oprindelige bevilling til synerco på 13,5 mio. kr., som bestod af to kreditter på 6,5 mio.
og 7 mio. kr., var bevilget i december 2006, og dermed før han tiltrådte som direktør den 1.
februar 2007. der var nogle efterfølgende bevillinger, som dog ikke blev etableret, dvs. der
ikke blev trukket på de kreditter, der blev bevilget efterfølgende. det var derfor korrekt at
sige, at det samlede engagement på 13,5 mio. kr. flød fra bevillingen i december 2006.
han hørte i efteråret 2008, at synerco havde overdraget sine aktier i polinvest a/s. problem-
stillingen var, at aktierne var pantsat i forstædernes bank a/s, og at synerco dermed havde
solgt pantsatte aktier, som de ikke havde råderet over. på det tidspunkt havde capinordic
bank to projekter i bulgarien, og banken havde, så vidt han huskede, tjent 10 mio kr. ved for-
tjeneste på aktier ved projekt nr. 2. banken havde på et tidligere tidspunkt fået transport i pro-
                                               - 37 -
venuet fra salg af projekterne. der opstod en diskussion med synerco om, hvordan problemet
med overdragelsen af de pantsatte aktier skulle løses. det var michael mikkelsen, som havde
drøftelserne med direktøren i synerco, kenneth marmetschke. han deltog ikke selv i drøftel-
serne.
problemstillingen blev løst ved aftale af 6. oktober 2008 mellem synerco og dka admini-
stration aps. grunden til, at han underskrev aftalen på vegne af capinordic bank var, at afta-
len gik ud på, at synerco skulle overdrage 6 mio. kr. til dka administration i stedet for til
banken. grunden til, at c3 invest aps underskrev aftalen, var, at de havde overtaget og ud-
nyttet optionsaftalen vedrørende projekt nr. 2 i bulgarien, og på den måde blev synerco frita-
get for nogle likviditets- og garantiforpligtelser. han blev orienteret om forhandlingerne af
både michael mikkelsen og birgitte drewes fra c3 invest. det gjorde indtryk på ham, at
dka administration og dka consult også bidrog til løsningen ved at påtage sig kaution på
9 mio. kr. for synercos engagement i forstædernes bank, ligesom dka consult indbetalte de
6 mio. kr. til synercos konto i forstædernes bank.
aftalen var en god løsning på problemstillingen, fordi de havde haft et langt og udbytterigt
samarbejde med synerco. han var heller ikke interesseret i, at projektet i bulgarien led skib-
brud. endelig var engagementet med synerco på dækket basis. synerco overholdt deres for-
pligtelser over for banken, herunder rentebetalingen den 30. september 2008. der var ingen
indikationer af, at synerco havde uoverstigelige problemer. den 2. oktober 2008 var der en
forsidehistorie på børsen om, at peter forchhammer måtte give op, men der var ikke noget
hos banken, der var misligholdt. michael mikkelsen deltog efterfølgende i møder med advo-
kat troels tuxen og de finansielle kreditorer, hvor der var enighed om, at synercos aktiepo-
ster skulle afvikles kontrolleret. det bekræftede ham i, at de finansielle kreditorer ikke ville
lide tab.
ved hans vurdering af, at synerco ikke havde uoverstigelige problemer den 6. oktober 2008,
indgik oplysningerne i synercos årsregnskab for 2007 og peter forchhammers årsregnskab
for 2007.
hans vurdering af, at engagementet vedrørende synerco var på dækket basis, dvs. at blanco
var tæt på 0, var støttet af bl.a. revisionsprotokollatet om udkast til årsrapport for 2007, hvoraf
det fremgår, at der var pant i notabene.com a/s, chemometec a/s og comendo a/s. det var
                                                - 38 -
pantsætninger til sikring for synercos engagement. herudover var der ifølge håndpantsæt-
ningserklæring af 1. oktober 2008 pant i bulgarien-projekt nr. 2. værdipapirerne og hånd-
pantsætningen indgik i hans vurdering af, at engagementet var på dækket basis.
i slutningen af september/starten af oktober 2008 forhandlede banken prisen på bulgarien-
projekt nr. 2 med synerco. banken var i en god forhandlingssituation, da synerco gerne ville
ud af projektet, og banken fik et godt forhandlingsresultat.
hvis han havde vidst, at synerco kun var en måned fra konkurs, ville han ikke have accepteret
frigivelsen på 6 mio. kr. derfra kan man slutte modsætningsvist, at han ikke anede, at de ville
gå konkurs. set i lyset af, at en statsautoriseret revisor den 29. maj 2008 påtegnede synercos
årsregnskab for 2007 uden forbehold, var konkurs uden for hans forestillingsevne. nogle af
aktiverne var utvivlsomt faldet i værdi, men ikke i en sådan grad, at der ville blive tale om et
insolvent foretagende. det var heller ikke det, der kom frem på mødet med advokat troels
tuxen og de finansielle kreditorer.
han drøftede ikke løsningen på vanhjemmelsproblemet med lasse lindblad. det var ikke
lasse lindblad, som tvang eller overbeviste ham om at frigive de 6 mio. kr. det, der blev
bevilget af banken, foregik i banken på grundlag af hans beslutning eller indstilling til besty-
relsen.
toldbodgade 10 b aps (toldbodgade)
det er hans klare opfattelse, at lånet blev bevilget på bestyrelsesmøde den 19. december 2008.
tidspunktet for, hvornår lånet blev bevilget var hele omdrejningspunktet for forholdet om-
kring toldbodgade i straffesagen mod ham. frifindelsen i straffesagen betyder således, at by-
retten har lagt til grund, at lånet blev bevilget før 31. december 2008.
lånet blev bevilget med henblik på at undgå et kurstab på 26 - 27 mio. kr., der ville indtræde,
hvis nordicom-aktierne ikke blev afviklet inden 31. december 2008. for at kunne effektuere
afviklingen af aktierne blev lånet bevilget på bestyrelsesmødet den 19. december 2008. på
bestyrelsesmødet blev det drøftet, hvordan opkøbet af nordicom-aktierne skulle håndteres.
nordicom-aktierne var blevet bestilt af ole vagner på vegne af tredjemand, men der var efter-
følgende opstået problemer med at få ole vagner til at vedstå købet. løsningen på dette pro-
                                              - 39 -
blem blev, at ole vagner udarbejdede og underskrev en håndskreven aftale den 19. december
2008.
der var på bestyrelsesmødet enighed om, at kurstabet skulle bæres af ole vagner/ncap. ole
vagner ydede derfor ved den håndskrevne aftale toldbodgade et rentefrit lån, der kunne ind-
fries ved salget af nordicom-aktierne. ved samme lejlighed blev der foretaget et kreditorskif-
te på et lån således, at capinordic a/s kom til at skylde 39,8 mio. kr. til toldbodgade i stedet
for til ole vagner. de 39,8 mio. kr. stammede, som nævnt i landsrettens dom, s. 563, bl.a. fra
nogle aktier i danske bank, som ole vagner tidligere havde lånt til capinordic a/s. det var
et helt centralt element i aftalen, at ole vagner/ncap skulle bære kurstabet. dette var sikret
ved, at gælden til ncap kunne indfries til nordicom-aktiernes kursværdi, uanset hvad kursen
var.
toldbodgade havde på daværende tidspunkt en egenkapital på ca. 2,3 mio. kr. det skyldtes, at
toldbodgade på aktivsiden havde 39,8 mio. kr. i form af et tilgodehavende hos capinordic
a/s samt nordicom-aktierne, der på daværende tidspunkt havde en værdi på ca. 11,6 mio. kr.,
og på passivsiden havde gæld til capinordic bank på 36,1 mio. kr., og gæld til ncap, der var
identisk med værdien af nordicom-aktierne, dvs. 11,6 mio. kr.
adspurgt om det var i overensstemmelse med almindelig bankadfærd, at capinordic bank
havde købt nordicom-aktierne, uden at der var indgået en skriftlig aftale med ole vagner,
svarede han, at det var tilfældet. det var helt normalt, at banker indgik aktiehandler på bag-
grund af såvel mundtlige som skriftlige aftaler. det er også derfor, at alle samtaler i en banks
handelsafdeling optages. ole vagner var i øvrigt bestyrelsesmedlem i både capinordic bank
og capinordic a/s, og capinordic bank havde 4-5 måneder forinden faciliteret ole vagners
opkøb af 1/3 af aktierne i nordicom, hvilket var en transaktion på ca. 375 mio. kr., som han
vedstod og betalte. da aktierne blev købt, var der derfor ingen grund til at tro, at ole vagner
ikke ville vedstå købet.
han mener ikke, at capinordic bank løb en risiko ved at købe aktierne, uden at der var indgå-
et en skriftlig aftale med ole vagner. alt talte for, at capinordic bank kunne stole på ole
vagner.
                                              - 40 -
grunden til, at ole vagner pludselig vred sig i relation til det nye opkøb af nordicom-
aktierne, var efter hans opfattelse, at ole vagners selskaber i sommeren 2008 havde købt i alt
1/3 af aktierne i nordicom. det betød, at ole vagner ikke kunne erhverve yderligere aktier i
nordicom uden, at det medførte en pligt til at fremsætte et indløsningstilbud på de resterende
aktier. det var ikke interessant i et faldende marked.
baggrunden for, at capinordic bank ikke gennemtvang aktiehandlen, var, at der skulle findes
en løsning både for banken og for ole vagner. capinordic bank ønskede at afværge kursta-
bet, og ole vagner ønskede – på grund af reglen om indløsningstilbud – ikke at erhverve ak-
tierne. derfor fandt man en fælles løsning, og det var det, der skete ved den håndskrevne afta-
le. det forhold, at capinordic a/s afgav en tabskaution på 5 mio. kr., viser også, at der var
tale om en fælles løsning. aftalen bevirkede, at capinordic bank afværgede et kurstab på 26-
27 mio. kr.
da aftalen blev indgået var det ikke vurderingen, at der var en risiko herved. dette dels på
grund af toldbodgades egenkapital, dels på grund af at capinordic bank havde kontrol med
de transaktioner, som todbodgade foretog. det var heller ikke vurderingen, at der var risiko
for, at toldbodgade ville påtage sig yderligere forpligtelser, idet capinordic bank havde et
godt kendskab til tom larsen, og kendte ham som en dygtig forretningsmand. der forelå in-
gen skriftlig aftale, der forhindrede toldbodgade i at indgå yderligere forpligtelser, men der
var en forståelse om, hvordan toldbodgade skulle forholde sig.
adspurgt til toldbodgades deltagelse i, at der i marts 2009 blev ydet et bridge-lån til re-
newagy, forklarede han, at dette ikke var noget toldbodgade gjorde på egen hånd. der var
tale om en forretningsmulighed, som capinordic bank præsenterede for toldbodgade. det var
capinordic bank, der udbød bridge-lånet. tom larsen havde et indgående kendskab til re-
newagy. deltagelsen i bridge-lånet skete først efter, at capinordic a/s havde nedbragt told-
bodgade-engagementet med 15 mio. kr. det var ikke capinordic banks vurdering, at bridge-
lånet medførte en risiko. der var derimod tale om en ret god forretning, idet lånet havde en
høj forrentning.
han ved med sikkerhed, at bridge-lånet til renewagy blev tilbagebetalt til toldbodgade.
                                              - 41 -
kreditindstillingen af 19. juni 2009 vedrørende toldbodgade viser, at der var et maksimum på
9 mio. kr., og at blanco var 0. der var tale om en kodificering af de tidligere dispositioner fra
marts og maj 2009. kodificeringen kunne godt være sket allerede i maj 2009, men det skete
første i juni 2009. det nye engagement lå indenfor hans bevillingskompetence.
baggrunden for, at der den 10. juni 2009 blev indgået en ny aftale med toldbodgade, var, at
aftalen af 19. december 2008 var blevet opfyldt, og at der derfor var tale om et nye regime.
det ses også af aftalen af 10. juni 2009, at maksimum var 9 mio. kr. ved aftalen af 10. juni
2009 startede der et nyt forløb.
bevillingen udgik af behandlingen på bestyrelsesmøde i capinordic bank den 23. juni 2009,
idet lånet lå indenfor hans bevillingskompetence. der var således tale om en direktionsbevil-
ling, som bestyrelsen blev orienteret om.
capinordic banks opsigelse af engagementet med toldbodgade den 27. januar 2010 var på
samme måde som opsigelsen af tlps engagement dikteret af henrik vad. forholdene om-
kring de to opsigelser var tilsvarende. toldbodgade-engagementet blev opsagt, uanset at det
var på fuldt dækket basis.
til sikkerhed for toldbodgade-engagementet havde capinordic bank både pant i colexon-
aktier og nordicom-aktier. colexon-aktierne blev ikke solgt i forbindelse med opsigelsen af
engagementet. tilsvarende gjorde sig i store træk gældende for nordicom-aktierne.
af finansiel stabilitets ”strategi og dagbog for toldbodgade 10 b” fremgår, at michael mik-
kelsen – under sin ansættelse i finansiel stabilitet – var hovedansvarlig for engagementet. ud
for indførelsen fra august 2010 er det anført, at der på trods af, at der ikke umiddelbart var
yderligere sikkerheder, blev indgivet konkursbegæring mod selskabet henset til, at engage-
mentet indgik som et centralt element i carsten fodes rapport.
alpen holidays ferienhäuser gmbh (alpen holidays)
michael mikkelsen var kun i beskedent omfang med til behandlingen af engagementet med
alpen holidays, og han har svært ved at genkende michael mikkelsens beskrivelse af dette.
han kan ikke genkende, at der skulle være tale om ”reverse engineering”. han har ligeledes
svært ved at genkende martin hjort hansens beskrivelse af engagementet. martin hjort han-
                                               - 42 -
sen var involveret i sagsbehandlingen omkring engagementet, men han havde ikke beføjelse
til at bevilge lån i den størrelsesorden.
han havde gennem bankens transaktion vedrørende eurotrust fået kendskab til hotel stein-
platte allerede forud for, at bevillingen af lån til alpen holidays kom på tale. ved transaktio-
nen havde capinordic bank fået indsigt i værdioplysningerne om hotellet.
han og michael mikkelsen deltog i november 2008 i et møde med bo kristensen og peter
juul om to udlånsengagementer på hver 7,5 mio. kr., som capinordic bank havde med bo
kristensen og peter juuls selskaber, dansk anlægsinvest a/s og volleshave holding aps.
baggrunden for mødet var, at engagementerne var nødlidende.
han og michael mikkelsen ville undersøge, hvordan engagementerne kunne styrkes – enten
gennem sikkerhedsstillelse eller nedbringelse. på mødet orienterede bo kristensen og peter
juul om deres investering i hotel steinplatte, herunder om at dansk anlægsinvest og volles-
have holding havde indskudt betydelig egenkapital i hotellet. der var således en betydelig
egenfinansiering af hotellet. det var denne egenkapital, som capinordic bank overvejede at få
sikkerhed i.
adspurgt hvordan lånet på 6,5 mio. euro til alpen holidays blev anvendt, forklarede han, at
ca. 2 mio. euro blev anvendt til indfrielse af de nødlidende engagementer i henholdsvis dansk
anlægsinvest og volleshave holding. denne del af lånet kan dermed betegnes som ”gamle
penge”. af de resterende ca. 4,5 mio. euro, som kan betegnes som ”nye penge”, blev ca. 12,7
mio. kr. anvendt til indfrielse af c2 invest aps, der var kreditor i hotellet. c2 invest var sø-
sterselskab til capinordic bank. ca. 6,5 mio. kr. blev anvendt til indfrielse af et lån til et andet
søsterselskab, aktie & valutainvest aps. det resterende provenu blev anvendt til hotellets
driftsfinansiering.
han fik viden om hotellets opførelsesomkostninger på et møde med selskabets revisor, hel-
mut lettner, den 29. januar 2009 i kitzbühl, østrig. han blev bekendt med, at opførelsesom-
kostningerne udgjorde 16,9 mio. euro. i kitzbühl deltog han endvidere i et møde med regi-
onsdirektør ilona sams, bank austria, hvor han oplyste hende om capinordic banks forestå-
ende udlån til alpen holidays og den deraf følgende pantsætning. han fik indtryk af, at bank
austria var positivt indstillet overfor engagementet med hotellet. han fik bekræftet, at alpen
                                               - 43 -
holidays havde en gæld på ca. 8,75 mio. euro til bank austria. bank austrias lån lå indenfor
de første 51 % af hotellets værdi, som opgjort på baggrund af hotellets opførelsesomkostnin-
ger. de 4,5 mio. euro af capinordic banks lån til alpen holidays, der kan betegnes som ”nye
penge”, var sikret ved pant og lå prioritetsmæssigt efter bank austria. de ”nye penge” lå der-
for indenfor 51 til 78 % af hotellets værdi. de 2 mio. euro, der kan betegnes som ”gamle pen-
ge”, var også sikret ved pant og lå inden for 78 til 90 % af hotellets værdi.
forud for, at lånet blev bevilget, havde han modtaget en lang række oplysninger om hotellet,
herunder to budgetplaner. han vurderede hotellet ud fra en afkastmodel. da der var tale om et
nyetableret hotel, var det ikke atypisk, at der var underskud i indkørselsfasen. i budgetperio-
den 2010/2011 var ebit (earnings before interest and taxation) vurderet til 1,4 mio. euro,
som ved et afkastkrav på 7 % førte til en værdiansættelse af hotellet til ca. 20,2 mio. euro.
dette blev sammenholdt med opførelsesomkostningerne på 16,9 mio. euro.
med en værdi 20,2 mio. euro lå den del af lånet til alpen holidays, der kan betegnes som
”nye penge”, indenfor ca. 65 % af hotellets værdi, mens den del af lånet, der kan betegnes
som ”gamle penge”, lå inden for ca. 75 % af hotellets værdi.
udover budgetplanerne modtog capinordic bank bl.a. en værdiansættelse udarbejdet af val-
artis, hvorefter den anslåede gennemsnitsværdi af hotellet var vurderet til 16,7 mio. euro. det-
te understøttede de oplyste opførelsesomkostninger af hotellet.
adspurgt om det i forbindelse med indfrielsen af lånet til aktie & valutainvest og c2 invest
ville have været muligt eller hensigtsmæssigt at lade capinordic a/s kautionere eller på an-
den måde indestå over for capinordic bank, svarede han, at det ikke var muligt at lade capi-
nordic a/s kautionere, idet dette ville kræve en tilladelse fra finanstilsynet, da der ville være
tale om et engagement efter § 182 i lov om finansiel virksomhed. capinordic a/s havde tidli-
gere haft en kreditramme efter denne bestemmelse, som finanstilsynet ikke havde forlænget
efter den 30. september 2008. det var derfor ikke muligt at lade capinordic a/s kautionere.
det ville ikke have været muligt at indfri aktie & valutainvest og c2 invest til andet end kurs
100, idet transaktioner mellem koncernforbundne selskaber skal ske på markedsvilkår, jf. §
181 i lov om finansiel virksomhed. da de øvrige kreditorer, peter juul og bo kristensen, var
blevet indfriet til kurs 100, skulle indfrielsen af lånene til de koncernforbundne selskaber lige-
                                               - 44 -
ledes ske til kurs 100. indfrielsen til en anden kurs end kurs 100 ville have været i strid med §
181 i lov om finansiel virksomhed.
hvis man havde undladt at indfri c2 invest, ville det have betydet, at capinordic bank ikke
kunne tage pant for lånebeløbet. der blev foretaget en omprioritering af gælden i ejen-
dommen, og det var i den forbindelse nødvendigt at rense op, særligt fordi c2 invest var en
kreditor.
adspurgt om det spillede en rolle for capinordic banks lånebevilling, at gælden til aktie &
valutainvest og c2 invest blev indfriet, svarede han, at det ikke var et selvstændigt hensyn,
men var heller ikke noget, der blev tillagt negativ værdi. det talte ikke imod indstillingen, at
andre engagementer blev nedbragt.
finanstilsynets inspektionshåndbog beskriver, hvordan de enkelte dele af et engagement skal
gennemgås. i inspektionshåndbogen er det beskrevet, hvad et pengeinstitut skal undersøge i
forbindelse med bevilling af et byggelån. det er beskrevet, at der skal tages højde for en ræk-
ke ”completion risks”, dvs. risici omkring færdiggørelse af et byggeri. i denne sag var der
imidlertid ikke nogen ”completion risks”, idet hotellet var opført og færdigbygget. da ”com-
pletion risks” var elimineret, var de ikke relevante.
den rentabilitetsberegning, som capinordic bank foretog, der viste en værdi af hotellet på
20,2 mio. euro, var i overensstemmelse med den metodik, der fremgår af finanstilsynets
pantvurderingsmanual.
saldobalancen pr. 31. januar 2009 blev udarbejdet af hotellets revisor, helmut lettner. han
havde på mødet den 29. januar 2009 anmodet helmut lettner om at udarbejde saldobalancen,
idet han ønskede så fuldstændige og aktuelle oplysninger som muligt. saldobalancen viste
under ”sum klasse 0” en sum på 16,9 mio. euro. dette svarer til hotellets opførelsesomkost-
ninger, der er sammensat af grundstykket, entreprisen mv. gælden til bank austria på 8,75
mio. euro fremgik også af saldobalancen. baggrunden for, at gælden til bank austria var 8,75
mio. euro, var, at der i januar 2009 blev indfriet en garanti, som alene dækkede byggeperio-
den. gælden til capinordic bank var i saldobalancen opgjort til 5,66 mio. euro. capinordic
banks lån til alpen holidays fremgår af saldobalancen, idet han havde anmodet helmut lett-
ner om at medtage dette i saldobalancen. der er således tale om en foruddiskontering.
                                              - 45 -
egenkapitalen var i saldobalancen opgjort til – 1,396 mio. euro. der var altså en negativ
egenkapital. egenkapitalen skal imidlertid sammenholdes med ejernes mellemregningskonti
3722 (a.o. holding), 3725 (dansk anlægsinvest a/s), 3726 (jl invest holding aps) og
3727 (jalia zachariasssen). der er tale om ikke-indfriede mellemregninger, som kan opgøres
til i alt 2,6 mio. euro. mellemregningerne er udtryk for ejernes indskud i alpen holidays. ef-
ter tysk ret er mellemregningskonti efterstillet – eller subordineret – kapital. han har et godt
kendskab til tysk ret, og han havde fået at vide, at tysk og østrigsk ret på dette punkt er ens.
de ikke-indfriede mellemregninger svarede således til egenkapital, og mellemregningerne
oversteg klart den negative egenkapital.
mellemregningskontiene blev ikke indfriet i forbindelse med capinordic banks lånebevilling,
idet capinordic bank ikke havde nogen relation til jan larsen, og idet ejerne var indforstået
med omprioriteringen – i modsætning til hvad der var tilfældet med c2 invest, der ikke var
indforstået hermed.
capinordic bank havde i pantebrevsvilkår sikret sig, at bank austria ikke ville kunne udvide
sit lån til alpen holidays og dermed skubbe capinordic banks sikkerhed ned i prioritetsræk-
kefølgen, idet alpen holidays alene kunne optage yderligere lån efter capinordic banks god-
kendelse.
ved det møde han havde med ilona sams den 29. januar 2009 fik han indtryk af, at bank au-
stria var en ordentlig og reel bank. han fik også indtryk af, at bank austria ikke ville bevilge
yderligere lån, idet bank austria vidste, at der var en 2. prioritetspanthaver. det afgørende for
ham var dog, at capinordic bank var sikret mod yderligere lånoptagelse i kraft af pantebrevs-
vilkåret.
det savner mening at kalde et nyopført hotel nødlidende. der var budgetteret med underskud i
indkøringsfasen, dvs. i perioden efter etableringen, og dette er helt sædvanligt. hotellet var
ikke nødlidende. det var nyopført.
på møde med entreprenøren gerhard kienpointner og ejernes konsulent gerhard scheimer
den 28. januar 2009 fik han indtryk af, at der var tale om et hotel, som byen var meget glade
for. byen bakkede op omkring hotellet. gerhard kienpointners bror var borgmester i byen, og
                                              - 46 -
han havde derfor et godt indblik i, hvad der rørte sig. på mødet blev han betrygget i hans ind-
tryk af hotellets potentiale.
bo kristensen havde oplyst ham om, at han havde haft sonderinger om et muligt salg. bo kri-
stensen mente på baggrund af sonderingerne, at et salg ville være ukompliceret. det samme
indtryk fik han fra hotellets direktør, johan pichler, som fremviste hotellet for ham den 28.
januar 2009. johan pichler var lokal og havde føling med, hvad der rørte sig i området.
adspurgt om han forud for bevillingen af lånet havde gennemgået valartis’ præsentation af 8.
februar 2009, svarede han, at det havde han helt utvivlsomt, idet han interesserede sig for
valartis’ værdiansættelse af hotellet. han opfattede det, som valartis havde foretaget, som en
ejendomsmæglervurdering. præsentationen var en vurdering af hotellets værdi beregnet til
hotellets ejere.
han gennemgik grundigt det budgetmateriale, som capinordic bank havde modtaget, for at
sikre sig, at det var lødigt og validt. budgetmaterialet var genstand for en særskilt drøftelse på
mødet den 28. januar 2009 med gerhard scheimer, der havde udarbejdet materialet. gerhard
scheimer var tidligere investment banker og ganske kompetent. gerhard scheimer gav ham
ingen grund til at betvivle rigtigheden af budgetterne.
udbetalingerne den 6. februar 2009 skete på dette tidspunkt, idet det først var her, pantet i
ejendommen blev tinglyst. udbetalingerne skulle oprindeligt være sket den 29. januar 2009,
men under et møde med notaren viste det sig, at der var et formalitetsproblem, der gjorde, at
pantet ikke kunne tinglyses den dag. det var vigtigt for ham, at pantet var på plads, før der
skete udbetaling, således at der ikke var tale om sikkerhed for gammel gæld.
den 25. eller 26. maj 2009 deltog han i et møde i østrig, hvor bl.a. gerhard scheimer og re-
præsentanter fra bank austria deltog. mødereferatet af 28. maj 2009 er skrevet af gerhard
scheimer. de forskellige muligheder for hotellet blev drøftet på mødet. det blev oplyst, at
jjw hotels & resorts, der er en stor hoteloperatør, havde udvist købsinteresse, samt at gkm
ag og anisimov gmbh, som gerhard scheimer kendte, var fremkommet med et købstilbud
på 15 mio. euro. han var enig med bo kristensen i, at gkm ag og anisimov gmbh’s købs-
tilbud var for lavt.
                                               - 47 -
foreholdt e-mail af 29. maj 2009 fra martin hjort hansen til ilona sams, hvoraf fremgår, at
ilona havde givet udtryk for, at en salgspris på 15 mio. euro ville være fornuftig, forklarede
han, at bank austria på dette tidspunkt var blevet overtaget af unicredit group, som var me-
re restriktive end bank austria. på mødet den 25./26. maj 2009 fik han indtryk af, at bank
austria reelt mente, at 15 mio. euro var for lidt, mens det var unicredit groups opfattelse, at
15 mio. euro var nok.
adspurgt om capinordic bank retrospektivt burde have accepteret en salgspris på 15 mio.
euro, svarede han, at faktum er, at capinordic ville være dækket ind, hvis hotellet var blevet
solgt til 15 mio. euro. derfor burde banken – set i bakspejlet – have accepteret den pris.
ejerne var klart imod et salg af hotellet til 15 mio. euro, hvilket også spillede en rolle for ca-
pinordic bank. capinordic bank delte ejernes opfattelse af, at hotellet var mere værd. beslut-
ningen om, hvorvidt der skulle sælges, tilkom ahdk aps, der ejede alpen holidays. capi-
nordic bank kunne ikke gennemtvinge et salg af hotellet, medmindre capinordic bank tiltråd-
te sit pant i hotellet.
knud larsen var blevet bedt om at vurdere hotellets fremadrettede værdi. den første vurde-
ring han kom med, var imidlertid en ”as is”-vurdering. det var denne misforståelse, der førte
til, at knud larsen i første omgang vurderede hotellets værdi lavere. vurderingen var i øvrigt
mere restriktiv, end hvad der efter besigtigelsen af hotellet den 27. september 2009 var beret-
tiget. knud larsen deltog i besigtigelsen sammen med sin kollega olaf wangstein, og de var
begge meget begejstrede for hotellet. de besigtigede også sammenlignelige hoteller i områ-
det, og de gav udtryk for, at hotel steinplatte var det mest sublime, de havde set.
knud larsens endelige vurdering var en ”to be”-vurdering, dvs. en fremadrettet vurdering af
hotellets værdi. denne vurdering passede bedre med de foreliggende oplysninger om købsin-
teresse.
adspurgt om det var sædvanligt, at en bank tog hensyn til kundernes vurdering af en mulig
salgspris, svarede han, at dette var helt almindeligt, idet et salg normalt, dvs. medmindre ban-
ken har tiltrådt pantet, vil ske i samarbejde med kunden. i et sådant samarbejde er det sædvan-
ligt og relevant at høre kundens betragtninger.
                                                 - 48 -
adspurgt hvordan hotellet blev drevet i relation til kundegrupper, markedsføring mv., forkla-
rede han, at der var tale om et højkvalitetshotel, hvilket hotellet ikke havde fået markedsført
rigtigt. hotellet tiltrak således et andet kundesegment end det, der var forudsat. gæsterne fik
et ophold på et højkvalitetshotel til lavpris. det havde naturligvis en betydning for indtjenin-
gen.
under besigtigelsen af hotellet i september 2009 drøftede han kundesegmentproblemet med
knud larsen. det var også knud larsens opfattelse, at kundesegmentet var forkert. det var
hensigten, at der skulle ske markedsføring over for et nyt segment, og spørgsmålet var, om det
skulle være radisson- eller marriott-segmentet. det ville tage lidt tid at ændre segmentet, idet
man var midt i sæsonen.
det var efter hans opfattelse ikke muligt at forudse problemet omkring kundesegmentet. ho-
tellet lå rigtig godt i forhold til at kunne tiltrække velhavende gæster fra sydtyskland, her-
under münchen. der var særdeles attraktive skimuligheder og et stort og flot wellnessområde,
der var perfekt til denne målgruppe.
hotel steinplatte var i en ledelsesmæssig omlægningsperiode, idet hoteldirektør johan pichler
var ved at nærme sig sin seniortilværelse. det var grunden til, at capinordic bank sørgede for,
at hotellet fik tilknyttet den eksterne konsulent, holger brodersen, der var en velestimeret
hoteldirektør, som skulle sparre med johan pichler. holger brodersen skulle hjælpe til med at
optimere hotellet. hverken han eller bank austria kunne have indset problemet med johan
pichler på forhånd. det var en erkendelse, der kom hen ad vejen, og da den kom, sørgede han
for, at holger brodersen blev tilknyttet som konsulent for at styrke ledelsen.
baggrunden for, at capinordic bank og bank austria i sommeren 2009 valgte at understøtte
hotellets drift i fordelingsforholdet 50/50, var, at det ville være et forkert signal at sende at
lave en sæsonlukning af hotellet. drøftelserne om tilførsel af likviditet foregik hen over som-
meren 2009, og da skisæsonen starter i oktober, var det vurderingen, at det ville være mest
hensigtsmæssigt at holde hotellet åbent. likviditetstilførslen var udtryk for, at såvel capinor-
dic bank som bank austria troede på hotellet og på den forestående skisæson 2009/2010.
det er ikke korrekt, at knud larsen blev presset til at ændre sin vurdering af hotellet. grun-
den til, at vurderingen blev ændret, var, at der var en misforståelse omkring vurderingstemaet.
                                               - 49 -
den første vurdering var en ”as-is”-vurdering, men han var blevet bedt om at lave en ”to-be”-
vurdering.
adspurgt til finanstilsynets bedømmelse af capinordic banks engagement med alpen holi-
days forklarede han, at finanstilsynet gennemgik engagementet i december 2009, og at tilsy-
net i en præsentation i januar 2010 vurderede, at der var et nedskrivningsbehov på 18 mio. kr.
det skal imidlertid sammenholdes med, at capinordic bank havde fået indfriet nødlidende
engagementer for stort set samme beløb, hvorfor der reelt var tale om et nulsums-spil.
lånene til alpen holidays blev ikke bevilget alene ud fra en forventning om, at hotellet kunne
sælges på kort sigt. capinordic bank havde fuld sikkerhed for lånet, og det var det afgørende.
det er forkert, når det i landsrettens dom er anført, at der ikke var interesserede købere. der
var et konkret købstilbud, ligesom der var udvist interesse for hotellet fra andre potentielle
købere. hotellet var ikke nødlidende. det var nyopstartet. det giver bankfagligt ikke mening
at kalde hotellet nødlidende.
bank austria havde tinglyst 1. prioritetspant for 11,9 mio. euro, men den underliggende gæld
til bank austria var 8,75 mio. euro, og det er den underliggende gæld, der er afgørende. der
var en forskel på 23 - 24 mio. kr. mellem pantet og gælden.
baggrunden for, at der ikke forelå en formel bestyrelsesgodkendelse, inden lånet blev bevil-
get, var, at den del af bevillingen, der blev ført ud af koncernen, lå inden for hans bevillings-
kompetence. af alpen holidays kontoudtog fremgår således, at saldoen den 5. februar 2009
var 0 kr. herefter blev der den 6. februar 2009 hævet 7,459 mio. kr. til driften af hotellet,
500.000 kr. til krankenkasse, og 581.000 kr. til stempelafgift. den 6. februar 2009 skete der
endvidere indfrielse af bo kristensen og peter juuls engagementer, indfrielse af capinordic
a/s og indfrielse af ao holding. størstedelen af de omtalte beløb blev således i capinordic-
koncernen, idet de enten blev betalt til capinordic a/s, capinordic bank eller dets søstersel-
skaber. når alt summes op, var situationen den, at det alene var ca. 8,5 mio. kr., der gik ud af
koncernen. dette beløb var klart indenfor hans bevillingskompetence.
alle dispositionerne var på forhånd afstemt med bestyrelsesformanden, og selv hvis man fore-
stillede sig, at bestyrelsen i sidste ende ikke havde bevilget lånet, ville pengene kunne føres
                                              - 50 -
tilbage til banken fra de koncernforbundne selskaber. selskaberne ville være nødt til at tilba-
geføre, hvis der blev truffet en bestyrelsesbeslutning herom.
administrationsselskabet af 1. august 2008 aps (administrationsselskabet)
han kan ikke genkende michael mikkelsens forklaring om, at michael mikkelsen skulle have
været modstander af engagementet med administrationsselskabet. det stemmer heller ikke
med, at michael mikkelsen medunderskrev finansieringstilsagnet af 27. august 2009. inden
michael mikkelsen underskrev finansieringstilsagnet havde han i øvrigt fået en række nye
oplysninger.
carsten leveaus bistand med nedbringelse af centerplan-engagementet medførte, at dette
engagement blev nedbragt med ca. 75 mio. kr. som følge af en transaktion med p-husene.
herudover blev centerplan-engagementet nedbragt med yderligere 30 mio. kr., da allokton
ab-aktierne blev solgt til et hollandsk selskab. carsten leveau medvirkede også til, at capi-
nordic bank fik pant i to svenske ejendomsporteføljer og til, at banken fik pant i tre ejen-
domme i danmark (østmarken, sydmarken og et p-hus i billund), hvilket gav et provenu på
2-3 mio. kr. capinordic bank ville ikke kunne have fået tilført sikkerheden uden hjælp fra
carsten leveau. capinordic banks transaktionsindtægter på centerplan kan – udover renter
og indtægter på udlånsengagementet – opgøres til ca. 48 mio. kr.
der ville ikke have været noget til hinder for at give carsten leveau et konsulenthonorar, men
aftalen blev i stedet, at banken ydede ham et lån. hvis carsten leveau havde fået et honorar,
ville det i lyset af, at engagementet blev nedbragt med ca. 100 mio. kr. og indtjeningen på ca.
48 mio. kr., ikke have været usædvanligt, hvis det var i niveauet 5-7 mio. kr.
det er helt almindeligt, at banker mv. får bistand af fallenter til afviklingen af aktiver, idet det
er almindeligt kendt, at det er bedst at afsætte aktiver i et venligt stemt miljø. fallenter bi-
drager derfor helt sædvanligt, men de gør det ikke gratis.
han havde et forudgående kendskab til ejendommen i k/s bryggen, da han har boet på chri-
stianshavn siden 1985 og ofte færdes på islands brygge. der er tale om en stor, karakteristisk
og velbeliggende ejendom på islands brygge. capinordic bank kendte endvidere ejendom-
men i forvejen via centerplan-engagementet, hvor banken havde arbejdet på en rekonstruk-
tion af centerplan bl.a. sammen med advokatfirmaet bech-bruun. i forbindelse med rekon-
                                              - 51 -
struktionen var ejendommen i k/s bryggen i spil. i rekonstruktionsplanen fra efteråret 2008
er det anslåede provenu på ejendommen anført til ca. 20 mio. kr.
capinordic bank havde kendskab til, at københavns universitet havde planlagt at fraflytte
lejemålet i 2013. det var imidlertid ikke negativt, da ejendommen havde en betydelig lejere-
serve. lejen kunne således reguleres op ved nye lejere.
københavns universitet havde på daværende tidspunktet endnu ikke opsagt lejekontrakten.
han ved ikke, hvornår universitetet faktisk flyttede ind på det nye campus, men han mener, at
de startede en successiv indflytning i 2015.
foreholdt michael mikkelsen mail af 29. maj 2009, der indeholder en negativ bedømmelse af
lånet til administrationsselskabet, forklarede han, at der fremkom nye, væsentlige oplysnin-
ger i løbet af lånesagsbehandlingen. han havde møde med carsten leveau den 28. maj 2009,
hvor carsten leveau udleverede en optionsaftale og redegjorde for det af pwc udarbejdede
2008-årsregnskab for k/s bryggen. det fremgik heraf, at k/s bryggen havde en egenkapital
på 48 mio. kr. der fremkom også nye budgetoplysninger, der viste, at 1. og 2. prioritetslåne-
ne var relateret til cibor 3. i den pågældende periode faldt cibor 3-renten ganske betragte-
ligt fra ca. 6 % til ca. 1,7 %. de nye budgetter fra august 2009 tog højde for dette rentefald.
michael mikkelsens mail af 29. maj 2009 må ses i lyset af de oplysninger, han havde på da-
værende tidspunkt, og det var ikke de samme oplysninger, som da lånet blev bevilget. mi-
chael mikkelsen havde ikke det fuldstændige billede.
det forhold, at dka consult var indtrådt som optionsgiver i stedet for julemosegaard aps,
da den første del af lånet blev bevilget, betød ikke, at der var tale om et engagement omfattet
af lov om finansiel virksomhed § 78. lasse lindblad var hverken en del af ledelsen i julemo-
segaard eller dka consult. § 78 fik i 2012 et andet indhold, men i 2009 var der ikke tale om
et § 78-engagement. han var særlig opmærksom på reglerne i lov om finansiel virksomhed,
herunder § 78.
adspurgt om den første del af lånet var bevilget uden sikkerhed, svarede han, at det ikke var
tilfældet. i juni 2009 forelå der et årsregnskab for k/s bryggen, der var udarbejdet af pwc
med en blank revisionspåtegning, som viste en egenkapital på 48 mio. kr. den foreliggende
                                              - 52 -
option betød, at carsten leveau mod en optionspræmie på 3 mio. kr. kunne erhverve retten til
senere at købe anparten (halvdelen af k/s bryggen) for 3,5 mio. kr. det betød, at han via op-
tionen kunne erhverve et aktiv til en værdi af 24 mio. kr.
optionen havde en betydelig værdi. der findes optioner inden for mange forskellige områder,
f.eks. aktier, ejendomme og sågar fodboldspillere, og sådanne optioner kan naturligvis værdi-
ansættes. det, der var særligt ved netop denne option, var, at den skulle udnyttes inden ud-
gangen af august 2009, hvorfor den havde en meget kort løbetid. ved anvendelse af bereg-
ningsmodellen ”black-scholes”, hvor der tages højde for rente og løbetid, havde optionen en
værdi af ca. 19 mio. kr. det er derfor ikke rigtig, at lånet blev bevilget uden sikkerhed.
optionsaftalens pkt. 3.4. indebar, at hvis optionshaver ved ”closing” ikke var i stand til at af-
regne kontant med optionsudsteder, ville optionsudsteder yde et lån til optionshaver. lånet
skulle forrentes med 2 % per kvartal, jf. optionsaftalens pkt. 3.5. pkt. 3.4. og 3.5. indebar så-
ledes, at hvis administrationsselskabet ikke var i stand til at afregne kontant, ville dka con-
sult yde administrationsselskabet et lån til dækning af købesummen. det indebar, at når op-
tionspræmien på 3 mio. kr. var betalt, ville det forhold, at man ikke kunne betale de efterføl-
gende 3,5 mio. kr., ikke betyde, at optionspræmien var tabt. dka consult var i den situation
forpligtet til yde et lån til dækning af købesummen. der var altså sikkerhed for, at optionen
kunne finansieres. pkt. 3.4. og 3.5. var således også en klar fordel for administra-
tionsselskabet.
af finansiel stabilitets strategi og dagbog fremgår, at administrationsselskabet blev erklæret
konkurs på begæring af finansiel stabilitet, og det underliggende aktiv, ejendommen snor-
resgade, var solgt til thylander gruppen. det fremgår, at der ikke ville være provenu til fi-
nansiel stabilitet, men finansiel stabilitet havde sikret fuld dækning til pantebrevsselskabet,
som havde det yderste tinglyste pant på 7 mio. kr., der var fuldt nedskrevet. udsagnet i strate-
gi og dagbogen kan virke indforstået, men skal ses i lyset af, at gudme raaschou bank er
synonym for pantebrevsselskabet. det fremgår af carsten leveaus brev til michael mikkelsen
af 6. oktober 2009, at regstrupparken var kunde i gudme raaschou bank, der på dette tids-
punkt var blevet overtaget af finansiel stabilitet. han formoder, at indfrielsestilbuddet blev
fremsat, idet regstrupparken manglende penge, og at gudme raaschou bank/finansiel stabi-
litet derfor havde presset regstrupparken. når det af finansiel stabilitets strategi og dagbog
                                              - 53 -
fremgår, at regstrupparkens pantebrev på 7 mio. kr. var fuldt nedskrevet, er det udtryk for, at
der ikke var bonitet i regstrupparken.
det er ikke korrekt, at der ikke var midler til, at der kunne betales afdrag til administrations-
selskabet. det fremgår af k/s bryggens budget fra august 2009, at k/s bryggen ville ned-
bringe sin gæld med ca. 2 mio. kr. hvert år. aktivet blev således 2 mio. kr. mere værd år for
år.
udover afviklingen af gælden, var der i budgettet også lagt op til, at der skulle ske udlodning
til kommanditisterne, dvs. essex og administrationsselskabet. udlodningen sikrede, at admi-
nistrationsselskabet også herigennem kunne betale sine renter.
adspurgt om han havde kendskab til essex’ økonomiske udfordringer, da lånet blev bevilget,
svarede han, at det havde han ikke. ud fra essex’ årsrapport kunne man læse, at essex var en
meget velhavende koncern, der – som han husker det – havde en egenkapital på langt over 1
mia. kr. han kendte essex fra dagspressen og var herigennem blevet opmærksom på, at essex
var på udkig efter opkøb. han havde indtryk af, at essex var en seriøs og veldrevet virksom-
hed. han kendte advokat torben schøn, der også var bestyrelsesformand i centerplan, og han
kendte ejeren af essex, peter halvorsen, fra medierne.
foreholdt beskrivelsen i finanstilsynets pantvurderingsmanual om ”check af værdiansættelse
af erhvervsejendommen”, forklarede han, at det fremgår heraf, at der skal anvendes en renta-
bilitetsberegning ved værdiansættelse af erhvervsejendomme. ved kontrol af værdiansættelse
af erhvervsejendomme (uden besigtigelse) anvender finanstilsynet et excel-ark. det fremgår
af excel-arket, at værdiansættelsen sker på baggrund af markedslejen, driftsomkostninger og
forrentningskrav.
når han anvender finanstilsynets beregningsmodel og sammenholder den med oplysningerne
om lejeniveau, omkostningsprocenten og rentekrav, der følger af pantvurderingsmanualen, på
ejendommen i k/s bryggen, viser det en skønnet ejendomsværdi på 122,5 mio. kr.
det stemmer også med den afkastberegning, som pwc lavede i k/s bryggens 2008-års-
regnskab, hvor ejendommen var vurderet til 128 mio. kr. denne afkastmodel var lavet på
baggrund af den faktiske leje og de faktiske omkostningsprocenter.
                                              - 54 -
adspurgt til baggrunden for, at der blev bevilget et lån til betaling af 1. rate, forklarede han, at
det gjorde der, idet de oplysninger, der blev præsenteret for ham i form af optionsaftalen og
2008-årsrapporten, viste, at carsten leveau for en optionspræmie på 3 mio. kr., og en efter-
følgende betaling af 3,5 mio. kr., kunne erhverve halvdelen af k/s bryggen, der havde en
egenkapital på 48 mio. kr., dvs. et aktiv på 24 mio. kr.
der var gæld i ejendommen for ca. 75 mio. kr., og administrationsselskabet og essex havde
hver et tilgodehavende på 7,5 mio. kr. administrationsselskabets-engagement ville derfor
kunne indfries, selv hvis ejendommen blev solgt til 90 mio. kr. med pwc’s værdiansættelse af
ejendommen til 128 mio. kr. for øje, var der derfor rigelig friværdi i ejendommen.
adspurgt om baggrunden for, at capinordic bank bevilgede et lån til betaling af 2. rate, for-
klarede han, at denne rate vedrørte finansieringen af købet af andelen for 3,5 mio. kr. capi-
nordic bank havde på dette tidspunkt modtaget nye oplysninger, bl.a. i form af budgetterne,
der viste, at ejendommen var cash-flow positiv i en sådan grad, at gælden blev afviklet med 2
mio. kr. hvert år. det var efter hans opfattelse derfor en ganske interessant ejendom, og derfor
ville banken gerne være med til at finansiere 2. rate. når dette blev kombineret med likvidi-
tetstilsagnet fra essex, var der tale om et godt og velbelåningsegnet aktiv. hvis capinordic
bank ikke havde bevilget lånet, havde dka consult været forpligtet hertil, jf. optionsaftalens
pkt. 3.4.
adspurgt om der senere er kommet nye oplysninger frem, der ville have haft betydning for
bevillingen, svarede han, at det under straffesagen mod ham kom frem, at administrations-
selskabet – udover kontoen i capinordic bank – havde et indestående i nordea på 500.000
kr., hvilket styrkede administrationsselskabets bonitet.
adspurgt hvorfor kreditten til carsten leveaus ægtefælle blev behandlet på bestyrelsesmødet
den 23. juni 2009, forklarede han, at det fulgte af direktionsinstruksen, at der skulle orienteres
om direktionsbevillinger på mere end 2,5 mio. kr. samtidig orienterede han om, at carsten
leveaus personlige overtræk blev indfriet.
de aktiver, som centerplan solgte i 2008 var alle ledsaget af optionsaftaler, der gjorde det
muligt for centerplan at købe aktiverne tilbage til en forud defineret pris. det var bl.a. tilfæl-
                                              - 55 -
det for p-husene og k/s bryggen. da salget skulle ske til en forud defineret pris, var det min-
dre interessant, hvem der måtte eje aktivet, når det blev solgt tilbage. det forhold, at capinor-
dic bank lånte penge til en kunde med henblik på at købe et aktiv fra dka consult, var der-
for ikke styret af uvedkommende interesser.
med den værdi, som ejendommen i k/s bryggen havde, kan man ikke sige, at der var nogen
risiko ved capinordic banks udlån til administrationsselskabet. også af den grund er det ikke
korrekt at sige, at udlånet var styret af uvedkommende interesser.
adspurgt om det forhold, at essex i efteråret 2009 begyndte at tage af k/s bryggens likvidi-
tet, forklarede han, at han, mens han var bankdirektør, rettede henvendelse til essex og deres
advokater, og det blev drøftet, hvordan situationen skulle løses. essex’ advokat, advokat ja-
cob fenger, bekræftede, at ejendommen var cash-flow positiv, og man var derfor tæt på at
finde en løsning. processen var i gang. hvis han havde være direktør i capinordic bank efter
januar 2010, havde han sørget for, at der blev fulgt op på, at essex havde ”lånt” af kassen. det
var nødvendigt at inddække restancen, så man ikke risikerede, at ejendommens finansiering
blev misligholdt.
det er efter hans opfattelse ikke sædvanlig bankmæssig varetagelse af capinordic banks inte-
resser, at der efter januar 2010 ikke blev fulgt op over for essex. det er hans vurdering, at
essex skulle betale pengene tilbage. herudover burde alle kunne se, at en ejendom, der er
cash-flow positiv, har brug for ro.
hvis man forestillede sig, at essex ikke kunne føre beløbet tilbage, var der, som han så det, to
muligheder. der kunne træffes en beslutning om, at der skulle lægges ud for terminsydelsen,
så k/s bryggen ikke misligholdt sine forpligtelser, alternativt kunne bestræbelser på salg af
ejendommen påbegyndes. carsten leveau iværksatte forsøg på at sælge ejendommen. efter
hans opfattelse ville den bedste løsning have været at lægge ud for terminen, idet der relativt
set var tale om en mindre post, og idet ejendommen var cash-flow positiv.
adspurgt hvordan han ville have forholdt sig til cowi’s rapport, der redegjorde for, at der
var et stort udbedringsbehov for ejendommen, forklarede han, at han ikke uden videre ville
have accepteret rapportens konklusioner. han har ikke selv set cowi-rapporten, da den er fra
tiden efter hans ansættelse i capinordic bank, men det er klart, at man normalt vil efterprøve
                                              - 56 -
forudsætningerne i en sådan rapport. særligt i en situation som den foreliggende, hvor der var
indgået en aftale om salg af ejendommen for 91 mio. kr. til aberdeen. et sådant salg ville ha-
ve dækket capinordic bank ind, men salget blev efterfølgende ikke gennemført.
ejendommen var en central del af straffesagen i retten i lyngby, hvorfor han også siden sin
fratrædelse fra capinordic bank har interesseret sig for ejendommen. han har bekendte, der
har et godt kendskab til ejendommen. han har imidlertid ikke kunnet få bekræftet, at de ud-
bedringer, som cowi-rapporten pegede på, sidenhen er blevet foretaget.
anbringender
appellanterne har overordnet anført, at finansiel stabilitet ikke har søgsmålskompetence og
ikke har en værnet erstatningsretlig interesse, at de ikke har pådraget sig erstatningsansvar
over for capinordic bank i forbindelse med de 11 konkrete udlånsengagementer, og at et
eventuelt erstatningsansvar er bortfaldet som følge af meddelt decharge på bankens general-
forsamlinger eller i hvert fald bør lempes.
vedrørende søgsmålskompetence er anført navnlig, at overdragelsesaftalen af 11. februar
2010, hvor capinordic banks konkursbo overdrog sine aktiver til et datterselskab af finansiel
stabilitet, ikke indebærer, at finansiel stabilitet kan rejse erstatningskrav mod bankens tidli-
gere ledelse. der var tale om en almindelig aktivoverdragelse, som ikke indbefattede eventu-
elle erstatningskrav. det er desuden ikke dokumenteret, at overdragelsen er sket i overens-
stemmelse med lov om finansiel stabilitet, der opstiller en række betingelser for overtagelse af
et pengeinstitut. hertil kommer, at lov om finansiel stabilitet ikke giver hjemmel til at anlæg-
ge søgsmål mod en banks tidligere ledelse.
staten og dermed finansiel stabilitet har ikke en erstatningsretlig værnet interesse i det rejste
erstatningskrav, idet statens udgifter blev afholdt med henblik på at varetage erklærede sam-
fundspolitiske formål, der ikke indbefatter et erstatningsopgør med enkelte bankers ledelser.
havde staten ment noget andet, ville det være kommet til udtryk i lovgivningen om bankpak-
kerne.
med hensyn til spørgsmålet, om der er handlet ansvarspådragende, er anført navnlig, at be-
dømmelsen heraf skal ske på grundlag af de almindelige erstatningsretlige regler, herunder
den almindelige culparegel. der er ikke holdepunkter for, at erstatningsansvaret for bestyrel-
                                              - 57 -
sen og direktionen i en bank skal behandles anderledes end det, der i almindelighed gælder for
bestyrelsen og direktionen i et aktieselskab. også i sager om en bankledelses erstatningspligt
skal der således foretages en bedømmelse af, om ledelsesmedlemmerne på oplyst grundlag
har truffet forsvarlige forretningsmæssige dispositioner. der må kræves klare holdepunkter
for forsømmelighed, idet forretningsmæssige dispositioner ikke kan foretages med høj grad af
sikkerhed, og der skal således være rum for fejltagelser.
de krav, som finansiel stabilitet har fremsat, skal bedømmes ud fra, hvad capinordic bank
havde kunnet kræve i erstatning med hensyn til tab på lån, som bankens ledelse eller direktion
har bevilget. det betyder, at der ved fastlæggelsen af den standard, der gælder for culpabe-
dømmelsen, skal tages hensyn til bankens forretningsgrundlag og risikoprofil, da dette sætter
rammerne for den låneaktivitet, som banken accepterede. capinordic bank havde som en del
af sit forretningsgrundlag at opbygge en kundekreds af velhavende og transaktionsdrevne
kunder ved akkvisition i stifternes og ejernes eget forretningsnetværk. dette må tillægges be-
tydning ved den erstatningsretlige bedømmelse. finansiel stabilitets kritik af bankens udlån er
udtryk for en holdning om, at banker skal drives og ledes efter standarder, som finansiel sta-
bilitet – og ikke bankerne selv – tilrettelægger. dette har ikke tilsynsretlig – og i endnu min-
dre grad erstatningsretlig – hjemmel. en banks ledelse er fuldt ud berettiget til at tage hensyn
til f.eks. om en låneforretning kan understøtte bankens øvrige forretningsvirksomhed, f.eks.
ved at tilføre kunder til bankens aktiviteter inden for investment banking, ligesom der kan
tages hensyn til bl.a. et udlåns påvirkning af værdien af bankens egne aktiebesiddelser. ledel-
sen må således gerne bevilge et lån, som måske har en udvidet risiko, hvis det sker som led i
en forrentningsmæssig vurdering af, at lånet samlet vil tilføre banken økonomiske fordele, der
opvejer en forøget risiko på lånet. dette vil kunne være tilfældet, hvor lånebevillinger fører til
afledt indtjening. det vil også være et legitimt forretningsmæssigt hensyn, hvis en bank ved
en lånebevilling tager hensyn til koncernens samlede stilling. det er dog samtidig klart, at en
bank ikke på bekostning af bankens solvens må tage sådanne hensyn, men det har heller ikke
været tilfældet med capinordic bank.
den finansielle lovgivning, herunder lov om finansiel virksomhed § 70 og § 71, og finanstil-
synets virksomhed på grundlag heraf sætter rammerne for den virksomhed, som banker må
drive. loven indeholder ingen regler om kreditvurdering, sikkerhedsstillelse, blanco eller kre-
ditindstillinger. heller ikke de bekendtgørelser og vejledninger, der er udstedt i henhold til
loven, indeholder regler om kreditvurdering. lov om finansiel virksomhed må forstås sådan,
                                               - 58 -
at en bank må påtage sig de forretningsmæssige risici, den ønsker, forudsat at disse er dækket
af bankens basiskapital.
finanstilsynet fører tilsyn med, at banker indrettes og drives med en sædvanlig, forsvarlig
organisation, og at deres solvens er korrekt opgjort og forsvarligt kan understøtte bankernes
udlånsvirksomhed. inden for disse rammer bestemmer bankerne imidlertid selv, hvordan de
vil drive deres virksomhed. bankerne må principielt bevilge de lån, de vil, på baggrund af de
sikkerheder og den tilbagebetalingsevne, som de finder passende. samtlige lån, der er gen-
stand for erstatningskrav i denne sag, overholder de begrænsninger om store lån, der følger af
§ 145 i lov om finansiel virksomhed. capinordic banks kvartalsvise indberetning af dens sto-
re lån, herunder om lånet til alpen holidays, førte ikke til nogen reaktion fra finanstilsynet.
bankens konkurs skyldtes ikke, at ledelsen havde bevilget lån, der på tidspunktet for lånebe-
villingerne truede bankens solvens. havde det været tilfældet, ville der have foreligget helt
anderledes tilsynsreaktioner fra finanstilsynet, der fulgte banken meget tæt i et såkaldt skær-
pet tilsyn. bankens konkurs skyldtes årsager, som bankens ledelse ikke kunne forudse, nemlig
finanskrisens betydning for boniteten af udlån, som var bevilget på et tidligere tidspunkt, og
trusler om omstødelsessager, der førte finanstilsynet til at kræve hensættelser med hensyn til
såkaldte operationelle risici.
det påhviler finansiel stabilitet at føre bevis for, at der er handlet ansvarspådragende. finan-
siel stabilitet har fravalgt at belyse de enkelte lånebevillinger ved indhentelse af en skønser-
klæring, selvom det havde været enkelt at indhente en sådan. finansiel stabilitets undladelse
heraf bevirker, at enhver tvivl om, hvorvidt de ved deres dispositioner har handlet ansvarspå-
dragende, herunder enhver tvivl om bedømmelsen af det grundlag, som forelå for deres dispo-
sitioner, må komme finansiel stabilitet til skade.
der ikke er grundlag for at gøre erstatningsansvar gældende for de lån, som blev gennemgået
af capinordic banks revisorer, og som revisorerne fandt var udtryk for en almindelig forret-
ningsmæssig risiko. når bankens revisorer på grundlag af en selvstændig gennemgang og
vurdering af kundernes økonomiske forhold og værdien af de stillede aktiver ud fra mindst
samme oplysninger, som forelå for bestyrelse og direktion, har konkluderet, at et lån havde en
almindelige forretningsmæssig risiko, må det kræve ganske særlige holdepunkter at nå til en
konklusion om, at de ved lånets bevilling indså eller burde indse, at lånets risiko lå udover det
                                               - 59 -
forsvarlige. sådanne særlige holdepunkter foreligger ikke. det må tillægges betydning, at
revisornævnet ved kendelse af 18. juni 2015 ikke fandt det godtgjort, at bankens revisorer
havde tilsidesat god revisorskik ved deres vurdering af de lån, der er behandlet i revisionspro-
tokollen for bankens årsrapport for 2007.
det skal ved ansvarsbedømmelsen endvidere tillægges betydning, at revisionen som led i den
almindelige revision af årsrapporten også forholdt sig til målingen af bankens aktiver og pas-
siver og dermed også til, om bankens øvrige udlånsengagementer var opgjort korrekt. når
revisionen har givet blank påtegning på årsrapporterne for 2007 og 2008, er det udtryk for, at
revisionen har tilsluttet sig indregningen af alle bankens udlån, og når revisionen ikke har
taget forbehold overfor ledelsesberetningens oplysning om, at bankens lån var dækket af sik-
kerheder, har revisionen hermed tilsluttet sig, at det gælder alle bankens udlån.
finanstilsynet har ved sit tilsyn med capinordic bank flere gange bedømt bankens lån, herun-
der lånene til synerco, adr, savoretti, lake dümmer og centerplan allokton, uden at have
konstateret nedskrivningsbehov. finanstilsynets oplysningsgrundlag var mindst det samme
som det, der forelå for bestyrelsen og direktionen. det er korrekt, at finanstilsynets gennem-
gang af en banks lån har til formål at vurdere, om der er et nedskrivningsbehov eller behov for
en solvenshensættelse med henblik på bedømmelsen af bankens solvens. det er imidlertid
ikke korrekt – som anført af finanstilsynet – at tilsynets vurderinger af den grund skulle være
anderledes end den vurdering, der foretages i forbindelse med en lånebevilling. for at be-
dømme, om der er et nedskrivningsbehov, må finanstilsynet nødvendigvis forholde sig til de
samme forhold, som er af betydning for bevillingen af et lån, nemlig debitors evne til at tilba-
gebetale og sikkerhedernes værdi. det bestrides ikke, at finanstilsynets gennemgang ikke har
til formål at afgøre, om en bevilling af et lån har været culpøst. det må imidlertid forholde sig
sådan, at hvis finanstilsynet ved en efterfølgende vurdering af et lån, der er foretaget på
samme – eller måske bedre – oplysningsgrundlag, end da lånet blev bevilget, finder, at der
ikke er et nedskrivningsbehov, skaber dette en uafviselig formodning for, at bevillingen ikke
har været uforsvarlig.
når capinordic banks udlån i 2008 begyndte at få forringet bonitet, skyldtes det den finan-
sielle krise. det var ikke enestående for capinordic bank, at lån med svækket bonitet var van-
skelige at nedbringe. på trods heraf lykkedes det banken at nedbringe en række udlån. der var
ingen solvensmæssige grunde, der talte for, at capinordic bank skulle ophøre med at udlåne
                                               - 60 -
penge. banker lever heraf, og capinordic bank havde, hvilket finanstilsynet var enig i, en
usædvanlig høj solvens og dermed grundlag for at opretholde sin udlånsforretning.
der er ikke grundlag for den kritik, som blev rejst i såvel finanstilsynets plancher fra mødet i
januar 2010 som i finanstilsynets udtalelse af 14. oktober 2010, af, at banken på trods af fi-
nanstilsynets advarsler om, at bankens udlån havde en dårlig bonitet, fortsatte med at yde væ-
sentlige nye og forøgede udlån i slutningen af 2008 og begyndelsen af 2009, samtidig med at
banken kun i begrænset omfang nedbragte sine svage udlån. banken kunne naturligvis ikke
fremtvinge en betalingsevne, der ikke var til stede, hvorfor nedbringelse af de svage udlån var
vanskelig. på trods af den finansielle krise lykkedes det imidlertid banken i betydeligt omfang
at nedbringe udlånet i løbet af 2008. de lån, som blev ydet i den pågældende periode, kunne
rummes indenfor bankens kapitalberedskab.
der er ikke grundlag for at anse nogle af de 11 udlånsengagementer for at være båret af uved-
kommende interesser. det var en del af capinordic banks forretningsgrundlag, at låneenga-
gementer nogle gange blev indgået med selskaber, hvori medlemmer af bestyrelsen havde
ejerinteresse, eller med selskaber, som medlemmer af bestyrelsen havde forretningsmæssig
forbindelse med. banken blev således etableret, fordi initiativtagerne ønskede at skabe en
finansiel koncern, som de selv ejede, med henblik på selv at oppebære indtægterne fra in-
vestment banking-ydelser og andre bankydelser i forbindelse med deres forretningsmæssige
aktiviteter i stedet for at betale andre banker herfor. samtidig ville de via deres eget forret-
ningsnetværk tiltrække andre kunder til banken. det var således en del af bankens forret-
ningsgrundlag at ”sammenblande” initiativtagernes forretningsmæssige aktiviteter med ban-
kens forretninger, herunder ved at tilføre forretning fra initiativtagernes netværk. der var der-
for ikke noget underligt i, at flere låneengagementer havde direkte eller indirekte forbindelse
til selskaber, som f.eks. ole vagner, erik damgaard eller lasse lindblad ejede helt eller del-
vis. capinordic bank og dens bestyrelse var stedse opmærksom på, at denne sammenblanding
skulle ske med respekt for gældende regler, herunder § 78 i lov om finansiel virksomhed. det
må også tillægges betydning, at finanstilsynet, som ved gennemgang af bankens låneenga-
gementer var vidende om flere låneengagementer, hvor kunderne havde forbindelser til sel-
skaber helt eller delvist ejet af bestyrelsesmedlemmer, ikke konstaterede overtrædelser af §
78. revisionen, som havde pligt til at reagere, hvis den blev opmærksom på overtrædelser af
lovgivningen, konstaterede heller ikke sådanne overtrædelser.
                                               - 61 -
i tilfælde, hvor et lån blev bevilget af bankens bestyrelse, er henrik juul ansvarsfri, idet han
som direktør ikke kan gøres ansvarlig for en disposition foretaget af bankens bestyrelse. dette
gælder selv om den kreditindstilling, der lå til grund for bevillingen, var udarbejdet eller god-
kendt af ham.
i tilfælde, hvor et lån blev bevilget af henrik juul, er claus ørskov og lasse lindblad an-
svarsfri, idet de ikke kan gøres ansvarlig for en disposition foretaget af bankens direktion.
claus ørskov og lasse lindblad er ligeledes ansvarsfri i det omfang et lån, der skulle bevil-
ges af bestyrelsen, helt eller delvist var blevet udbetalt af henrik juul forud for bestyrelsens
godkendelse af bevillingen.
for så vidt angår tabsopgørelsen er anført navnlig, at en eventuel erstatning for tab på udlån
skal reduceres med bankens indtægter på afledte forretninger. desuden skal der tages højde
for, at finansiel stabilitet ikke har iagttaget sin tabsbegrænsningspligt i relation til en række
af de omhandlede udlånsengagementer.
hvis højesteret måtte komme frem til, at der foreligger erstatningsansvar, er finansiel stabili-
tet afskåret fra at gøre ansvar gældende for bevillinger og dispositioner, der vedrører regn-
skabsårene 2006-2008, idet generalforsamlingerne for disse regnskabsår har meddelt de-
charge.
et eventuelt erstatningsansvar bør endvidere helt eller delvist bortfalde i medfør af den da-
gældende aktieselskabslovs § 143, stk. 1, eller erstatningsansvarslovens § 24. i det omfang
henrik juul findes erstatningsansvarlig, skal kravet mod ham bortfalde efter erstatningsan-
svarslovens § 23, stk. 3. en situation som den foreliggende er et oplagt eksempel på, hvor
lempelsesreglerne bør anvendes. staten vil med det fremførte krav påføre tre borgere et er-
statningsansvar, der er velfærdsødelæggende for dem, og som resten af deres levetid vil inde-
bære, at de står uden erhvervsmuligheder og uden mulighed for at kunne forsørge sig selv og
deres familie. ingen af dem har nogen mulighed for – via salg af aktiver eller fremtidige ind-
tægter – at betale mere end en lille brøkdel af det beløb, der kræves, og den ansvarsforsikring,
som capinordic bank tegnede vedrørende ledelsesansvar, vil ligeledes alene dække en be-
grænset del af kravet mod dem. for claus ørskovs og henrik juuls vedkommende vil erstat-
ningspligt indebære, at de udelukkes fra at opretholde autorisation som advokat. ved lempel-
sesvurderingen skal det tillægges betydning, at det forsikringsselskab, hvor der var tegnet
                                               - 62 -
ledelsesansvarsforsikring, ikke har afvist dækning under påberåbelse af skyldgraden, og at
skadens størrelse – selvom den er stor i absolutte tal – i forhold til statens økonomiske styrke
og fortjeneste på bankpakkerne er et uvæsentligt beløb.
for så vidt angår de enkelte engagementer er anført bl.a.:
adr 1904 aps (adr)
navnlig af de grunde, der er anført i landsrettens dom, er de ikke erstatningsansvarlige for
lånebevillingen i februar 2007 til adr. henrik juul er endvidere som anført af landsretten
ikke erstatningsansvarlig for udbetalingen den 7. februar 2007 af 5 mio. kr. eller for udbeta-
lingen den 19. februar 2007 af den resterende del af den samlede bevilling på 20 mio. kr.
henrik juul er endvidere ikke erstatningsansvarlig for den prolongering og forhøjelse af lånet
med 500.000 kr., der fandt sted den 5. juni 2007.
henrik juul har heller ikke handlet erstatningspådragende ved den 30. maj 2008 at have be-
vilget en forhøjelse af lånet med 4,6 mio. kr. ved bedømmelsen af henrik juuls ansvar skal
der lægges vægt på de oplysninger, der lå til grund for forhøjelsen, herunder oplysningerne
om aktiverne i norden equity ejendomme 7 a/s og oplysningerne om værdien af de sikker-
heder, der var stillet i de polske selskaber, som lånet blev bevilget til køb af. endvidere skal
der lægges vægt på oplysningerne om tilvejebringelse af likviditet ved salg af aktier i comx
holding a/s og om salg af comx holding a/s til comendo a/s. den væsentligste del af
låneforhøjelsen blev anvendt til betaling af relevante udgifter for bankens pant i ejendommen
i nyropsgade. en del af låneforhøjelsen blev anvendt til at dække bankens faktura for olicom
a/s samt tilskrevne renter og provision, hvilket således er kommet banken til gode. alene 1,5
mio. kr. af forhøjelsen blev anvendt til erhvervelse af andelene i de polske selskaber, som
havde en værdi, der langt oversteg 1,5 mio. kr. banken fik endvidere i oktober 2008 yderlige-
re sikkerhed i to gældsbreve, hvor comx holding var debitor. værdien heraf kan med rime-
lighed fastsættes til kurs 100. hertil kommer, at banken også senere fik pant i finn helmers
ejendom i jyllinge. der er ikke grundlag for at bebrejde dem, at pantet i de polske selskaber
ikke blev sikret, idet opgaven hermed med rette var overgivet til bankens kreditafdeling, der
blev bistået af bankens jurist. det er denne ekspeditionsfejl, der ikke kan kritiseres bestyrelsen
eller direktionen, som var årsag til, at værdien af de polske selskaber, som ifølge det
                                                - 63 -
udarbejdede prospekt var mindst 32 mio. kr., ikke tilgik banken til nedbringelse af engage-
mentet.
hvis højesteret måtte finde, at der foreligger erstatningsansvar med hensyn til forhøjelsen af
låneengagementet med 4,6 mio. kr., kan landsrettens opgørelse af tabet til 3,8 mio. kr. tiltræ-
des. der skal dog heri gøres fradrag for afledte fordele i form af et honorar på 2 mio. kr. ved-
rørende bistand til børsnotering af castor holding a/s samt indtægter vedrørende olicom på
1.350.000 kr. og 6.082.450 kr. der skal endvidere ske fradrag for de ca. 4,9 mio. kr., som ca-
pinordic bank i januar 2010 udbetalte til adr’s konkursbo, idet det ikke er godtgjort, at ban-
ken var forpligtet hertil.
nicola vittorio guiseppe savoretti (savoretti)
der er, som anført af landsretten, ikke grundlag for at anse lånebevillingen og udbetalingen af
lånet til savoretti for ansvarspådragende.
der er ikke grundlag for at pålægge claus ørskov eller lasse lindblad erstatningsansvar for,
at der ikke blev stillet krav om supplerende sikkerhed, da aktiekursen på walls a/s var faldet
til under 3,5 kr. pr. aktie, og at tvangsrealiseringen af aktierne i walls først blev indledt den 3.
juni 2008. der er heller ikke grundlag for at gøre henrik juul erstatningsansvarlig herfor, idet
det ikke var en del af hans daglige arbejdsopgave at overvåge savoretti-engagementet. det
var derimod michael mikkelsen, der som leder af bankens kreditafdeling havde ansvaret for
opfølgningen herpå. henrik juul kunne med rette indrette sig i tillid til, at michael mikkelsen
som oplyst i mail af 14. maj 2008 ville påbegynde salg af walls-aktierne, hvis savoretti ikke
havde tilbagebetalt det skyldige beløb senest den 23. maj 2008. henrik juul kan ikke som
administrerende direktør gøres erstatningsansvarlig for mulige ekspeditionsfejl begået i ban-
kens kreditafdeling. michael mikkelsen, der havde udarbejdet kreditindstillingen, var klar
over, at bestyrelsen havde givet bevillingen under forudsætning af tæt opfølgning på enga-
gementet og om, at der skulle ske realisation ved kurs 3. det bestrides, at det ville have været
muligt for banken at opnå supplerende sikkerhed fra savoretti på det tidspunkt, hvor aktiekur-
sen på walls var faldet til under 3,5 kr. pr. aktie.
lake dümmer invest aps (lake dümmer)
der er, som anført af landsretten, ikke grundlag for at pålægge erstatningsansvar for tab op-
stået på baggrund af lake dümmer-engagementet. forløbet i juni 2007 viser bl.a., at synerco,
                                               - 64 -
der var medejer af lake dümmer, og som kautionerede for lånet, uden videre var parat til at
lægge ud for hele det beløb, der skulle bruges til finansiering af købesummen, indtil lånepro-
venuet fra banken blev udbetalt. dette understøtter, at banken med rette kunne lægge vægt på
de kautioner, der var stillet til sikkerhed for lånebevillingen. forløbet førte i øvrigt til, at der
blev stillet yderligere sikkerhed for lånet. der er ikke ved lånebevillingen handlet i strid med
§ 78 i lov om finansiel virksomhed, og bestemmelsen har i øvrigt ingen erstatningsretlig be-
tydning.
lasse lindblad deltog ikke i bestyrelsens rådslagning og beslutning om bevillinger vedrøren-
de lake dümmer-engagementet, og han kan allerede af denne grund ikke gøres erstatningsan-
svarlig for tab på engagementet.
allerede fordi samtlige lån vedrørende lake dümmer blev bevilget af bestyrelsen, kan henrik
juul ikke gøres erstatningsansvarlig for tab på engagementet. grundlaget for lånebevillinger-
ne har i alle tilfælde været kreditindstillinger udarbejdet af michael mikkelsen eller dennes
medarbejdere i kreditafdelingen, og kreditindstillingerne indeholdt alle et fuldstændigt og
dækkende beslutningsgrundlag.
hvis højesteret måtte finde, at der er handlet ansvarspådragende, skal der ske fradrag i tabs-
opgørelsen for afledte fordele. finansiel stabilitet har ikke lidt noget tab, fordi restfordringen
er solgt.
centerplan allokton aps (centerplan allokton)
lånebevillingen til centerplan allokton af 22. maj 2007 er af de grunde, der er anført af
landsretten, ikke ansvarspådragende. hverken finanstilsynet ved gennemgang af engagemen-
tet i juni 2007, bankens revisorer i revisionsprotokollen for 2007, finanstilsynet ved efterføl-
gende gennemgange af engagementet, finanstilsynet ved gennemgang af roskilde banks
langt større engagement med centerplan gruppen eller skønsmændene i den såkaldte hsh-
sag har fremført en kritik af centerplan gruppens regnskaber, som svarer til den, der er frem-
sat af finansiel stabilitet.
det forhold, at forudsætningerne omkring 4. rate viste sig ikke at blive opfyldt, kan ikke med-
føre erstatningsansvar, idet den udvikling, der forårsagede den manglende opfyldelse af for-
udsætningerne, ikke kunne forudsiges, da lånebevillingen blev givet den 22. maj 2007.
                                              - 65 -
at centerplan allokton ikke blev nægtet at trække på kreditten den 23. og 27. november
2007, kan ikke medføre erstatningsansvar, da engagementet på daværende tidspunkt var
forløbet anmærkningsfrit og upåklageligt, hvortil kommer, at bankens sikkerhed var blevet
udvidet med aktier i nordicom a/s, der havde en kursværdi på 7,1 mio. kr. udbetalingerne i
november 2007 blev forestået af kreditafdelingen og lå inden for den bevilgede ramme, hvor-
for de ikke skulle forelægges direktion eller bestyrelse.
hvis højesteret måtte finde, at der er handlet ansvarspådragende, skal der ske fradrag i tabs-
opgørelsen for bl.a. afledte fordele.
oskar jensen holding aps (oskar jensen)
der er ikke handlet ansvarspådragende ved bevillingen af lånet til oskar jensen, idet de på
bevillingstidspunktet foreliggende økonomiske oplysninger og oplysningerne i øvrigt om os-
kar jensen gjorde det fuldt forsvarligt at bevilge lån af den omhandlede størrelse og med de
omhandlede sikkerheder. den forudsætning om lånets blanco, som udtrykkes i landsrettens
dom, og som finansiel stabilitet henviser til, hviler på en forkert forståelse af, hvordan blanco
blev opgjort. lånet havde ikke blanco, men derimod en væsentlig overdækning, når sikkerhe-
dernes værdi blev opgjort til dagsværdi, eller når den metode, som finanstilsynet anvender til
opgørelse af sikkerheders værdi, lægges til grund for beregningen. der var i øvrigt ikke noget
til hinder for, at capinordic banks ledelse traf beslutning om, at banken bevilgede et lån med
blanco. det er helt sædvanligt, at banker udlåner penge uden fuld sikkerhed, og erhvervslivet
ville ikke kunne fungere, hvis banker var udelukket fra at yde lån med blanco.
det er ikke korrekt, når finansiel stabilitet hævder, at regnskaberne for oskar jensen og kø-
benhavns investeringsejendomme a/s viser, at bevillingen af lånet til oskar jensen var ufor-
svarligt. det må ved vurderingen heraf tillægges betydning, at bankens revisorer efter gen-
nemgang af de samme regnskaber fandt, at lånet havde normal forretningsmæssig risiko. det
må ligeledes tillægges betydning, at finanstilsynet ved gennemgangen af capinordic banks
låneengagement med oskar jensen i juni 2008 netop på baggrund af oplysningerne om de
nyeste regnskaber for oskar jensen og københavns investeringsejendomme ikke fandt grund-
lag for at tilsidesætte bankens vurdering, og at skønserklæringen i hsh-sagen efter gennem-
gang af årsregnskabet for 2006 konkluderede, at der ikke var forhold, der talte for værdifor-
ringelser og dermed nedskrivningsbehov. heller ikke michael mikkelsen, som finansiel sta-
                                                 - 66 -
bilitet i øvrigt støtter sig på, fandt, at regnskaberne talte imod bevillingen af lånet eller med-
førte behov for at ændre sikkerhederne. capinordic banks tab skyldes senere omstændighe-
der, som ikke kunne eller burde have været forudset ved lånets bevilling.
der er ikke grundlag for at tilregne henrik juul nogen del af bevillingen. den første del af
lånet blev ydet ved direktionsbevilling på baggrund af en kreditindstilling af 13. september
2007, der efterfølgende blev ratificeret af bestyrelsen på bestyrelsesmøde den 25. september
2007 og den 30. oktober 2007. beslutningen om at bevilge en sikkerhedsmæssig ændring af
engagementet blev truffet på bestyrelsesmøde den 19. november 2007 på grundlag af henrik
juul og michael mikkelsens kreditindstilling af 13. november 2007, som indeholdt alle rele-
vante oplysninger. hverken henrik juul eller michael mikkelsen deltog i bestyrelsens beslut-
ning om at bevilge den ændrede sikkerhed.
claus ørskov er af de grunde, der er anført af landsretten, ikke erstatningsansvarlig for det
tab, der er opstået på baggrund af engagementet. hertil kommer, at det samlede lån med den
ændrede sikkerhed blev ratificeret på bestyrelsesmøde den 19. november 2007, hvor claus
ørskov ikke deltog. heller ikke lasse lindblad har pådraget sig erstatningsansvar.
tlp holding aps (tlp holding)
på baggrund af de oplysninger, der forelå for capinordic bank om de økonomiske forhold i
tlp holding efter gennemførelse af ith-transaktionen, som havde væsentlig positiv betyd-
ning for kapitalgrundlaget i tlp holding, er der ikke grundlag for at kritisere bankens låne-
bevillinger til tlp holding i november 2007.
engagementet blev i februar 2008 nedbragt fra 15 mio. kr. til 5 mio. kr., og da de oprindelige
bevillinger fra november 2007 ikke var uforsvarlige, er der ikke erstatningsansvar for det tab,
som det fra februar 2008 reducerede engagement førte til.
lånebevillingen i maj 2009 på 5,5 mio. kr. var ikke uforsvarlig, da lånet blev bevilget med
henblik på opkøb af aktier i forbindelse med en fusion mellem renewagy og colexon energy
og på baggrund af de for banken foreliggende oplysninger, herunder om ernst & youngs vur-
dering af, at de aktier, som tlp holding ejede i renewagy (senere colexon energy), havde
en højere værdi end det, der fulgte af børskursen.
                                               - 67 -
lånebevillingen i august 2009 på 7,5 mio. kr. var på sine egne præmisser fuldt ud forsvarlig,
idet tlp holding til sikkerhed herfor stillede pant i 224.000 stk. colexon energy-aktier, hvis
værdi alene ud fra børskursen oversteg bevillingen. hertil kommer, at banken i kraft af ernst
& youngs vurdering af værdien af colexon energy med rette kunne lægge til grund, at pan-
tets værdi reelt var langt højere. det er ikke retvisende, når landsretten anfører, at der var en
stærkt negativ økonomisk udvikling i tlp holding, idet denne udvikling i selskabets kapi-
talgrundlag alene var forårsaget af den for lave børskurs af colexon energy-aktierne.
tlp holdings udlån til dka consult har ingen betydning for bedømmelsen af forsvarlighe-
den af capinordic banks bevilling af lån til tlp holding, idet bankens kunder naturligvis
selv havde råderet over deres midler. udlånet fra tlp holding til dka consult skete i øvrigt
i det væsentligste efter bankens bevilling af lånet til tlp holding, og udlånet påførte ikke
tlp holding nogen risiko. udlånet til dka consult blev tilbagebetalt i sin helhed og har
således hverken forårsaget noget tab for banken eller for tlp holding.
bevillingerne i november 2007 og i maj 2009 kan ikke tilregnes claus ørskov eller lasse
lindblad, idet der er tale om bevillinger, som henrik juul foretog indenfor sin bevillingskom-
petence.
bestyrelsesbevillingen i august 2009 kan ikke tilregnes henrik juul, idet den af ham udarbej-
dede kreditindstilling, der lå til grund for bevillingen, indeholdt alle relevante oplysninger.
hvis højesteret finder, at lånebevillingen fra maj 2009 er ansvarspådragende, kan tabet opgø-
res som sket. der skal dog tages højde for, at finansiel stabilitet ikke har opfyldt sin tabsbe-
grænsningspligt ved realisationen af de 636.335 stk. colexon energy-aktier, som capinordic
bank havde sekundær pant i efter nova bank (tidligere fionia bank). ved opsigelse af et en-
gagement er et pengeinstitut forpligtet til omgående at tage skridt til at realisere eventuelle
pantsatte værdipapirer bedst muligt, jf. retsplejelovens § 538 a, stk. 2. hvis et pengeinstitut
undlader dette, skal pengeinstituttet erstatte kundens tab. tabet på engagementet – og dermed
et eventuelt erstatningskrav – skal derfor reduceres med det beløb, som en rettidig realisation
af colexon energy-aktierne ville have indbragt. finansiel stabilitets realisation af aktierne
førte ikke til noget provenu til dækning af engagementet med tlp holding. hvis realisatio-
nen var sket den 29. januar 2010, på hvilket tidspunkt banken var forpligtet til at realisere,
kunne aktierne have været solgt til 3,25 euro pr. aktie. provenuet ville herved have udgjort ca.
                                               - 68 -
2,068 mio. euro svarende til ca. 15,407 mio. kr., hvilket – efter afdækning af nova bank –
ville have reduceret bankens tab på engagementet med tlp holding med 2,9 mio. kr. finan-
siel stabilitets synspunkt om, at det ikke ville have været muligt at omsætte de pågældende
aktier, må afvises. det fremgår således eksempelvis af kurslisten for colexon energy, at slut-
kursen den 18. januar 2011 var 1,62 euro pr. aktie, og at dagens volumen på børsen var 2.120
stk. aktier. ikke desto mindre solgte dka consult denne dag 600.000 stk. aktier til en gen-
nemsnitlig kurs på 1,3125 euro pr. aktie. ved først at realisere colexon energy-aktierne 30
måneder efter, at tvangsrealisationen burde have fundet sted, varetog finansiel stabilitet
uvedkommende hensyn til andre pengeinstitutter og konkursboer, som finansiel stabilitet
samarbejdede med, samt til pengeinstitutter, som finansiel stabilitet havde overtaget, herun-
der f.eks. fionia bank.
ved opgørelsen af tabet skal der endvidere ske fradrag af de afledte fordele på i alt
1.284.534,06 kr., som capinordic bank opnåede som resultat af engagementet med tlp hol-
ding.
nanocover a/s (nanocover)
lånebevillingerne til nanocover var sædvanlige forretningsmæssige dispositioner, som var
begrundet i bankens ejerandel af nanocover samt i den værdi, der lå i selskabets børsplatform,
som capinordic bank havde erfaring med at nyttiggøre. dette potentiale gør i sig selv lånebe-
villingerne til forsvarlige forretningsmæssige dispositioner. banken sikrede sig herudover
pant i nanocovers varelager, som ud fra de oplysninger, der forelå ved de første lånebevillin-
ger, måtte forventes at kunne indbringe salgsindtægter, der ville medvirke til at sikre bankens
lån.
selv hvis højesteret skulle nå frem til, at lånet ikke var tilstrækkeligt sikret ved bankens pant i
varelageret, er der ikke grundlag for erstatningsretlig kritik af lånebevillingerne.
claus ørskov kan ikke tilregnes lånebevillingerne, som ikke blev forelagt for ham, og som
han ikke blev orienteret om. heller ikke lasse lindblad kan tilregnes lånebevillingerne, som
ikke har været forelagt for ham. der er i alle tilfælde tale om lån, som blev bevilget af henrik
juul, og lasse lindblad har ikke været involveret i de konkrete bevillinger. for så vidt angår
henrik juul må det lægges til grund, at bestyrelsen, hvis henrik juul havde forelagt lånet for
                                              - 69 -
denne, ville have godkendt lånet. der kan derfor ikke gøres et erstatningsretligt krav gælden-
de mod ham ud fra en betragtning om, at han har overskredet sine beføjelser som direktør.
i tilfælde af erstatningsansvar skal der tages højde for, at de 1.650.000 stk. aktier i nanocover,
som banken erhvervede den 30. december 2009, havde en kursværdi på 0,63 kr. pr. aktie,
hvilket svarer til 1.039.500 kr. der skal derfor i tillæg til det fradrag på 181.266,87 kr., som
finansiel stabilitet har foretaget ved opgørelsen af tabet, ske fradrag af yderligere 858.233,13
kr.
synerco aps (synerco)
der er ikke grundlag for at gøre claus ørskov og lasse lindblad erstatningsansvarlige for tab
vedrørende synerco-engagementet, idet aftalen om frigivelse af 6. mio. kr. til dka admini-
stration, som medførte tabet, var indbyrdes forbundet med optionsaftalerne vedrørende sbs
estates a/s og ejendomsprojektet i bulgarien, som capinordic bank havde en væsentlig inte-
resse i at sikre gennemførelsen af. dette dels på grund af den indtægt på 10,8 mio. kr., som
aftalen medførte, dels på grund af den foreliggende udlægskredit på 9 mio. kr. det må også
tillægges betydning, at det ikke kan udelukkes, at synerco og peter forchhammer med rette
kunne have anfægtet den for banken meget gunstige aftale om ejendomsprojektet i bulgarien,
hvis banken ikke i overensstemmelse med aftalen havde frigivet de 6 mio. kr.
den samlede aftale indebar, at dka consult påtog sig en økonomisk byrde, der var større end
bankens, idet dka consult i tilfælde af synercos sammenbrud ville lide et tab på 9 mio. kr.,
mens bankens tab højst ville kunne udgøre 6 mio. kr. hertil kommer, at banken ud fra de
foreliggende oplysninger om den sikkerhedsmæssige dækning af synerco-engagementet med
rette kunne lægge til grund, at banken selv i tilfælde af synercos sammenbrud ikke ville lide
et tab på 6 mio. kr.
claus ørskov har ikke handlet ansvarspådragende, idet hans beslutning om at acceptere frigi-
velsen af de 6 mio. kr. skete på baggrund af oplysninger fra henrik juul om, at engagementet
var på dækket basis, at det var i bankens interesse at medvirke til frigivelse af det omhandlede
beløb, herunder af hensyn til den for banken gunstige aftale, der netop var indgået om ejen-
domsprojektet i bulgarien, at også dka consult skulle bidrage gennem kaution overfor for-
stædernes bank, og at synerco kunne trække op til 6 mio. kr. i kredit. da claus ørskov i øv-
                                               - 70 -
rigt ikke havde grund til at antage, at synerco ikke kunne svare enhver sit, er grundlaget for
erstatningsansvar ikke til stede.
capinordic banks accept af, at de 6 mio. kr. blev betalt til dka administration, kan ikke til-
regnes lasse lindblad. som det fremgår af aftalen af 6. oktober 2008 og af de afgivne forkla-
ringer, var det en beslutning, der blev truffet af claus ørskov og henrik juul. lasse lindblad
havde ikke indflydelse på beslutningen. der foreligger ingen oplysninger om, at lasse lind-
blad var involveret i beslutningen på anden måde end, at han blev orienteret om denne. at
lasse lindblad blev orienteret om frigivelsen af de 6 mio. kr., er ikke tilstrækkelig til, at han
kan ifalde erstatningsansvar. det var i øvrigt nødvendigt at orientere ham, idet aftalen indebar,
at dka consult skulle acceptere en kaution. lasse lindblad kunne med rette lægge til grund,
at indstillingen fra henrik juul om at frigive beløbet skete på et forsvarligt grundlag. hans
forbindelse til dka consult, aftalen om erhvervelse af polinvest a/s og formålet med frigi-
velse af de 6 mio. kr. var ikke skjult for nogen.
særligt om lasse lindblads kendskab til synerco gøres det gældende, at han hverken vidste
eller burde vide, at synerco ikke kunne svare enhver sit. der er således heller ikke holdepunk-
ter for at kritisere ham for at tilbageholde oplysninger herom overfor claus ørskov og henrik
juul. at lasse lindblad lod sit selskab påtage sig en kaution på 9 mio. kr., der var afhængig
af, om synerco kunne svare enhver sit, viser, at han havde tiltro til, at synerco ikke var i
uoverstigelige økonomiske problemer. michael mikkelsen og synercos direktør, kenneth
marmetscke, der må antages at have haft et indgående kendskab til selskabet, har begge under
omstødelsessager forklaret, at de regnede med, at de finansielle kreditorer ville blive dækket
ind. der er ikke holdepunkter for, at lasse lindblad forud for frigivelsen af de 6 mio. kr. den
6. oktober 2008 skulle have haft et bedre kendskab til synercos økonomiske forhold end mi-
chael mikkelsen og kenneth marmetscke.
i tilfælde af erstatningsansvar skal der ved opgørelsen af tabet ske fradrag af den indtægt på
10,8 mio. kr., som capinordic bank opnåede ved at gennemføre de to optioner vedrørende
projektet i bulgarien. banken ville ikke have opnået denne indtægt, hvis der ikke var blevet
givet samtykke til, at synerco kunne overføre de 6 mio. kr. til dka administration.
toldbodgade 10 b aps (toldbodgade)
                                              - 71 -
lånet på 39,4 mio. kr. blev bevilget til toldbodgade den 19. december 2008 til brug for køb
af 173.931 stk. aktier i nordicom a/s, som capinordic bank havde erhvervet på vegne af ole
vagner.
capinordic bank havde ikke mulighed for at gennemtvinge et juridisk krav mod ole vagner
eller hans selskaber med hensyn til de pågældende aktier, bl.a. fordi et sådant krav ville udlø-
se pligt for ole vagner til at fremsætte et indløsningstilbud efter § 31 i den dagældende vær-
dipapirhandelslov, idet ole vagner og hans selskaber herved ville komme til at eje mere end
1/3 af aktierne i nordicom. ved lånebevillingen sikrede capinordic bank sig mod at skulle
bogføre et tab på aktierne i 2008, og banken varetog samtidig sin væsentlige interesse i at få
afsluttet aftalerne om nogle parkeringshuse, som sikrede en nedbringelse af engagementet
med centerplan allokton. lånebevillingen og de i forbindelse hermed indgåede aftaler var
således udtryk for forsvarlig varetagelse af bankens interesser i den opståede situation. det
ville ikke have været muligt for banken at få transport i toldbodgades tilgodehavende hos
capinordic a/s, idet en sådan transport ville have været i strid med § 182 i lov om finansiel
virksomhed.
lånebevillingen af 15. juni 2009 var en selvstændig, ny bevilling, der indebar, at der blev
ydet et lån på 9,092 mio. kr. mod sikkerhed i 156.080 stk. aktier i nordicom med en kursvær-
di på 13,7 mio. kr. og en sikkerhedsværdi på 10,9 mio. kr. det lån, der blev bevilget den 19.
december 2008, blev indfriet i fuld overensstemmelse med den struktur, der blev aftalt med
henblik på at løse det fælles problem med kurstabet på aktierne i nordicom. det er uden be-
tydning, at 5,1 mio. kr. af det indfriede beløb blev tilbagebetalt til toldbodgades konto i en
anden bank, idet låneengagementet på dette tidspunkt var reguleret af bevillingen af 15. juni
2009. der er derfor ikke årsagsforbindelse mellem bankens tab og lånebevillingen af 19. de-
cember 2008.
ved bedømmelsen af lånebevillingen af 15. juni 2009 skal der foretages en selvstændig vur-
dering af, om der er udvist fejl og forsømmelse, der kan medføre erstatningspligt. det er i
lyset af de foreliggende oplysninger om lånets hovedstol og den stillede sikkerhed ikke tilfæl-
det.
det er uden betydning, hvorledes toldbodgade har anvendt låneprovenuet, idet det bevilgede
lån havde væsentlig overdækning på ca. 4,7 mio. kr. det har ikke betydning for bedømmelsen
                                               - 72 -
af lånebevillingens forsvarlighed, at toldbodgade efterfølgende foretog udlån af de midler,
som selskabet rådede over, til kell development aps eller til dka consult.
claus ørskov og henrik juul kan ikke tilregnes det køb af aktier i nordicom, som var bag-
grunden for lånebevillingen af 19. december 2008, idet de først i december 2008 fik kendskab
hertil. de har således ved lånebevillingen alene medvirket til at løse den situation, der var
blevet skabt.
henrik juul kan ikke tilregnes bevillingen af 19. december 2008, idet der var tale om en be-
styrelsesbevilling.
claus ørskov og lasse lindblad kan ikke tilregnes lånebevillingen den 15. juni 2009, idet der
var tale om en direktionsbevilling. lånet var bevilget, da bestyrelsen blev orienteret herom på
bestyrelsesmødet den 19. juni 2009. på grundlag af oplysningerne i kreditindstillingen om
lånets hovedstol og de sikkerheder, der var stillet, er der ikke grundlag for at kritisere, at
claus ørskov og lasse lindblad ikke reagerede mod bevillingen.
i tilfælde af erstatningsansvar skal der tages højde for, at finansiel stabilitet har tilsidesat sin
tabsbegrænsningspligt ved realisationen af de 224.000 stk. colexon energy-aktier, som capi-
nordic bank havde pant i. hvis realisationen var sket den 29. januar 2010, på hvilket tids-
punkt banken var forpligtet til at realisere aktierne, kunne de have været solgt til 3,25 euro pr.
aktie. ved opgørelsen af tabet skal der derfor ske fradrag af 5.423.600 kr. svarende til ca.
728.000 euro, som er det provenu, der ville have været ved et rettidigt salg.
finansiel stabilitet har endvidere tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved realisationen af
124.561 stk. af de 156.080 aktier i nordicom, som lå til sikkerhed for engagementet. i perio-
den fra den 26. januar 2010 til den 11. februar 2010 solgte banken i alt 31.519 stk. nordicom-
aktier. efter finansiel stabilitets overtagelse af engagementet ophørte realisationen indtil den
6. juli 2010, hvor kursen var faldet væsentligt. hvis finansiel stabilitet havde sørget for, at
realisationen var sket med det samme, ville aktierne havde indbragt et provenu på 8.210.500
kr., hvis aktiekursen den 12. februar 2010 – fratrukket et estimeret, mindre kursfald på grund
af hurtig realisation af en stor aktiepost – lægges til grund for beregningen. ved opgørelsen af
tabet skal der derfor ske fradrag af 6.338.800 kr., som er differencen mellem det provenu, som
finansiel stabilitet burde have sikret, og det provenu, som faktisk blev sikret. det skal i den
                                              - 73 -
forbindelse tillægges betydning, at børsværdien af de deponerede sikkerheder på tidspunktet
for opsigelsen den 27. januar 2010 var i alt ca. 16,8 mio. kr., og at indstævnte alene opnåede
et provenu på ca. 4,7 mio. kr. ved at realisere aktierne efter 30 måneder. det må i den
forbindelse tillægges betydning, at finansiel stabilitets advokat i mail af 21. maj 2010
oplyste, at man ville fortsætte tvangsrealiseringen – uden at dette tilsyneladende skete – og at
den samme advokat den 5. maj 2010 havde oplyst, at sikkerhederne kunne dække capinordic
banks tilgodehavende inklusive tilskrevne renter.
ved tabsopgørelsen skal der endvidere ske fradrag af afledte fordele på i alt 35.259.736,52
kr., som engagementet med toldbodgade har medført, herunder i form af afværgelsen af et
tab på ca. 26,2 mio. kr. på bankens aktier i nordicom.
låntager på engagementet, toldbodgade 10 b aps under konkurs, har i øvrigt en restbeta-
lingsevne, der mere end udligner det tab, som finansiel stabilitet gør gældende, hvorfor der
også af denne grund ikke er grundlag for at rejse krav mod appellanterne.
alpen holidays ferienhäuser gmbh (alpen holidays
låneengagementet med alpen holidays var en forsvarlig forretningsmæssig disposition, der
ikke kan medføre erstatningspligt. lånet blev bevilget på baggrund af en forsvarlig
kreditsagsbehandling, der omfattede indhentning af oplysninger og møder med hotellets
direktør, en særlig konsulent, der var forbundet med bank austria, den entreprenør, der havde
opført hotellet, og hotellets revisor. herved blev de oplysninger, som banken havde modtaget
om hotellet, herunder fra bo kristensen, verificeret. der er ikke grundlag for at tilsidesætte
bankens vurdering af, at hotellets værdi var mindst 16,975 mio. euro svarende til udgifterne til
grundkøbet og hotellets opførelse. hotellet var nyopført og alle oplysninger i sagen, herunder
knud larsens vurdering af hotellet, viser, at hotellets kvalitet var uomtvistelig. en
værdiansættelse svarende til grundkøbet og opførelsesudgifterne er forenelig med de øvrige
oplysninger om hotellets værdi, herunder oplysningerne om igangværende forhandlinger med
navngivne købere samt bank austrias opfattelse af, at det var realistisk, at hotellet kunne
sælges for 15 mio. euro, hvis et hurtigt salg var nødvendigt. at bankens værdiansættelse var
realistisk understøttes også af knud larsens endelige vurdering af 1. november 2009. knud
larsens første vurdering af 12. oktober 2009 var ikke retvisende, idet den var baseret på en
forudsætning om et salg ”her og nu” – på et tidspunkt, hvor der var en uhensigtsmæssig og
underskudsgivende drift.
                                                 - 74 -
det var ikke forudsigeligt ved lånets bevilling i februar 2009, at driften af hotellet ville udvik-
le sig uhensigtsmæssigt. tværtimod forelå der budgetter og en forretningsplan, som henrik
juul med rette – efter samtaler med bl.a. bank austrias konsulent – lagde til grund som reali-
stiske. lånets bevilling var tilrettelagt således, at det ikke var nødvendigt med et hurtigt salg,
idet bevillingen muliggjorde den i budgetterne forudsatte indkøringsperiode, hvorefter hotel-
lets drift kunne servicere hotellets udgifter, herunder finansieringsudgifterne til de to banker.
lånebevillingen udgjorde i øvrigt højst en risikoeksponering på 4,5 mio. euro, idet den reste-
rende del af låneudbetalingen (ca. 2 mio. euro) blev anvendt dels til indfrielse af bankens nød-
lidende udlån, dels til indfrielse af søsterselskabers tilgodehavender. de koncerninterne låne-
forhold, som capinordic banks ledelse sikrede en indfrielse af ved lånebevillingen til alpen
holidays, skete med rette, idet banken herved opnåede en bedre prioritetsstilling af lånene.
det forhold, at bevillingen var til gavn for koncernforbundne selskaber, kan ikke tillægges
negativ betydning ved bedømmelsen af, om den var forretningsmæssigt forsvarlig, idet dispo-
sitioner, der var til gavn for den samlede koncern, også var i banken interesse og omvendt.
dette ses f.eks. ved, at capinordic a/s i 2010 var rede til at indskyde først 50 mio. kr. og der-
næst 200 mio. kr. med henblik på at understøtte capinordic banks solvens.
det forhold, at claus ørskov og lasse lindblad deltog i efterbevillingen af lånet på bestyrel-
sesmødet den 24. februar 2009, indebærer ikke, at de kan gøres erstatningsansvarlige. de har
ved deres bevilling af lånet med rette baseret sig på de oplysninger, der fremgik af kreditind-
stillingen. hertil kommer, at der ikke er årssagsforbindelse mellem tabet og den del af lånet,
der på dette tidspunkt var blevet udbetalt til alpen holidays. der er endvidere ikke grundlag
for – sådan som landsretten gør – at anse lasse lindblad for at have bevilget lånet allerede
forud for bestyrelsesmødet den 24. februar 2009.
der er ikke grundlag for at pålægge henrik juul erstatningsansvar for lånebevillingen, idet
den endelige bevillingsbeslutning blev truffet af bestyrelsen på et fuldt oplyst grundlag.
i tilfælde af erstatningsansvar skal der ved tabsopgørelsen ske fradrag med 12.771.839,46 kr.
for indfrielse af gæld til c2 invest aps og 6.303.401,17 kr. for indfrielse af ao holding aps’
mellemværende med aktie & valutainvest aps, idet disse indfrielser også var i bankens inte-
resse.
                                               - 75 -
hvis finansiel stabilitet skulle få medhold i synspunktet om, at den indfrielse af lån til kon-
cernforbundne selskaber, der fandt sted ved capinordic banks bevilling af lån til alpen holi-
days, er sket med urette, må det ved tabsopgørelsen tillægges betydning, at finansiel stabilitet
har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved ikke at have rejst krav mod disse selskaber om
tilbageførsel af de indfriede beløb.
administrationsselskabet af 1. august 2008 aps (administrationsselskabet)
låneengagementet med administrationsselskabet var en forsvarlig forretningsmæssig dispo-
sition, der ikke kan medføre erstatningsansvar. det skal tillægges betydning, at lånets 1. rate,
der blev bevilget i juni 2009, blev anvendt til køb af en option, der gav administrationssel-
skabet ret til at erhverve og få finansieret erhvervelsen af 50 % af kapitalandelene i k/s bryg-
gen invest, som var et aktiv, der ud fra de oplysninger, der forelå for banken, på daværende
tidspunkt havde en værdi, der klart oversteg optionspræmien. det skal endvidere tillægges
betydning, at capinordic bank ved bevillingen af lånets 2. rate i oktober 2009 opnåede pant i
50 % af anparterne i k/s bryggen invest, der ud fra de på daværende tidspunkt foreliggende
oplysninger om værdien af ejendommen i snorresgade 17-19, der var bestemmende for kapi-
talandelenes værdi, havde en markedsværdi, der klart oversteg lånet. engagementet havde
således, også når sikkerhedsværdien opgøres i overensstemmelse med finanstilsynets pant-
vurderingsmanual og inspektionshåndbog, en væsentlig overdækning.
capinordic banks kreditsagsbehandling havde i øvrigt vist, at der var driftsoverskud i k/s
bryggen invest, og at der gennem den løbende drift var tilstrækkelig likviditet til at betale
ejendommens udgifter og til at afdrage på selskabets gældsforpligtelser med op til 2 mio. kr.
årligt. denne mulighed for gældsnedbringelse ville løbende kunne sikre en væsentlig forøgel-
se af værdien af de kapitalandele, der udgjorde bankens sikkerhed.
der blev ved lånebevillingerne taget tilstrækkeligt hensyn til, at administrationsselskabet
skulle bruge provenuet til at købe et aktiv af et selskab, hvori lasse lindblad havde ejerinte-
resse. lasse lindblad har ikke deltaget i bankens beslutning om at yde lånet, idet der er tale
om en direktionsbevilling, der blev givet på grundlag af kreditsagsbehandling, der blev fore-
taget af michael mikkelsen. den omstændighed, at lasse lindblad var vidende om, at lånet
blev bevilget, er ikke tilstrækkelig til at medføre erstatningspligt. tilsvarende kan det ikke
medføre erstatningspligt, at lasse lindblad henviste carsten leveau til henrik juul, idet las-
                                               - 76 -
se lindblad med rette kunne påregne, at lånet alene ville blive bevilget efter sædvanlig kredit-
sagsbehandling. det forhold, at lasse lindblad anmodede om overførsel af 3 mio. kr. til dka
consult den 12. juni 2009, og at torben lyst sendte oplysninger til michael mikkelsen til
brug for dennes kreditsagsbehandling, indebærer ikke, at lasse lindblad kan anses for an-
svarlig for, at lånene blev bevilget. anmodningen om overførsel af 3 mio. kr. til dka consult
var begrundet i, at administrationsselskabet lånte pengene med henblik på at betale en op-
tionspræmie, som efter administrationsselskabets aftale med dka consult tilkom dka con-
sult. det er almindeligt, at en bank anmodes om at udbetale låneprovenuet til opfyldelse af en
aftale, som bankens kunde har indgået. torben lysts fremsendelse af oplysninger til michael
mikkelsen var sædvanlig og ikke udtryk for andet end, at kreditafdelingen til brug for dens
kreditsagsbehandling indhentede oplysninger hos kundens aftalepart. forløbet viser om noget,
at lasse lindblads forbindelse til det selskab, der solgte kommanditanparterne, ikke var skjult
for nogen.
lånets bevilling kan ikke tilregnes claus ørskov, idet lånet er ydet ved en direktionsbevilling,
som ikke blev forelagt ham forud for bevillingen. selv hvis højesteret måtte finde, at claus
ørskov må anses for at have haft viden om lånets bevilling, kan han ikke gøres erstatningsan-
svarlig for bevillingen, da der i givet fald alene var tale om en overordnet orientering, og da
han med rette kunne gå ud fra, at lånet var bevilget efter en sædvanlig kreditsagsbehandling,
der kunne begrunde lånet.
i tilfælde af erstatningsansvar skal der tages højde for, at engagementet har givet banken af-
ledte fordele på i alt 15.599.000 kr. hertil kommer, at finansiel stabilitet ikke har opfyldt sin
tabsbegrænsningspligt, idet tabet kunne have været afværget eller reduceret væsentligt, hvis
ikke finansiel stabilitet havde medvirket til salg af ejendommen til underpris i en situation,
hvor ejendommens drift kunne bære alle udgifter og samtidig betale en nedbringelse af priori-
tetsgælden med ca. 2 mio. kr. årligt. finansiel stabilitet har endvidere forsømt sin tabsbe-
grænsningspligt ved manglende opfølgning på den anden kapitalejer essex invest a/s’ ube-
rettigede anvendelse af ejendommens likviditet og ved ikke at have sikret, at de indestående
lån ikke blev misligholdt. hvis finansiel stabilitet havde sikret en kontrolleret afvikling af
engagementet, ville capinordic bank i kraft af sikkerheden i halvdelen af anparterne i k/s
bryggen invest, hvis eneste aktiv var ejendommen snorresgade 17-19, ikke have lidt et tab.
capinordic bank er i øvrigt blevet mere end kompenseret for tabet på engagementet, idet lånet
afløste en forpligtelse til at betale et honorar på mindst 6 mio. kr. med tillæg af moms, sva-
                                                - 77 -
rende til i alt 7,5 mio. kr., til carsten leveau for den bistand, han havde ydet banken bl.a. i
forbindelse med nedbringelse af centerplan-engagementet.
finansiel stabilitet har anført navnlig, at der foreligger søgsmålskompetence og en værnet
erstatningsretlig interesse, at appellanterne har pådraget sig erstatningsansvar over for capi-
nordic bank (og dermed finansiel stabilitet) i forbindelse med de 11 konkrete udlånsengage-
menter, at et eventuelt erstatningsansvar ikke er bortfaldet som følge af meddelt decharge på
bankens generalforsamlinger, og at der ikke er grundlag for at lempe erstatningsansvaret.
vedrørende søgsmålskompetence er anført navnlig, at bankens konkursbo succederede i ban-
kens rettigheder, herunder retten til at kræve erstatning af bankens ledelse for tab på udlån, og
at samtlige konkursboets aktiver, herunder erstatningskravet, i henhold til overdragelsesaftale
af 11. februar 2010, jf. § 8, stk. 2, i den dagældende lov om finansiel stabilitet, blev overdra-
get til et datterselskab af finansiel stabilitet. erstatningskravet er overdraget uden begræns-
ninger og består uafhængigt af, at finansiel stabilitet ikke har overtaget bankens aktiekapital
og efterstillede kapital. erstatningskravet tilhører nu finansiel stabilitet. sagsanlægget mod
appellanterne er i øvrigt tiltrådt af konkursboet, der baseret på reguleringsklausulen i overdra-
gelsesaftalens pkt. 12 har en økonomisk interesse i udfaldet af denne sag.
finansiel stabilitet har den fornødne værnede erstatningsretlige interesse. den lovbeskyttede
værnede interesse i at gøre erstatningskrav gældende mod bankens ledelse, der følger af den
dagældende aktieselskabslovs § 140, er overgået til finansiel stabilitet i forbindelse med
overdragelsen af erstatningskravet. hertil kommer, at finansiel stabilitet som afviklingssel-
skab efter lovgrundlaget skal realisere den nødlidende banks aktiver bedst muligt og fordele et
eventuelt overskud blandt bankens kreditorer og aktionærer i medfør af reguleringsklausulen i
overdragelsesaftalens pkt. 12. erstatningskravet mod appellanterne består uafhængigt af det
økonomiske resultat af statens deltagelse i bankpakke i. det tilkommer ikke appellanterne at
bedømme finansiel stabilitets processtrategi, herunder hvilken vurdering finansiel stabilitet
har af appellanternes betalingsevne. dette gælder i særdeleshed, da appellanterne ikke er
fremkommet med tilstrækkelige oplysninger om deres betalingsevne, og da der er forsikrings-
dækning.
med hensyn til spørgsmålet, om der er handlet ansvarspådragende, er anført navnlig, at det
afgørende er, om appellanterne som bestyrelses- og direktionsmedlemmer har udvist den om-
                                                - 78 -
hu og den faglige dygtighed, som med rimelighed kan forlanges af ledelsesmedlemmer i en
bank, henset til de særlige krav, der stilles til medlemmernes egnethed, erfaring og kyndighed,
samt til de normer for forsvarlig ledelse og kreditgivning, der gælder for ledelsen i en bank.
ansvarsvurderingen skal inddrage de særlige krav og hensyn, der efter lovgivningen gælder
for drift af pengeinstitutvirksomhed, herunder den betydelige samfundsmæssige interesse i at
sikre og opretholde en finansiel stabilitet i danmark. som et middel til at sikre den finansielle
stabilitet er det et gennemgående tema i den finansielle regulering, at der er fokus på banker-
nes risici, herunder navnlig risikoen for at der lides tab på en banks udlån. de detaljerede reg-
ler i lov om finansiel virksomhed om ledelse og organisering af banker og om krav til bankers
interne regulering, herunder på kreditområdet, er udtryk for en nødvendig skærpelse af regler-
ne for disse virksomheder i forhold til andre typer af erhvervsvirksomheder.
finansiel stabilitet anerkender princippet om en margin for forretningsmæssigt fejlskøn,
hvorefter den omstændighed, at en forretningsmæssig disposition truffet af ledelsen i et sel-
skab viser sig at være tabsgivende, ikke i sig selv fører til, at ledelsen ifalder et erstatningsan-
svar over for selskabet. det er dog en forudsætning herfor, at den konkrete disposition er truf-
fet af ledelsen på et oplyst, kvalificeret og forsvarligt grundlag, ligesom dispositionen eller
beslutningen skal være truffet i selskabets interesse. højesteret bør ikke udvise nogen særlig
forsigtighed ved vurderingen af, om det forretningsmæssige skøn, som appellanterne har fore-
taget ved deres dispositioner og beslutninger om långivning i de omhandlede 11 udlånsenga-
gementer, er ansvarspådragende. dette er, som fastslået af landsretten, klart i tilfælde, hvor en
bevilling af et lån eller en anden disposition foretaget af appellanterne har været til fordel for
et bestyrelsesmedlem eller et selskab kontrolleret af denne eller for et andet selskab i capi-
nordic-koncernen. i sådanne tilfælde må der stilles skærpede krav til, at appellanterne har sik-
ret, at hensynet til banken ikke blev tilsidesat. sådanne skærpede krav må tillige gælde i andre
tilfælde, hvor lån ydes til kunder eller til fordel for kunder, der enten selv eller via deres ledel-
se og/eller ejere er nært forbundne med capinordic-koncernen. hertil kommer, at beslutnin-
gerne om at yde lån i de 11 engagementer er så åbenlyst risikobetonede, at de ikke berettiger
til nogen forsigtighed i vurderingen af appellanternes skøn. der er heller ikke anledning til
forsigtighed i vurderingen af appellanternes skøn, i og med at den konkret uforsvarlige kredit-
sagsbehandling i udlånsengagementerne er et resultat af en række generelt uforsvarlige for-
hold i banken, som appellanterne er ansvarlige for. endelig må det indgå i graden af højeste-
rets efterprøvelse af bankledelsens skøn, at udlånene i mange tilfælde er bevilget i strid med
de regler og pligter, der gælder for ledelsen efter lovgivningen og bankens interne regulering.
                                                - 79 -
uanset om appellanternes skøn vurderes med et element af forsigtighed, er rammerne for et
ansvarsfrit forretningsmæssigt fejlskøn under alle omstændigheder overskredet i den forelig-
gende sag.
højesteret bør ikke udvise tilbageholdenhed med at prøve de foretagne dispositioner, fordi
finans danmark i sit responsum af 2. august 2018 har anført, at der på langt den overvejende
del af de områder, hvor organisationen er bedt om at identificere ”sædvanlig pengeinstitut-
praksis”, ikke kan påvises en sådan. finans danmarks svar viser, at højesteret på disse mange
områder ikke risikerer at normere et ansvar i strid med det, der er sædvanligt i pengeinstitut-
branchen. der foreligger i øvrigt ikke bevismangel eller anden usikkerhed om kravene til et
forsvarligt grundlag for kreditgivning, som kan begrunde, at højesteret er tilbageholdende
ved vurderingen af, om appellanterne er erstatningsansvarlige for bankens tab på de 11 ud-
lånsengagementer.
tidspunktet for lånebevillingerne kan, som anført af landsretten, have betydning for ansvars-
vurderingen. betydningen af finanskrisen og finanstilsynets advarsler til banken bør dog sæt-
tes til et tidligere tidspunkt, end landsretten har gjort. der kan bl.a. henvises til, at det fremgår
af referatet af bankens bestyrelsesmøde den 17. juni 2008, at finanstilsynet allerede under
tilsynets mundtlige afrapportering på møde den 10. juni 2008 havde udtrykt bekymring for
bankens aktiviteter og udlån, idet claus ørskov ”opsummerede sin opfattelse af mødet med
tilsynet som et vink med en vognstang om, at banken skal være forsigtig med, hvem der lånes
penge ud til – især indenfor ejendomssektoren”.
finanstilsynets gennemgang af udlånsengagementer og vurdering af, at de ikke skulle ned-
skrives eller solvensbelastes, har ikke betydning for vurderingen af, om bevillingerne var for-
svarlige. finanstilsynets karaktergivning afspejler alene et øjebliksbillede af risikoen for mis-
ligholdelse af et engagement. bevillingen af et engagement, der efter bevillingstidspunktet
opnår en god karakter, kan udmærket have været uforsvarlig. den omstændighed, at et enga-
gement på et tidspunkt får en dårlig karakter, betyder omvendt heller ikke, at bevillingen af
engagementet pr. definition har været uforsvarlig, men der må dog i så fald skulle foreligge
ganske særlige omstændigheder for, at bevillinger efter dette tidspunkt kan være forsvarlige.
det kan ikke, som anført af landsretten, lægges til grund, at finanstilsynet ved sin gennem-
gang af bankens udlån har været bekendt med en række oplysninger om udlånene, herunder
oplysningerne i kreditindstillingerne.
                                              - 80 -
finanstilsynets interne arbejdsdokumenter i form af de fremlagte inspektionshåndbøger date-
ret i perioden 2004-2005 er ikke ansvarsfritagende for bankens ledelse. finanstilsynet ophørte
med at anvende håndbøgerne omkring slutningen af 2005, bl.a. fordi rigsrevisionen i 2004
havde påpeget, at der var forskel på tilsynet på forskellige områder.
bankens revisions erklæringer har intet at gøre med, om bankens ledelse er ansvarlig for ufor-
svarlig bevilling og opfølgning på de 11udlånsengagementer. behovet for nedskrivning på et
udlån skal ikke tillægges nogen betydning for spørgsmålet, om bevillingen af samme lån har
været ansvarspådragende. hertil kommer, at revisionens erklæring i revisionsprotokollen om
bankens store udlånsengagementer i medfør af revisionsbekendtgørelsen ikke omfattede en
vurdering af forsvarligheden i at bevilge de pågældende udlånsengagementer, men alene om
engagementerne var målt korrekt af bankens ledelse, herunder for så vidt angår nedskriv-
ningsbehov, samt revisors vurdering af risikoen på udlånsengagementerne på det givne tids-
punkt. revisionens manglende bemærkninger eller forbehold i erklæringerne i revisionspro-
tokollen om de generelt uforsvarlige forhold i banken kan endvidere ikke tillægges betydning
for vurderingen af, om de generelt uforsvarlige forhold bestod.
appellanterne bærer ansvaret for en række generelt uforsvarlige forhold i capinordic bank,
som enkeltvis og samlet set udgør en overtrædelse af aktieselskabslovens § 54 og lov om fi-
nansiel virksomhed § 71 med tilhørende § 71-vejledning. forholdene skal indgå ved fastlæg-
gelsen af beviskravene til erstatningsbetingelserne og graden af højesterets ansvarsmæssige
efterprøvelse af appellanternes handlinger og undladelser i relation til de 11 udlånsengage-
menter.
det udgør et generelt uforsvarligt forhold, at udlån blev bevilget til en snæver personkreds,
der for en dels vedkommende havde tilknytning til bankens bestyrelse, capinordic a/s
og/eller ejerkredsen bag dette selskab. kundekredsens sammensætning medførte en særlig
risiko for banken, hvilket stillede særlige krav til bevillingsgrundlaget og kreditsagsbehand-
lingen af de forbundne engagementer, jf. også lov om finansiel virksomhed § 78.
det udgør endvidere et generelt uforsvarligt forhold, at lasse lindblad i væsentligt omfang
deltog i den daglige drift af banken på direktionsniveau og direkte i forhold til bankens kre-
ditafdeling og afdeling for investment banking. deltagelsen var i strid med lov om finansiel
                                              - 81 -
virksomhed § 73, idet lasse lindblad reelt virkede som bankens direktør. det var også i strid
med lov om finansiel virksomhed § 71 om effektive former for virksomhedsstyring. lasse
lindblads adfærd har betydet, at bankens organisation blev uforsvarlig, da den i lov om finan-
siel virksomhed forudsatte og påkrævede funktionsadskillelse mellem på den ene side salgs-
funktionerne og på den anden side personer med ansvar for intern kontrol og rapportering
(kreditafdelingen) blev sat ud af kraft. det udgør en skærpende omstændighed ved vurderin-
gen af betydningen af lasse lindblads deltagelse i bankens daglige drift, at han havde en per-
sonlig, økonomisk interesse i en række af bankens udlånsengagementer.
bankens kreditorganisation var yderligere uforsvarligt indrettet, idet den var underbemandet,
savnede fornøden seniorkapacitet og i vidt omfang var efterladt med et utilstrækkeligt materi-
ale til brug for kreditsagsbehandlingen.
det udgør tillige et generelt uforsvarligt forhold, at bankens ledelse i betydeligt og systema-
tisk omfang tilsidesatte bankens interne regulering, herunder kreditpolitikken, der var etable-
ret i medfør af lov om finansiel virksomhed og indsendt til finanstilsynet. tilsidesættelsen
havde et sådant omfang og vedrørte så centrale elementer for kreditgivning, at det lå uden for
rammerne af et tilladeligt forretningsmæssigt skøn at fravige kreditpolitikken som sket. til-
sidesættelserne vedrørte f.eks. kreditpolitikkens pkt. 1 om alene at bevilge lån til kunder med
ingen eller meget lav tabsrisiko, pkt. 6 om, at bevilling af kreditfaciliteter skal ske på et fyl-
destgørende beslutningsgrundlag, pkt. 7-8 om, at lån normalt ydes på baggrund af kundens
dokumenterede tilbagebetalingsevne og med passende sikkerhedsstillelse, og pkt. 9 om, at
kundens evne til at betale sine forpligtelser ud af sit cash flow er det centrale element i kredit-
vurderingen.
endelig udgør det et generelt uforsvarligt forhold, at banken fortsatte den uforsvarlige udlåns-
praksis på trods af finanstilsynets gentagne advarsler, påbud og risikooplysninger om kritisa-
bel og utilstrækkelig kreditsagsbehandling og risikostyring.
en eventuel manglende reaktion fra finanstilsynets side eller finanstilsynets manglende iden-
tifikation af et særligt problem i banken er ikke ansvarsfritagende for appellanterne.
claus ørskov og lasse lindblad har begge deltaget i behandlingen og godkendelsen på ban-
kens bestyrelsesmøder af samtlige de dispositioner vedrørende de 11 udlånsengagementer,
                                              - 82 -
som er bevilget (herunder efterbevilget) af bankens bestyrelse. claus ørskov og lasse lind-
blad er derfor erstatningsansvarlige for bankens tab på disse bevillinger. dette gælder også i
de tilfælde, hvor lånet blev udbetalt til kunden inden bestyrelsens bevilling, idet claus ørskov
og lasse lindblad ikke påtalte eller søgte at hindre bankens praksis herfor og derfor har ac-
cepteret denne, således som landsretten har lagt til grund.
claus ørskov og lasse lindblad er endvidere erstatningsansvarlige for et antal bevillinger,
som ikke er bevilget af bestyrelsen, men i stedet formelt er besluttet af henrik juul i medfør af
hans bevillingskompetence i henhold til bankens direktionsinstruks. claus ørskov og lasse
lindblad har således været vidende om, involveret i, taget initiativ til eller på anden måde
medvirket til bevillingerne.
når claus ørskovs og lasse lindblads ansvar skal vurderes, skal det lægges til grund, at be-
styrelsen i en bank selvstændigt skal forholde sig kritisk til kreditindstillingen og hertil knyttet
materiale (eller mangel på samme) og yderligere oplysninger, der danner grundlag for besty-
relsens beslutninger. bestyrelsens bevillingskompetence og ansvar skal ses i sammenhæng
med, at bestyrelsens bevillinger af udlån i en bank udgør en af bestyrelsens vigtigste opgaver,
idet den væsentligste risikofaktor for banker er kreditrisikoen. det er derfor særdeles vigtigt,
at bestyrelsen i forbindelse med behandlingen af bevillinger af udlån forholder sig kritisk til
det materiale og den orientering herom, der kommer fra direktionen, samt forlanger yderligere
materiale, hvis der er åbne spørgsmål eller yderligere forhold, der bør afdækkes. såfremt be-
styrelsen ikke foretager denne kreditsagsbehandling, vil det ikke være muligt at styre og kon-
trollere bankens kreditrisici og de mange kontrolmekanismer, som kræves i medfør af lov om
finansiel virksomhed § 70 og § 71, og den hertil knyttede § 71-vejledning vil blive sat ud af
kraft.
samtlige de ansvarspådragende bevillinger i de 11 udlånsengagementer, som er bevilget (her-
under efterbevilget) af bankens bestyrelse, er baseret på kreditindstillinger, der er forelagt til
bestyrelsens godkendelse af henrik juul eller med hans tiltrædelse. henrik juul er ved sin
forelæggelse og anbefaling af bevillingerne på bestyrelsesmøderne solidarisk ansvarlig med
claus ørskov og lasse lindblad for den ansvarspådragende bevilling af lånene. i de tilfælde,
hvor bevillinger er besluttet alene af henrik juul i medfør af hans bevillingskompetence i
henhold til bankens direktionsinstruks, er han ansvarlig for bevillingerne, allerede fordi de
blev besluttet af ham selv.
                                               - 83 -
for så vidt angår tabsopgørelsen er anført navnlig, at det efter almindelige tabsopgørelses-
principper er en betingelse for, at den afledte forretning kan have relevans for tabsopgørelsen,
at denne forretning er opnået netop som led i eller som følge af, at udlån er blevet bevilget på
uforsvarlige vilkår eller et uforsvarligt grundlag. appellanterne har ikke løftet bevisbyrden
herfor. det bestrides, at finansiel stabilitet ikke har iagttaget sin tabsbegrænsningspligt i for-
hold til de 11 udlånsengagementer. der er en formodning for, at finansiel stabilitet har iagt-
taget sin tabsbegrænsningspligt, idet finansiel stabilitet har mindst samme interesse i at be-
grænse bankens tab, som appellanterne har. når et pengeinstitut afvikles efter reglerne i lov
om finansiel stabilitet, indebærer det i sig selv, at hensynet til at begrænse de økonomiske tab
ved afviklingen tilgodeses.
der er årsagssammenhæng mellem appellanternes ansvarspådragende beslutninger og undla-
delser i forbindelse med de 11 udlånsengagementer og bankens samlede tab på disse udlåns-
engagementer, ligesom tabene er en adækvat følge af de ansvarspådragende forhold.
henset til alvoren af de generelt uforsvarlige forhold, herunder at bankens udlånspraksis sy-
stematisk og i betydeligt omfang var i strid med bankens interne regulering, der var etableret i
medfør af lov om finansiel virksomhed og indsendt til finanstilsynet, er forudsætningerne for
at lempe beviskravene til årsagssammenhæng til stede, såfremt højesteret vurderer, at en så-
dan lempelse er påkrævet, for at appellanterne kan anses erstatningsansvarlige for bankens tab
på de 11 udlånsengagementer.
det bestrides, at finanskrisen kan påberåbes af appellanterne til støtte for, at der ikke er år-
sagssammenhæng eller adækvans mellem appellanternes ansvarspådragende handlinger eller
undladelser og bankens tab på de 11 udlånsengagementer. det var appellanternes ansvarspå-
dragende dispositioner, der indebar, at banken var unødigt sårbar, da finanskrisen kom, og
dermed ikke var i stand til at absorbere konjunkturudsvinget, der skete ved finanskrisen. hvis
appellanterne havde handlet forsvarligt i deres tilrettelæggelse af bankens drift, herunder i
relation til bankens udlånspraksis og bevillinger, ville de uforsvarlige lån ikke være blevet
bevilget eller ikke være blevet bevilget på uforsvarlig vis. herudover havde appellanterne
som anført allerede fra 2007 viden om kreditkrisen og udviklingen på ejendomsmarkedet, der
ledte op til finanskrisen, ligesom en række bevillinger, videreførelser og udvidelser af ban-
kens udlån i de 11 udlånsengagementer har fundet sted efter finanskrisens indtræden og efter
                                               - 84 -
finanstilsynets mange advarsler til banken, hvorefter appellanterne burde have været særligt
opmærksomme på de øgede risici forbundet med driften af banken og bankens udlånsvirk-
somhed.
for så vidt angår spørgsmålet om ansvarsfrihed er anført bl.a., at den decharge, som er med-
delt appellanterne på bankens ordinære generalforsamlinger i 2007, 2008 og 2009 (for henrik
juul dog kun i 2009), er meddelt på et så generelt grundlag, at beslutningerne ikke har nogen
betydning for adgangen til at indtale erstatningskrav mod appellanterne. betingelserne i den
dagældende aktieselskabslovs § 144, stk. 2, for ansvarsfrihed er ikke opfyldt, og appellanterne
kan således ikke påberåbe sig de meddelte beslutninger om decharge som ansvarsfritagende.
det fremgår således af protokollaterne fra de ordinære generalforsamlinger i banken, at der
var tale om rent standardmæssige vedtagelser af decharge uden reference til konkrete forhold.
det bestrides, at der er anledning til bortfald eller lempelse af erstatningspligten for appellan-
terne. dette gælder allerede fordi appellanterne ikke har fremlagt tilstrækkelige (og for claus
ørskovs vedkommende slet ingen) oplysninger om deres økonomiske forhold. henset til om-
fanget og alvoren af appellanternes ansvarspådragende handlinger og undladelser samt de
særlige krav og hensyn, der gælder for drift af pengeinstitutvirksomhed, er der i øvrigt ikke
anledning til at fravige den meget restriktive retspraksis for lempelse i sager om ledelsesan-
svar. der må herudover lægges vægt på, at der er forsikringsdækning for 25 mio. kr. af kravet.
for så vidt angår de enkelte engagementer er anført bl.a.:
adr 1904 aps (adr)
det fastholdes, at appellanterne er erstatningsansvarlige for bankens fulde tab på engagemen-
tet med adr på 9.502.089,76 kr.
bestyrelsens bevillinger i februar og i juni 2007 af et lån på samlet 20,5 mio. kr. til adr ske-
te på et mangelfuldt grundlag, idet lånet blev givet på baggrund af ikke-opdaterede økonomi-
ske oplysninger om adr siden selskabets årsrapport for 2005, uden regnskabsmæssige op-
lysninger om ejendomsselskabet nyropsgade 2-4 aps, der skulle tjene som sikkerhed for
lånet, og uden nogen vurdering af ejendommen i nyropsgade. der forelå heller ikke regn-
skabsoplysninger om adr’s datterselskab kanalvej 150-154 odense aps, og den supplerede
sikkerhed den 16. februar 2007 i form af pant i dette selskabs ejendom var således også base-
                                               - 85 -
ret på et mangelfuldt grundlag. adr’s ejer og kautionist jesper jørgensens betalingsevne
kunne ikke berettige bevillingerne, hvilket også fremgår af kreditindstillingen, hvorefter der
skulle foreligge et specifikationshæfte til årsrapporten og vurderingsrapport på ejendommen i
nyropsgade. banken modtog dog hverken specifikationshæfte eller en tilfredsstillende vurde-
ringsrapport. hertil kommer, at bankens bestyrelse på bestyrelsesmødet den 6. februar 2007
var enige om, at ”denne type forretning ikke er en del af bankens kerneforretning”. det betød
ifølge michael mikkelsen, at banken havde behov for et andet set-up i forhold til projektsty-
ring, hvilket tilsagde et behov for særlig agtpågivenhed ved bestyrelsens overvejelser om be-
villingen. dette blev ikke iagttaget.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han i februar 2007 indstillede lånet til bestyrel-
sens bevilling og bevilgede forhøjelsen af lånet i juni 2007. lasse lindblad og claus ørskov
handlede ansvarspådragende, da de bevilgede lånet i februar 2007, ligesom lasse lindblad
tillige var involveret i opkomsten til bevillingen. lasse lindblad og claus ørskov er endvide-
re erstatningsansvarlige for forhøjelsen af lånet i juni 2007, da tabet som følge af forhøjelsen
var en påregnelig følge af den ansvarspådragende bevilling i februar 2007.
det anførte gør sig også gældende for så vidt angår bevillingen af forhøjelsen af lånet med 4,6
mio. kr. i juni 2008, som yderligere er ansvarspådragende som følge af tidspunktet for bevil-
lingen. bevillingen skete efter bankens møde den 10. juni 2008 med finanstilsynet, hvor til-
synet havde advaret banken om at være forsigtig med, hvem der lånes penge ud til – især in-
denfor ejendomssektoren, og kun dagen efter, at banken havde fordoblet sit solvensbehov på
baggrund af finanstilsynets ekstraordinære undersøgelse af banken. bevillingen skete tillige
på et tidspunkt, hvor finanstilsynet efter undersøgelsen i juni 2008 havde ratet engagementet
2 c, svarende til svage engagementer, engagementer med betydelige svaghedstegn. hertil
kommer, at adr ikke var i stand til at overholde lånebetingelserne for den allerede bevilgede
kredit, der havde været i overtræk siden efteråret 2007. engagementet var af banken sendt til
inkasso i december 2007 og havde i banken en ”rød markering”. bevillingen af forhøjelsen af
lånet blev endvidere foretaget uden passende sikkerhed, idet banken havde frigivet pantesik-
kerheden i ejendommen i odense og i stedet modtaget pant i aktierne i adr’s datterselskab
norden equity ejendomme 7 a/s, som ikke kunne tillægges nogen sikkerhedsværdi af betyd-
ning. på tidspunktet for forhøjelsen måtte det endvidere stå klart for banken, at pantesikker-
heden i ejendommen i nyropsgade på grund af usikkerhed omkring ejendommens værdi og
foranstående panterettigheder ikke kunne tillægges nogen reel værdi. endelig forelå der på
                                              - 86 -
tidspunktet for forhøjelsen ingen oplysninger om værdien af sikkerheden i form af pant i an-
parterne i to polske selskaber.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede forhøjelsen af lånet til bestyrel-
sens bevilling og endda udbetalte størstedelen af lånet inden bevillingen. lasse lindblad og
claus ørskov handlede ansvarspådragende, da de besluttede bevillingen, ligesom lasse lind-
blad var modtager af låneanmodningen fra adr og efter sin egen forklaring deltog i et møde
med jesper jørgensen forud for bevillingen.
det bestrides, at der er grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele i bankens tab på
engagementet. det er ikke godtgjort, at bevillingen af lånene til adr var nødvendig for, at
banken kunne oppebære de anførte honorarer.
bankens udbetaling af ca. 4,9 mio. kr. den 5. januar 2010 til adr’s konkursbo var udtryk for,
at banken tilbageleverede den nedbringelse af engagementet med adr, som kan henføres til
det af banken modtagne pant i adr’s tilgodehavende hos comx holding a/s på ca. 5,25
mio. kr. banken modtog det omhandlede pant den 2. januar 2009 og dermed inden for omstø-
delsesfristen.
nicola vittorio guiseppe savoretti (savoretti)
med hensyn til udlånsengagementet med savoretti er appellanterne erstatningsansvarlige for
tabet på 1.183.407,75 kr.
bestyrelsens bevilling den 21. februar 2007 af et lån på 4,7 mio. kr. til savoretti skete på et
mangelfuldt grundlag uden noget kendskab til låntager eller dennes økonomi. det fritager
ikke for ansvar, at lånet blev ydet på fuldt dækket basis, idet bevillingen blev baseret alene på
det af banken modtagne pant i walls-aktier.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede kreditten til bestyrelsens bevil-
ling, og lasse lindblad og claus ørskov handlede ansvarspådragende, da de besluttede bevil-
lingen.
som anført af landsretten var det ansvarspådragende at undlade at håndhæve den aftalte stop
loss-bestemmelse og undlade iværksættelse af tvangsrealisation i november 2007, hvor kursen
                                               - 87 -
for walls-aktien faldt til under 3 kr. pr. aktie. ifølge kreditindstillingen skulle der ske ekse-
kvering ”omgående”, ligesom der forelå en indskærpelse fra bestyrelsen om ”tæt opfølgning”,
og der var således en særlig anledning og forpligtelse hertil.
henrik juul havde som bankdirektør det overordnede ansvar for opfølgning på stop loss-
bestemmelsen, og han handlede ansvarspådragende, da han undlod denne opfølgning eller at
sikre, at den skete.
lake dümmer invest aps (lake dümmer)
det fastholdes, at appellanterne er erstatningsansvarlige for tabet på engagementet med lake
dümmer på 10.860.541,24 kr.
engagementet var omfattet af § 78 i lov om finansiel virksomhed, idet dka ejendomme
aps, som indgik i dka-koncernen ejet af lasse lindblad, ejede 25 % af lake dümmer. ap-
pellanterne undlod imidlertid at iagttage de særlige krav til overvågningen af forsvarligheden
og forløbet i engagementet, som er påkrævet efter denne bestemmelse, og bestyrelsens bevil-
linger i april og i maj 2007 af et lån på samlet 47,5 mio. kr. til lake dümmer var båret af hen-
synet til lasse lindblads personlige, økonomiske interesser. bevillingerne skete på et man-
gelfuldt grundlag uden nogen oplysninger om lake dümmer og på baggrund af mangelfulde
oplysninger om kautionisterne, idet der alene forelå ganske få nøgletal for kautionisterne fra
disses årsregnskaber for 2005. det var på dette grundlag ikke muligt at foretage en nærmere
analyse af eller opnå en forståelse af kautionisternes økonomi og betalingsevne. der blev ikke
foretaget besigtigelse af det pågældende jordstykke i tyskland forud for bevillingerne eller
indhentet en vurdering af grundstykket, selvom det var forudsat, at banken skulle have pant i
det. yderligere var der ikke passende sikkerhed for engagementet. banken modtog pant i 3
mio. stk. illikvide walls-aktier. derudover skulle banken have pant i grundstykket, der som
anført hverken var besigtiget eller vurderet på bevillingstidspunktet, ligesom projektet ikke
havde opnået myndighedsgodkendelse. banken lagde i stedet ifølge kreditindstillingen ”afgø-
rende vægt på kautionisternes pro-ratakaution”. det var imidlertid ikke forsvarligt at bevilge
lånet på samlet 47,5 mio. kr. til en ny kunde uden selvstændig betalingsevne og uden noget
nærmere kendskab til genstanden for kreditten (grundstykket i tyskland og projektet), som
var behæftet med betydelig usikkerhed i relation til finansiering, likviditet og værdiansættelse,
alene med henvisning til kautioner fra de tre kautionister.
                                              - 88 -
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede lånet til bestyrelsens bevilling, og
claus ørskov handlede ansvarspådragende, da han besluttede bevillingerne. lasse lindblads
ansvar for bevillingerne støttes på, at han havde kendskab til bevillingen i april 2007 og i strid
med § 78 i lov om finansiel virksomhed deltog i bevillingen i maj 2007, ligesom han som
medejer af lake dümmer havde en personlig, økonomisk interesse i bevillingerne. lasse
lindblad var endvidere på vegne af banken involveret i de indledende drøftelser med am
gruppen a/s vedrørende projektet.
det anførte gør sig også gældende for så vidt angår bevillingen af frigivelsen af dka con-
sults kautionsforpligtelse den 26. august 2008, som yderligere er ansvarspådragende som føl-
ge af tidspunktet for frigivelsen. bevillingen skete efter bankens møde den 10. juni 2008 med
finanstilsynet, hvor tilsynet havde advaret banken om at være forsigtig med, hvem der lånes
penge ud til – især indenfor ejendomssektoren, og efter, at banken den 16. juni 2008 havde
fordoblet sit solvensbehov på baggrund af finanstilsynets ekstraordinære undersøgelse af
banken. bevillingen skete tillige på et tidspunkt, hvor appellanterne var bekendt med krise-
tegnene i økonomien, ligesom roskilde banks konkurs netop var indtrådt. på tidspunktet for
frigivelsen af dka consults kautionsforpligtelse var synerco endvidere i økonomiske van-
skeligheder, hvilket appellanterne var eller burde være bekendt med. dette støttes bl.a. af en
række forklaringer under flere retssager, herunder peter forchhammers forklaring til brug for
retten i lyngbys dom af 2. september 2011 anlagt af synercos konkursbo, hvorefter lasse
lindblad havde ”et indgående kendskab til synercos økonomiske forhold”. appellanterne
havde en meget klar anledning til at sikre indhentelse af opdaterede oplysninger til brug for
beslutningen om at frigive dka consults kaution. værdien af de nye sikkerheder, som sy-
nerco stillede i form af aktier med en kursværdi på 17 mio. kr., opvejede ikke den frigivne
kaution. den konkrete pantsætning, der havde karakter af pant for gammel gæld, blev kort tid
efter tilbageleveret i forbindelse med synercos konkurs. allerede som følge heraf havde den
pågældende sikkerhedsstillelse ikke nogen værdi for banken. appellanterne ville, hvis de ikke
allerede var bekendt hermed, have afdækket omstødelsesrisikoen, hvis appellanterne havde
indhentet opdaterede oplysninger om synercos økonomiske situation og iagttaget deres for-
pligtelser i medfør af § 78 i lov om finansiel virksomhed.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede frigivelsen af kautionen til besty-
relsens bevilling, og claus ørskov handlede ansvarspådragende, da han besluttede bevillin-
gen. lasse lindblads ansvar for bevillingen støttes på, at lasse lindblad selvsagt havde
                                               - 89 -
kendskab til bevillingen af frigivelsen af dka consult som kautionist, som var i hans person-
lige, økonomiske interesse, ligesom lasse lindblad havde kendskab til synercos økonomiske
vanskeligheder.
det bestrides, at der er grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele i bankens tab på
engagementet. det bestrides endvidere, at finansiel stabilitet ikke har lidt noget tab, fordi
restfordringen er blevet solgt.
centerplan allokton aps (centerplan allokton)
det fastholdes, at appellanterne er erstatningsansvarlige for bankens tab på engagementet med
centerplan allokton på 54.849.860,19 kr.
bestyrelsens bevilling i maj 2007 af et lån på 135 mio. kr. skete på et mangelfuldt grundlag
uden regnskabsmæssige oplysninger om centerplan allokton og på grundlag af alene summa-
riske oplysninger om allokton ab og ingen regnskabsmæssige oplysninger om allokton
ab’s datterselskaber. der forelå heller ingen oplysninger, der kunne sandsynliggøre center-
plan alloktons mulighed for at generere et løbende cash flow til betaling af renteudgifter og
indfrielse af lånet. hertil kommer, at centerplan allokton var et selskab, der var etableret ale-
ne til brug for købet af aktierne i allokton ab, og som ikke havde nogen betalingsevne i hen-
seende til betaling af renter og indfrielse af lånet. appellanterne havde ikke analyseret den
hypotetiske betalingsevne, som måtte eksistere via allokton ab, og som var fuldstændig af-
hængig af, at der kunne genereres et positivt cash flow i de underliggende strukturer i allok-
ton ab-koncernen, og at dette cash flow via udbytteudlodning kunne tilgå centerplan allok-
ton. det blev endvidere ignoreret, at allokton ab havde en meget ringe soliditet. det fremgår
af kreditindstillingen og de afgivne forklaringer fra appellanterne, at banken tillagde det væ-
sentlig betydning for beslutningen om at bevilge lånet, at det blev sikret ved kautioner fra
centerplan a/s, nikolaj gruppen aps og nordic venture partner b.v. der forelå imidlertid
heller ikke fyldestgørende oplysninger om kautionisternes økonomiske formåen, der var langt
mere skrøbelige, end appellanterne har anført. de oplysninger, appellanterne havde modtaget
om kautionisternes økonomiske formåen, var ikke tilstrækkelige til, at appellanterne forsvar-
ligt kunne bevilge kreditten på 135 mio. kr. appellanterne tillagde centerplan gruppens
egenkapital på 1,895 mia. kr. i regnskabsudkastet stor betydning for vurderingen af forsvar-
ligheden af lånet. egenkapitalen bestod dog nærmest udelukkende af opskrivningshenlæggel-
ser (1,888 mia. kr.), hvoraf 1,191 mia. kr. kunne henføres til årets opskrivninger af ejendom-
                                                - 90 -
me. der blev ikke foretaget yderligere analyser eller undersøgelser af baggrunden for op-
skrivningerne, og appellanterne valgte alene at lægge regnskabsudkastets oplysninger til
grund, hvilket var udtryk for en uforsvarlig kreditgivning. den lemfældige kreditsagsbehand-
ling var særligt kritisabel i lyset af, at engagementet var bankens største engagement og blev
bevilget langt over det interval på 1-75 mio. kr., som banken havde angivet i kreditpolitikken
som normering for bankens typiske kreditfaciliteter til erhvervskunder. på tidspunktet, hvor
kreditafdelingen skulle foretage sin kreditsagsbehandling og kreditvurdering, havde banken
allerede tilladt centerplan allokton at trække 58,362 mio. kr. på kreditten, og der var allerede
af denne grund ingen realitet i kreditsagsbehandlingen. banken påså heller ikke, at egenfinan-
sieringen på 30 mio. kr., som var forudsat i kreditindstillingen, blev indbetalt. det kan ikke
lægges til grund, at denne egenfinansiering alene var påkrævet, såfremt lånets rate 4 blev gen-
nemført. beslutningen om at tillade centerplan alloktons træk på kreditten med 7,6 mio. kr. i
november 2007 er derfor ansvarspådragende, i hvert fald for henrik juul, der som direktør
havde ansvaret for bankens iagttagelse af forudsætningerne i kreditindstillingen.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede lånet til bestyrelsens bevilling og
endda udbetalte næsten halvdelen af lånet (58,362 mio. kr.) inden bestyrelsens bevilling i strid
med direktionsinstruksen. lasse lindblad og claus ørskov handlede ansvarspådragende, da
de besluttede bevillingen. lasse lindblad havde også været involveret i de indledende for-
handlinger med carsten leveau og dennes medarbejdere og havde bl.a. selv aftalt det indle-
dende møde den 2. maj 2007 og deltaget i godkendelse af engagementsaftalen af 16. maj
2007. claus ørskov havde ifølge henrik juuls forklaring også deltaget i opkomsten til bevil-
lingen og erklæret sig positivt indstillet. det gør ingen forskel for lasse lindblads og claus
ørskovs erstatningsansvar, at næsten halvdelen af lånet var udbetalt før bestyrelsens bevilling
den 22. maj 2007.
det bestrides, at det til k/s adelgade 5-7 m.fl. under konkurs tilbageførte forligsbeløb på 8,5
mio. kr. skal fragå i tabsopgørelsen. der er i øvrigt ikke grundlag for at foretage fradrag for
afledte fordele i bankens tab.
oskar jensen holding aps (oskar jensen)
det fastholdes, at appellanterne er erstatningsansvarlige for bankens tab på engagementet med
oskar jensen på 38.909.233,79 kr.
                                               - 91 -
engagementet var omfattet af § 78 i lov om finansiel virksomhed, fordi claus ørskov var
bestyrelsesformand for københavns investeringsejendomme a/s, som var en del af oskar
jensen-koncernen. det var i strid med § 78 i lov om finansiel virksomhed, at kreditten den 13.
september 2007 på 25 mio. kr. ikke blev behandlet og besluttet på et bestyrelsesmøde i ban-
ken, og det var i strid med den dagældende aktieselskabslovs § 58, at claus ørskov deltog i
de indledende drøftelser om kreditten. det var endvidere i strid med lov om finansiel virk-
somhed § 78 samt aktieselskabslovens § 58, at claus ørskov deltog ved bestyrelsens behand-
ling og bevilling af forhøjelsen af kreditten med 25 mio. kr. den 30. oktober 2007. appellan-
terne iagttog i øvrigt ikke de særlige krav til overvågningen af forsvarligheden og forløbet i
engagementet, som er påkrævet efter § 78 i lov om finansiel virksomhed. bevillingerne af
kreditten skete på et mangelfuldt grundlag på baggrund af alene oskar jensens og køben-
havns investeringsejendommes årsrapporter for 2006, og banken indhentede ikke opdaterede
økonomiske oplysninger om udviklingen i selskaberne. appellanterne tillagde oskar jensens
historiske evne til at realisere en god indtjening og selskabets egenkapital stor betydning ved
beslutningen om at bevilge kreditten. oskar jensens positive resultat og høje egenkapital
skyldtes værdi af kapitalandele i associerede selskaber og værdiregulering af investerings-
ejendomme, dvs. regnskabsposter, som er genstand for store udsving og ikke er udtryk for en
økonomisk polstring af låntager, som berettiger til en blanco-bevilling på 25 mio. kr. oskar
jensens egenkapital var hertil meget beskeden set i forhold til selskabets balance. at oskar
jensens indtjening og egenkapital set i forhold til balancen ikke kunne berettige en forsvarlig
kreditgivning fremgår også af lasse lindblads og ole vagners bemærkninger på bestyrel-
sesmødet den 19. november 2007. det er ved kreditindstillingerne og appellanternes egne
dispositioner godtgjort, at alene ”pant i fast ejendom under hensyn til bankens almindelige
vurderingsprincipper for denne aktivgruppe” ville udgøre behørig sikkerhed, og appellanterne
anså således selv sikkerheden i form af pant i aktierne i københavns investeringsejendomme
med en aftale om udbyttebegrænsning (og senere anparterne i oskar jensen) for utilfredsstil-
lende. forudsætningen om pant i fast ejendom forelå allerede ved den oprindelige bevilling i
september 2007, og bevillingen af den ændrede sikkerhedsstruktur i november 2007, hvor
banken frafaldt kravet om ejendomspant, er derfor ikke alene – som landsretten har lagt til
grund – ansvarspådragende i relation til bevillingen i oktober 2007, men tillige i relation til
bevillingen i september 2007. hvis højesteret alene finder, at bevillingen i november 2007 af
den ændrede sikkerhedsstruktur er ansvarspådragende, er appellanterne således desuagtet er-
statningsansvarlige for det samlede tab. hertil kommer, at jakob dueholm bach, der udarbej-
dede kreditindstillingen af 13. september 2007, har forklaret, at ”vilkårene for engagementet
                                              - 92 -
var besluttet”, da han blev anmodet om at udarbejde kreditindstillingen, og at han på det på-
gældende tidspunkt ikke havde ”nogen erfaring med ejendomsprojekter og projektfinansie-
ring”. ved bevillingen af forhøjelsen af kreditten den 30. oktober 2007 og ved bevilling af
den ændrede sikkerhedsstruktur den 19. november 2007 forelå der ingen nye oplysninger,
ligesom der ikke blev foretaget nogen yderligere kreditsagsbehandling. begrundelsen om at
undgå de administrative udfordringer og omkostninger ved ejendomspant blev, som anført af
landsretten, truffet i oskar jensens interesse uden hensyntagen til bankens hermed forøgede
risiko, hvilket var udtryk for uforsvarlig kreditgivning.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han bevilgede kreditten den 13. september 2007
og indstillede kreditten den 30. oktober 2007 samt den ændrede sikkerhedsstruktur den 19.
november 2007. lasse lindblads ansvar følger af hans involvering i opkomsten til bevillingen
den 13. september 2007 og af hans deltagelse i beslutningen af bevillingerne den 30. oktober
og 19. november 2007. claus ørskovs ansvar følger af hans involvering i opkomsten til bevil-
lingen den 13. september 2007 og i hans deltagelse i det bevilgende bestyrelsesmøde den 30.
oktober 2007. claus ørskovs ansvar for bevillingen den 19. november 2007 støttes på hans
tidligere og efterfølgende involvering i bevillingerne, ligesom hans tilgang til spørgsmålet om
lov om finansiel virksomhed § 78 og aktieselskabslovens § 58 viser, at den manglende delta-
gelse i bestyrelsesmødet den 19. november 2007 var af formel og ikke reel art. det gøres sub-
sidiært gældende, at claus ørskov er erstatningsansvarlig for 7 mio. kr. af bankens tab foran-
lediget af den værdiforringelse af bankens pant i aktierne i københavns investeringsejen-
domme, der blev forårsaget af selskabets beslutning om udlodning af udbytte med 7 mio. kr.
claus ørskov var som bestyrelsesformand for københavns investeringsejendomme ansvarlig
for beslutningen om at indstille udbytteudlodningen til generalforsamlingens godkendelse,
hvilket var i strid med aftalen med banken om udbyttebegrænsning og dermed ansvarspådra-
gende over for banken.
tlp holding aps (tlp holding)
med hensyn til udlånsengagementet med tlp holding er appellanterne erstatningsansvarlige
for tabet på 9.450.829,85 kr.
bevillingerne i november 2007 og de efterfølgende tilladte træk på kassekreditten i januar og
februar 2008 var udtryk for varetagelse af banken uvedkommende hensyn. dispositionerne
var båret af hensynet til lasse lindblads personlige, økonomiske interesser. lånebevillinger-
                                               - 93 -
ne blev givet på et mangelfuldt grundlag. der forelå alene en årsrapport for 2005/2006 for
tlp holding og en revisorudarbejdet indkomst- og formueopgørelse for 2006 for tom glæs-
ner larsen, der ejede tlp holding, og bankens kreditafdeling fandt ikke dette materiale til-
strækkeligt til at retfærdiggøre en kredit på 15 mio. kr. efter de foreliggende sparsomme op-
lysninger, som banken havde om tlp holding, måtte det lægges til grund, at selskabet ikke
havde en tilbagebetalingsevne i forhold til en kredit af den omhandlede størrelse. kassekredit-
ten blev ifølge kreditindstillingen ydet ren blanco, og banken modtog først kaution fra tom
glæsner larsen tre måneder efter, at kassekreditten var etableret. lånet blev bevilget af hen-
rik juul, uanset at michael mikkelsens bedømmelse var, at lånet ikke skulle bevilges. hertil
kommer, at finanstilsynet under mødet i banken i januar 2010 havde nævnt lånet til tlp hol-
ding som et engagement, hvor der er udvist stor risikovillighed og manglende indsigt. der er
ved bevillingerne i november 2007 på flere punkter sket overtrædelse af bankens kreditpoli-
tik.
formaliseringen af kreditten på 5 mio. kr. i foråret 2008 ”ophæver” ikke, som anført af lands-
retten, årsagssammenhængen og adækvansen mellem på den ene side henrik juuls ansvarspå-
dragende bevillinger i november 2007 og de tilladte yderligere træk på kreditten i januar og
februar 2008 og på den anden side tabet på kassekreditten. i foråret 2008 skete der en formali-
sering og ændring af den allerede etablerede kredit og ikke etablering af en ny selvstændig
kredit eller et nyt engagement med tlp holding. selvom formaliseringen af kassekreditten
på 5 mio. kr. i foråret 2008 ikke i sig selv kan anses for ansvarspådragende, er tabet på kredit-
ten en påregnelig følge af den oprindelige ansvarspådragende bevilling af kassekreditten.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han bevilgede kassekreditten og som direktør var
bekendt med eller burde have været bekendt med de ansvarspådragende omstændigheder.
claus ørskovs medansvar for bevillingerne støttes på, at han var vidende herom i kraft af sin
involvering i den såkaldte ith-transaktion. det fremgår også af lasse lindblads detailviden
om engagementet, at han var aktivt deltagende i långivningen, der tillige var i hans personli-
ge, økonomiske interesse.
de uforsvarlige forhold, som lå til grund for den oprindelige bevilling af kassekreditten i no-
vember 2007, gør sig tilsvarende gældende for bevillingen af lånet på 5,5 mio. kr. i maj 2009.
bevillingen var igen båret af hensynet til lasse lindblads personlige, økonomiske interesser,
og der var konkret anledning til at forholde sig til, om bevillingen var omfattet af lov om fi-
                                               - 94 -
nansiel virksomhed § 78, hvilket ikke skete. lånet blev bevilget efter finanskrisens indtræden
og efter finanstilsynets advarsel på mødet den 10. juni 2008 om, at banken skulle være forsig-
tig med, hvem der låntes penge ud til. hertil kommer, at tlp holding ud fra de foreliggende
oplysninger, herunder om cash flowet i selskabet, ikke kunne anses for at ville være i stand til
at indfri det lånte beløb. lånet var endvidere ikke sikkerhedsmæssigt afdækket.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han bevilgede lånet. lasse lindblads medansvar
for bevillingen følger af, at lånet blev anvendt til at indfri tlp holdings forpligtelser over for
lasse lindblad og lasse lindblads selskab dka consult, hvilket lasse lindblad var bekendt
med. claus ørskov er også ansvarlig for bevillingen, idet tabet på bevillingen var en påregne-
lig følge af de ansvarspådragende bevillinger i november 2007, som han er ansvarlig for.
de uforsvarlige forhold, som lå til grund for bevillingerne af kassekreditten i november 2009
og lånet i maj 2009, gør sig tilsvarende gældende for bevillingen af lånet på 7,5 mio. kr. i au-
gust 2009. denne bevilling var tilsvarende båret af hensynet til lasse lindblads personlige,
økonomiske interesser, idet størstedelen af lånebeløbet blev videreudlånt af tlp holding til
lasse lindblads selskab dka consult. hertil kommer, at lånet er bevilget på et mangelfuldt
grundlag, og uden at tlp holding, henset til cash flowet i selskabet og faldet på selskabets
aktier i renewagy, ville være i stand til at tilbagebetale det lånte beløb. lånet var endvidere
fortsat ikke sikkerhedsmæssigt afdækket, idet sikkerheden reelt alene bestod af værdien af
pantet i aktier i colexon.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede lånet til bestyrelsens bevilling og
som direktør var bekendt med eller burde have været bekendt med de ansvarspådragende om-
stændigheder. lasse lindblad og claus ørskov handlede ansvarspådragende, da de besluttede
bevillingen på bestyrelsesmødet den 13. august 2009. da lånet blev indfriet med midler fra
toldbodgades konto i banken, har den uforsvarlige bevilling af lånet ikke isoleret set forårsa-
get et tab. indfrielsen har dog relevans for opgørelsen af tabet på engagementet med toldbod-
gade. som følge af, at det var ansvarspådragende at bevilge lånet til tlp holding, kan indfri-
elsen heraf således ikke fradrages i bankens tab på engagementet med toldbodgade.
der er ikke grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele i bankens tab. det er ikke
godtgjort, at bevillingerne til tlp holding var nødvendige for, at banken kunne oppebære et
dka consult honorar vedrørende renewagy eller et colexon gebyr. der er ikke, som anført
                                              - 95 -
af appellanterne, tale om, at finansiel stabilitet ikke har iagttaget sin tabsbegrænsningspligt
ved realisationen af de colexon-aktier, der lå til sikkerhed for engagementet. det bestrides, at
finansiel stabilitet ved afviklingen af engagementet skulle have varetaget uvedkommende
interesser eller have begået fejl eller forsømmelse i forbindelse med realiseringen af sikkerhe-
derne, herunder colexon-aktierne, og der er derfor ikke grundlag for at reducere tabet med et
beløb svarende til det provenu, der kunne have været opnået ved et tidligere salg på et tids-
punkt, hvor kursen på aktierne var højere.
nanocover a/s (nanocover)
det fastholdes, at appellanterne er erstatningsansvarlige for det fulde tab på udlånsengage-
mentet med nanocover, der rettelig skal opgøres til 2.245.959,20 kr.
lånebevillingen i juli 2008 var båret af hensynet til lasse lindblad, der indirekte ejede en del
af nanocover. selskabets hævdede værdi som ”børsskal”, som appellanterne har henvist til
som begrundelse for lånet, ville således primært komme lasse lindblad til gode. bevillingen
blev givet efter, at finanstilsynet i sommeren 2008 havde advaret banken om at være forsigtig
med, hvem banken lånte penge ud til, og kun få uger efter, at banken havde fordoblet sit sol-
vensbehov på baggrund af finanstilsynets ekstraordinære undersøgelse af banken. appellan-
terne var tillige bekendt med krisetegnene i økonomien og på ejendomsmarkedet. bevillingen
af lånet skete alene på baggrund af nanocovers årsrapport for 2007, hvilket navnlig henset til
oplysningerne om selskabets negative økonomiske udvikling, ikke udgjorde et fyldestgørende
beslutningsgrundlag for bevilling af lånet. også den negative presseomtale af selskabet i fe-
bruar 2008 nødvendiggjorde yderligere oplysninger om selskabets økonomiske situation. der
blev ikke indhentet nogen oplysninger om værdien af bankens pant i nanocovers varelager,
som henrik juul efterfølgende har forklaret blev tillagt den værdi (5 mio. kr.), som det var
optaget til i nanocovers årsrapport for 2007. de oplysninger om nanocover, der forelå ved
bevillingen, viste med tydelighed, at selskabet ikke havde nogen mulighed for at servicere
eller tilbagebetale lånet. lånet blev ifølge kreditindstillingen ydet ren blanco, hvilket viser, at
banken ikke anså pantet i varelageret for at have nogen sikkerhedsværdi. det forhold, at der i
kreditindstillingen er henvist til, at bankens afdeling for investment banking kunne få opgaver
fra nanocover, kan, som anført af landsretten, ikke ændre ved appellanternes erstatningspligt.
det samme gælder den omstændighed, at banken ejede en mindre aktiepost i nanocover med
en begrænset værdi og dermed en på bevillingstidspunktet lille økonomisk risiko.
                                               - 96 -
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han bevilgede lånet til nanocover, og som direk-
tør var bekendt med eller burde have været bekendt med de ansvarspådragende omstændighe-
der. lasse lindblads medansvar for bevillingen følger af, at lasse lindblad deltog i opkom-
sten til bevillingen, der havde til formål, at han kunne drage fordel af den påtænkte rekon-
struktion, som lånet skulle medvirke til at gennemføre, herunder også i form af den væsentlige
forøgelse af hans ejerandel i nanocover, som var integreret i rekonstruktionsplanen.
claus ørskovs medansvar for bevillingen følger af, at det må lægges til grund – og have for-
modningen for sig – at claus ørskov, i egenskab af bestyrelsesformand i banken, var oriente-
ret om og havde tiltrådt bankens deltagelse i rekonstruktionen af nanocover, herunder långiv-
ningen, og var bekendt med lasse lindblads personlige, økonomiske interesse i bevillingen.
de uforsvarlige forhold, som lå til grund for den oprindelige bevilling den 8. juli 2008, gjorde
sig tilsvarende gældende for forhøjelserne af lånet i november og i december 2008. de oplys-
ninger, der forelå til brug for bevillingen, forstærkede kun uforsvarligheden af at bevilge lån.
det fremgik således af kreditindstillingen, at nanocovers aktiviteter var ved at blive lukket
ned, hvilket ikke kan forenes med indstillingen om at bevilge lån som følge af nanocovers
potentiale for at skabe vækst og indtjening. bevilling af yderligere lån til nanocover indebar
under disse omstændigheder en helt usædvanlig høj tabsrisiko.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han bevilgede forhøjelserne af lånet til nanoco-
ver og fortsat var eller burde have været bekendt med de ansvarspådragende omstændigheder.
lasse lindblad er medansvarlig for lånebevillingerne, idet det navnlig ud fra mailkorrespon-
dance må lægges til grund, at han var fuldt bekendt med og deltog i beslutningen om lånebe-
villingerne. claus ørskovs erstatningsansvar følger af, at han i hvert fald senest på tidspunktet
for bestyrelsens behandling og tiltræden af revisionsprotokollat af 23. marts 2009 var oriente-
ret om, at banken havde deltaget i rekonstruktionen af nanocover og i den forbindelse havde
ydet nanocover et lån. på dette tidspunkt var bankens engagement med nanocover ca. 2,2
mio. kr. claus ørskov er subsidiært erstatningsansvarlig for bankens tab på 284.933,09 kr.
som følge af det yderligere træk på kontoen på 470.363,09 kr., som banken tillod i perioden
frem til januar 2010, hvor lånet var trukket med ca. 2,67 mio. kr.
det bestrides, at banken ved overdragelsen i december 2009 af fordringen på nanocover til
lindforch invest i aps for 1.650.000 stk. aktier i nanocover blev fyldestgjort for sin fordring
                                              - 97 -
mod nanocover, og at en større værdi af aktierne end 181.266,87 kr. skal fragå i tabsopgørel-
sen. værdien af aktierne på 181.266,87 kr. er fratrukket i det opgjorte tab på 2.245.959,20 kr.,
som parterne er beløbsmæssigt enige om. bankens tilgang til ombytningen var helt løsrevet
fra værdien af aktierne i nanocover, idet banken alene havde fokus på at få ombyttet en med
sikkerhed værdiløs fordring, som banken allerede havde nedskrevet til 0 kr., med et antal ak-
tier, der eventuelt kunne udgøre en værdi for banken, såfremt det måtte lykkes at anvende
nanocover som børsplatform. aktierne i nanocover havde ikke, som hævdet af appellanterne,
en værdi på 1.039.500 kr. svarende til børsværdien pr. overdragelsestidspunktet. der er ikke
fremlagt nogen dokumentation herfor.
synerco aps (synerco)
claus ørskov og lasse lindblad er erstatningsansvarlige for bankens tab på synerco-
engagementet. bankens tiltræden af aftalen fra oktober 2006 mellem synerco og dka admi-
nistration aps, hvorved banken frigav et beløb på 6 mio. kr., var båret af lasse lindblads
personlige, økonomiske interesser. på tidspunktet for aftalens indgåelse havde synerco ingen
uudnyttet trækningsret i banken, og selv hvis de 6 mio. kr. var indgået på en af synercos konti
i banken, kunne synerco ikke uden bankens mellemkomst have trukket de 6 mio. kr. igen.
synerco var i økonomiske vanskeligheder på tidspunktet for frigivelsen af de 6 mio. kr., hvil-
ket var lasse lindblad og claus ørskov bekendt. aftalen, hvormed de 6 mio. kr. blev over-
ført til dka administration i stedet for til banken, blev tiltrådt på bankens vegne, uden at der
forelå et beslutningsgrundlag herfor. dette på trods af, at der i lyset af peter forchhammers
udtalelser i pressen om, at han måtte give op, var særlig anledning til at tilvejebringe et fyl-
destgørende beslutningsgrundlag. overførslen af de 6 mio. kr. til dka administration i stedet
for til banken var uforenelig med bankens interesse i at få nedbragt sit engagement med sy-
nerco med henblik på at begrænse bankens tab, og aftalen fra oktober 2008 indebar ingen
modydelse til banken, der ikke blev sikret mod at lide tab ved synercos eventuelle senere
konkurs. hertil kommer, at bankens tiltræden af aftalen om at overføre de 6 mio. kr. til dka
administration i stedet for til banken fandt sted efter, at finanstilsynet i juni 2008 havde ad-
varet banken om at være forsigtig med, hvem der blev lånt penge ud til – især indenfor ejen-
domssektoren. tiltrædelsen af aftalen skete desuden efter finanskrisens indtræden, og på et
tidspunkt, hvor synerco som anført var i økonomiske vanskeligheder.
claus ørskov handlede ansvarspådragende, da han på bankens vegne underskrev aftalen af 6.
oktober 2008. lasse lindblad handlede ansvarspådragende, da han medvirkede til bankens
                                              - 98 -
tiltrædelse af aftalen af 6. oktober 2008. både claus ørskov og lasse lindblad var bekendt
med de ansvarspådragende omstændigheder, og er derfor erstatningsansvarlige for tabet for-
bundet hermed.
der er ikke grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele i bankens krav på erstatning for
tab på engagementet. det er ikke godtgjort, at overførslen af 6 mio. kr. til dka administrati-
on i stedet for til banken var nødvendig for, at banken kunne opnå en indtægt vedrørende et
projekt i bulgarien. selv hvis appellanterne kan dokumentere afledte fordele, der har været en
følge af låneengagementet med synerco, skal der ikke ske fradrag herfor, idet disse beløb og-
så ville være modtaget uden overførslen af de 6 mio. kr. til dka administration.
toldbodgade 10 b aps (toldbodgade)
med hensyn til udlånsengagementet med toldbodgade er appellanterne erstatningsansvarlige
for tabet på 9.125.467,99 kr.
som anført af landsretten fordrer sædvanlig forsvarlig bankadfærd, at en bank – før den op-
fylder en kundes aktieopkøb i markedet – har indgået en aftale med kunden om købet, herun-
der vilkårene herfor, og har kendskab til den ordregivende kundes økonomiske evne til at op-
fylde aftalen, således at banken kun i ringe grad udsætter sig for risiko ved at opkøbe i eget
navn. denne forsvarlige bankadfærd er ikke iagttaget her, og der er ikke ved vurderingen af,
om banken skulle bevilge lån til toldbodgade foretaget en sædvanlig kreditvurdering. på det
reelle bevillingstidspunkt den 19. december 2008 forelå der ikke en kreditindstilling eller an-
det beslutningsgrundlag for bevillingen af lån til køb af nordicom-aktierne. kreditindstillin-
gen indeholdt ingen oplysninger om toldbodgades økonomiske forhold. toldbodgade havde,
som anført af landsretten, ikke evne til at betale sine forpligtelser ud af sit cash flow eller i
øvrigt en dokumenteret tilbagebetalingsevne. lånet blev bevilget, uden at banken modtog
kaution fra ejeren af selskabet og oprindeligt uden nogen form for sikkerheder, og der var
således ikke en passende sikkerhedsstillelse til afdækning af risikoen for, at tilbagebetalings-
evnen svigtede. det senere modtagne pant i nordicom-aktier og colexon-aktier ændrer ikke
vurderingen af, at der fortsat var tale om uforsvarlig långivning. bevillingen skete efter, at
finanstilsynet i juni 2008 havde advaret om at være forsigtig med, hvem banken lånte penge
ud til – især indenfor ejendomssektoren, og efter at banken i juni 2008 havde fordoblet sit
solvensbehov på baggrund af finanstilsynets ekstraordinære undersøgelse af banken samt
efter finanskrisens indtræden. det bestrides, at konstruktionen indebar, at bankens risiko for at
                                              - 99 -
lide tab på lånet blev elimineret. capinordic a/s’ betaling af gæld til toldbodgade blev – på
bankens bekostning – ikke anvendt til tilbagebetaling af bankens lån til toldbodgade, men i
stedet anvendt til udlån til renewagy, kell development aps og dka consult. lasse lind-
blad havde dermed en personlig, økonomisk interesse i låneengagementet. det bestrides, at
det af banken modtagne pant i nordicom-aktier med senere kursændringer, det af banken
modtagne pant i colexon-aktier med senere kursændringer og nedbringelser af engagementet
og indgåelse af en ny kreditaftale i juni 2009 for det på daværende tidspunkt resterende enga-
gement på 9 mio. kr. ”bryder” årsagssammenhængen mellem bevillingen i december 2008 og
det lidte tab på 9.125.467,99 kr.
henrik juul har handlet ansvarspådragende, da han var bekendt med bankens køb af aktier i
nordicom i 2008, deltog i mødet den 19. december 2008, indstillede lånet til bestyrelsens be-
villing og deltog i det bestyrelsesmøde, hvor lånet blev bevilget. henrik juul havde kendskab
til samtlige ansvarspådragende omstændigheder. lasse lindblad og claus ørskov har ved
bevillingen af lånet været fuldt bekendt med de ansvarspådragende omstændigheder.
det bestrides, at tabsbegrænsningspligten ikke er blevet iagttaget. finansiel stabilitet har ved
afviklingen af engagementet ikke varetaget uvedkommende interesser eller udvist fejl eller
forsømmelse i forbindelse med realiseringen af de colexon-aktier og nordicom-aktier, der lå
til sikkerhed for engagementet, og der er ikke grundlag for at reducere tabet med et beløb sva-
rende til det provenu, der kunne have været opnået ved et tidligere salg på et tidspunkt, hvor
kursen på aktierne var højere. det bestrides i øvrigt, at der kunne have været opnået et prove-
nu på samlet ca. 11,76 mio. kr.
der er desuden ikke grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele, som banken ifølge
appellanterne har haft ved den uforsvarlige långivning. sådanne afledte fordele er ikke doku-
menteret.
endelig bestrides det, at toldbodgades eventuelle restbetalingsevne skulle være til hinder for,
at appellanterne pålægges erstatningsansvar.
alpen holidays ferienhäuser gmbh (alpen holidays)
hvad angår udlånsengagementet med alpen holidays er appellanterne, som fastslået af lands-
retten, erstatningsansvarlige for tabet på 35.812.703,98 kr.
                                                - 100 -
lånebevillingen var båret af hensynet til at begunstige andre selskaber i capinordic-koncer-
nen. formålet var således at muliggøre, at alpen holidays kunne indfri selskabets gæld på
12,8 mio. kr. til capinordic a/s’ datterselskab c2 invest aps, at a.o. holding aps – i kraft
af alpen holidays’ indfrielse af sin tilsvarende gæld til a.o. holding aps – kunne indfri sin
gæld på 6,3 mio. kr. til capinordic a/s’ datterselskab aktie & valutainvest aps, og at
volleshave holding aps – i kraft af alpen holidays’ indfrielse af sin gæld på 7,4 mio. kr. til
volleshave holding aps – kunne indfri sin gæld til banken og anvende 3,1 mio. kr. heraf til
nedbringelse af volleshave holding aps’ gæld til aktie & valutainvest aps. de nævnte be-
løb blev, som anført af landsretten, ultimativt overført til capinordic a/s. i relation til indfri-
elsen af alpen holidays’ lån hos c2 invest aps er det yderligere bemærkelsesværdigt, at
konstruktionen indebar, at dette datterselskab af capinordic a/s ved bankens finansiering af
tilbagebetalingen til kurs 100 (12,8 mio. kr.) opnåede en betydelig gevinst på fordringen mod
alpen holidays, som c2 invest aps havde erhvervet for 7 mio. kr.
bevillingen skete efter finanskrisens indtræden, og efter at finanstilsynet i juni 2008 havde
advaret banken om at være forsigtig med, hvem banken lånte penge ud til – især indenfor
ejendomssektoren, samt i september 2008 havde advaret mod omfattende ejendomsekspone-
ring. beslutningen om bevilling af lånet blev truffet, uden at der var foretaget nogen kredit-
sagsbehandling. alpen holidays havde i regnskabsåret 2007/08 realiseret et underskud og
havde en negativ egenkapital, og hotellets saldobalance viste ligeledes driftsunderskud. der
var derfor ingen anledning til at tro, at alpen holidays’ betalingsevne var blevet eller ville
blive forbedret af, at hotellet var sat i drift. allerede på tidspunktet for bevillingen var alpen
holidays et nødlidende selskab, som ikke kunne betale sine kreditorer, og som var på vej i
bank austrias saneringsafdeling. på tidspunktet for bevillingen forelå ingen vurdering af
værdien af hotel steinplatte, som banken fik sekundær pant i efter tinglyst pant for 11,9 mio.
euro til sikkerhed for alpen holidays’ gæld til bank austria. capinordic bank modtog ingen
kaution fra bl.a. alpen holidays eller de ultimative ejere. det var i kreditindstillingen uden
nogen begrundelse lagt til grund, at værdien af hotellet svarede til opførelsesomkostningerne,
der var oplyst til 16,975 mio. euro. opførelsesomkostningerne er, som anført af landsretten,
ikke dokumenteret. det bestrides, at præsentationen fra valartis af 8. februar 2009, som i øv-
rigt også først tilgik banken den 19. februar 2009, kan kvalificere som en vurdering. der fore-
ligger ikke noget dokumenteret købstilbud fra en køber med evne og vilje til at opfylde en
aftale om køb af hotellet. den første mæglervurdering af hotellet fremkom med knud larsens
                                              - 101 -
rapport af 12. oktober 2009, hvor hotellet blev vurderet til ca. 7,6 - 9,0 mio. euro med ud-
gangspunkt i hotellets aktuelle situation og en realistisk forventning om hotellets belægnings-
procent. realiteten er derfor, at den vurdering, som banken burde have lagt til grund ved kre-
ditvurderingen, først fremkom 8-9 måneder efter bevillingen og viste, at der ikke var nogen
sikkerhed i hotellet for bankens lån, da værdien af hotellet kun muligvis kunne dække bank
austrias foranstående lån. det ændrer ikke på betydningen af knud larsens første vurdering,
at henrik juul og lasse lindblad formåede knud larsen til efterfølgende at fremkomme med
en ændret og højere vurdering på 16,6 mio. euro. den ændrede vurdering var med knud lar-
sens ord ”ud fra et nyt koncept, der krævede opfyldelse af en række forudsætninger som be-
skrevet i hans vurderingsrapport”. den af alpen holidays opnåede salgspris for hotellet i fe-
bruar 2011 på 7,5 mio. euro bekræftede, at den ændrede vurdering, som viste det tal, som
banken hele tiden havde baseret sin kreditgivning ud fra, var helt urealistisk.
henrik juul handlede ansvarspådragende, da han indstillede lånet til bestyrelsens bevilling og
endda udbetalte størstedelen af lånet inden bevillingen i strid med direktionsinstruksen. hen-
rik juul var som direktør bekendt med eller burde have været bekendt de ansvarspådragende
omstændigheder. lasse lindblad og claus ørskov handlede ansvarspådragende, da de deltog
i bestyrelsens bevilling af lånet, idet de ud fra kreditindstillingen og de øvrige oplysninger,
der forelå for dem, også var bekendt med eller burde have været bekendt med de ansvarspå-
dragende omstændigheder. lasse lindblad havde også været involveret i de indledende for-
handlinger med låntager om bl.a. lånets anvendelsesformål og hotellets nødlidende drift.
det bestrides, at indfrielsen/nedbringelsen af gæld for i alt ca. 22,2 mio. kr. til andre koncern-
selskaber, som ultimativt blev overført til capinordic a/s, skal fragå i bankens tab på udlånet
til alpen holidays. realiteten er, at banken på den del af lånet, der blev overført til koncern-
selskaber, led et tab på 22,2 mio. kr., som banken ikke ville have lidt, hvis lånet ikke var be-
vilget.
administrationsselskabet af 1. august 2008 aps (administrationsselskabet)
med hensyn til udlånsengagementet med administrationsselskabet er lasse lindblad og hen-
rik juul, som fastslået af landsretten, erstatningsansvarlige for tabet på 7.112.655,39 kr. fi-
nansiel stabilitet fastholder, at claus ørskov er medansvarlig for tabet.
                                               - 102 -
lånebevillingerne i juni og september 2009 havde ikke en karakter, der kunne begrunde, at
banken ikke foretog en sædvanlig kreditvurdering. banken kunne ikke ved långivningen for-
svarligt indregne en tabsrisiko som honorering for andre tjenester. bevillingerne var båret af
lasse lindblads personlige, økonomiske interesser. bevillingerne skete efter finanskrisens
indtræden og efter bl.a., at finanstilsynet i juni 2008 havde advaret om, at banken skulle være
forsigtig med, hvem der blev lånt penge ud til – især indenfor ejendomssektoren, og i septem-
ber 2008 havde advaret banken mod omfattende ejendomseksponering. på bevillingstidspunk-
terne havde administrationsselskabet endnu ikke aflagt sit første årsregnskab, og banken hav-
de ikke modtaget regnskabsmæssige oplysninger om selskabet eller dets ejer. kreditchef mi-
chael mikkelsen mente ikke, at det foreliggende materiale muliggjorde bevillingen. admini-
strationsselskabet havde ingen løbende indtægter og dermed ingen mulighed for at servicere
lånet, hverken første eller anden tranche. det likviditetsbudget fra august 2009 og de oplys-
ninger, der i øvrigt forelå på tidspunktet for bevillingen af anden tranche, gav ikke grundlag
for at antage, at positiv likviditet kunne tilflyde administrationsselskabet i et sådant omfang,
at selskabet kunne betale renter og afdrag på lånet. bevillingen af første tranche af lånet skete
uden nogen form for sikkerhed. ved anden tranche fik banken sikkerhed i anparter i k/s
bryggen invest og en sikringskonto på 200.000 kr. sikkerheden i form af pant i sikringskon-
toen kan ikke tillægges nogen værdi, idet indeståendet på sikringskontoen bestod af et lån
bevilget af banken. sikkerhedsværdien af anparterne i k/s bryggen invest, som i kreditind-
stillingen er angivet til 0, udgør heller ikke nogen passende sikkerhed. vurderingen af ejen-
domme i snorresgade 17-19, som blev foretaget af sadolin & albæk i november 2007, var
ifølge henrik juuls forklaring for højesteret medvirkende til hans positive indstilling til bevil-
lingen af første (og anden) tranche af lånet. vurderingen fra sadolin & albæk var ifølge kre-
ditchef michael mikkelsen ikke markedskonform, idet den bl.a. var 18 måneder gammel på
bevillingstidspunktet. de øvrige oplysninger, herunder oplysningen om, at ejendommen i k/s
bryggen invests årsrapport for 2008 var optaget til en værdi på 128 mio. kr., og at den offent-
lige ejendomsværdi i 2008 var 138 mio. kr., kunne heller ikke retfærdiggøre lånebevillinger-
ne. den første offentlige ejendomsvurdering efter finanskrisens indtræden, som forelå i 2010,
bekræftede den skepsis, som michael mikkelsen havde haft overfor sadolin & albæks vurde-
ring fra 2007 og værdiansættelsen af ejendommen i k/s bryggen invests årsrapport for 2008.
administrationsselskabets lån var ifølge michael mikkelsens forklaring udtryk for en bunden
opgave, som han var modstander af.
                                             - 103 -
henrik juul har handlet ansvarspådragende, da han bevilgede lånet, og som direktør var eller
burde have været bekendt med de ansvarspådragende omstændigheder. lasse lindblads med-
ansvar for bevillingen følger af hans opfordring til henrik juul om at yde lånet og hans invol-
vering i øvrigt samt det forhold, at bevillingen tilsigtede at begunstige lasse lindblads 100 %
ejede selskab dka consult. claus ørskovs medansvar støttes på hans deltagelse på bestyrel-
sesmødet den 23. juni 2009 og kendskab til omstændighederne omkring långivningen.
der er ikke grundlag for at foretage fradrag for afledte fordele eller sparet honorar til carsten
leveau i bankens tab på 7.112.655,39 kr. det er ikke godtgjort, at bevillingen af lånene til
administrationsselskabet var nødvendig for, at banken kunne opnå supplerende sikkerheder i
forbindelse med engagementet med centerplan allokton. de sikkerheder, som appellanterne
mener skal fradrages i tabet, blev givet længe før bevillingen af lånene til administrationssel-
skabet. allerede af denne grund er der ingen sammenhæng mellem sikkerhederne og bevillin-
gen af lånene til administrationsselskabet. det er endvidere ikke godtgjort, at bevillingen af
lånene til administrationsselskabet har ”sparet” banken for at betale carsten leveau et hono-
rar på 7,5 mio. kr. for assistance til banken. det bestrides, at finansiel stabilitet ikke skulle
have iagttaget sin tabsbegrænsningspligt. finansiel stabilitets opsigelse den 17. februar 2010
af engagementet med administrationsselskabet var i overensstemmelse med låneaftalen og
blev netop foretaget med henblik på at varetage bankens interesser i forbindelse med et even-
tuelt salg af ejendommen snorresgade 17-19, som banken ikke havde pant i. opsigelsen var
en naturlig konsekvens af, at medejeren i k/s bryggen invest, essex invest a/s, var trådt i en
”stille betalingsstandsning”. det bestrides, at salget af ejendommen i august 2010 var stresset
og forceret og skete på unødvendigt dårlige vilkår.
finanstilsynet har afgivet indlæg under sagen og har i det væsentlige gentaget sine synspunk-
ter for landsretten vedrørende betydningen af finanstilsynets inspektionsvirksomhed, herun-
der tilsynets gennemgang af boniteten af og den hermed forbundne karaktergivning til det
enkelte udlånsengagement.
højesterets begrundelse og resultat
1. sagens baggrund og problemstillinger
i oktober 2006 fik capinordic bank a/s tilladelse af finanstilsynet til at drive bankvirksom-
hed. capinordic banks virksomhed omfattede efter forretningsgrundlaget bl.a. udlån til vel-
                                              - 104 -
havere og transaktionsdrevne kunder, herunder navnlig kunder, der indgik i ejernes eget for-
retningsnetværk, private banking og corporate finance. banken gik konkurs den 11. februar
2010. samme dag indgik bankens konkursbo aftale med et datterselskab af finansiel stabilitet
(finansieringsselskabet af 11/2 2010 a/s) om overtagelse af aktiver og passiver tilhørende
banken.
claus ørskov var formand for capinordic banks bestyrelse, lasse lindblad var medlem af
bestyrelsen, og henrik juul var bankens direktør.
sagens hovedspørgsmål er, om claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul har pådraget sig
erstatningsansvar over for banken for tab på 11 konkrete udlånsengagementer. for højesteret
er der ikke spørgsmål, om de har pådraget sig erstatningsansvar for tab som følge af bankens
konkurs, ligesom en række låneengagementer og investeringskreditter, som er bedømt af
landsretten, ikke er omfattet af anken.
højesteret skal – ud over spørgsmålet om erstatningsansvar – tage stilling til, om finansiel
stabilitet har fornøden søgsmålskompetence, og om finansiel stabilitet har en erstatningsret-
lig værnet interesse. i det omfang claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul er erstat-
ningsansvarlige for bankens tab på de 11 udlånsengagementer, skal der endvidere tages stil-
ling til, om erstatningsansvaret er bortfaldet ved decharge meddelt på bankens generalforsam-
linger, og om der er grundlag for at lempe erstatningsansvaret.
2. søgsmålskompetence mv.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at finansiel stabilitet har kom-
petence til at indtale erstatningskrav som sket mod claus ørskov, lasse lindblad og henrik
juul, og at finansiel stabilitet har en erstatningsretlig værnet interesse. det, som appellanter-
ne har anført for højesteret, kan ikke føre til et andet resultat.
3. grundlaget for erstatningsansvar
3.1. ansvarsvurderingen
af den dagældende aktieselskabslovs § 140, 1. pkt., fremgår, at bestyrelsesmedlemmer og
direktører, som under udførelsen af deres hverv forsætligt eller uagtsomt har tilføjet selskabet
skade, er pligtige at erstatte denne.
                                               - 105 -
bestemmelsen, der med mindre sproglige justeringer er videreført i selskabslovens § 361, stk.
1, 1. pkt., fastsætter et almindeligt culpaansvar. der er ikke i lovgivningen i øvrigt eller efter
retspraksis grundlag for at fastslå, at der gælder en skærpet ansvarsnorm for ledelsesmedlem-
mer i en bank.
en beslutning om at yde et lån beror i vidt omfang på et forretningsmæssigt skøn navnlig på
grundlag af en kreditvurdering af låntager. skønnet skal foretages på et forsvarligt grundlag. i
kreditvurderingen må bl.a. indgå formålet med lånet, låntagers økonomiske forhold, den stil-
lede sikkerhed og kundens evne til at drive sin virksomhed, herunder i lyset af den almindeli-
ge økonomiske konjunktur. hvilke krav, der skal stilles, for at en bevilling kan anses for at
være forsvarlig, vil bero på en samlet vurdering i det enkelte tilfælde. højesteret finder, at der
bør udvises forsigtighed med at tilsidesætte det forretningsmæssige skøn, der er udøvet af
bankens bestyrelse og direktion ved bevillingen af et lån.
samme forsigtighed skal ikke udvises, hvis det må antages, at en bevilling af et lån eller en
anden disposition knyttet hertil ikke alene er foretaget ud fra forretningsmæssige hensyn til
banken, men også ud fra andre – og banken uvedkommende – hensyn. højesteret finder, at
der i en sådan situation må stilles skærpede krav til, at det er blevet sikret, at bankens interes-
ser ikke er tilsidesat. det bemærkes i den forbindelse, at der i lov om finansiel virksomhed §
78 er fastsat regler, der har til formål at forhindre interessekonflikter i forhold til bestyrelses-
medlemmer og direktører.
vurderingen af, om en lånebevilling, som en direktion eller bestyrelse i en bank har besluttet,
har været forsvarlig, må foretages på baggrund af de oplysninger, som forelå på bevillings-
tidspunktet. der må lægges vægt på den viden, som det enkelte ledelsesmedlem på dette tids-
punkt havde eller havde adgang til. det må endvidere tillægges betydning, om direktionen
eller bestyrelsen – hvis der har været anledning hertil – har sørget for, at nødvendige yderlige-
re oplysninger blev tilvejebragt, før lånet blev bevilget.
højesteret finder, at der ved vurderingen af, om der er handlet ansvarspådragende, tillige må
tages hensyn til eventuelle advarsler mv. fra finanstilsynet. i den foreliggende sag må det
indgå, at en række lånebevillinger er givet efter finanskrisens indtræden, og efter at finanstil-
synet i sommeren 2008 advarede banken om at udvise forsigtighed med, hvem banken lånte
penge ud til, herunder især inden for ejendomssektoren. igen i september 2008 advarede fi-
                                               - 106 -
nanstilsynet banken mod omfattende ejendomseksponering, og i december 2008 advarede
tilsynet om manglende nedbringelse af udlån trods yderligere forværring af boniteten af ban-
kens engagementer.
3.2. betydningen af eventuel overtrædelse af lovgivningen
banker er undergivet en omfattende regulering efter lov om finansiel virksomhed. loven in-
deholder dog kun i begrænset omfang krav til bankers långivning og kreditvurdering. det er i
lovens § 70 fastsat, at bestyrelsen for så vidt angår bankens væsentligste aktivitetsområder
skal udfærdige skriftlige retningslinjer, hvori arbejdsdelingen mellem bestyrelse og direktion
fastlægges. i § 71 er fastsat krav til bestyrelsens overordnede og strategiske funktioner samt
krav til effektive former for virksomhedsstyring. efter § 71 må der for hver enkelt finansiel
virksomhed tages stilling til, hvilke foranstaltninger der skal træffes, for at reglerne er opfyldt.
finanstilsynet har i en vejledning beskrevet sin praksis vedrørende § 71.
bestemmelserne i § 70 og § 71 i lov om finansiel virksomhed opstiller krav til indretning og
drift af en bank. højesteret finder, at bestemmelserne ikke har en sådan karakter, at en tilside-
sættelse i sig selv vil være tilstrækkelig til at anse et ledelsesmedlem i en bank for erstatnings-
ansvarlig. for så vidt angår andre bestemmelser i den finansielle lovgivning må det bero på de
hensyn, der ligger bag den enkelte bestemmelse, om en overtrædelse vil kunne indebære er-
statningsansvar for et ledelsesmedlem i en bank.
3.3. betydningen af eventuel overtrædelse af bankens interne regler
bevillingsbeføjelserne i en bank tilkommer bestyrelsen, som helt eller delvist inden for nær-
mere angivne rammer kan delegere sin bevillingsret til direktionen, jf. lov om finansiel virk-
somhed § 70. bestyrelsen fastlægger de nærmere retningslinjer for denne delegation i kredit-
instruksen og fastsætter i kreditpolitikken retningslinjer for bankens ansattes kreditgivning.
hvis bankens direktion handler i strid med kreditinstruksen eller kreditpolitikken, står det
enkelte direktionsmedlem til ansvar over for bestyrelsen. bestyrelsen kan fravige eller tillade
fravigelse af sine egne retningslinjer, i det omfang en sådan fravigelse ikke er i strid med lov-
givningen eller i øvrigt må anses for uforsvarlig.
højesteret finder, at den omstændighed, at bestyrelsen fraviger egne retningslinjer eller accep-
terer, at bankens direktion fraviger disse, ikke i sig selv kan anses for ansvarspådragende. et
                                              - 107 -
ansvar må forudsætte, at det efter en konkret vurdering i det enkelte tilfælde har været ufor-
svarligt at fravige egne retningslinjer eller acceptere en sådan fravigelse.
3.4. betydningen af finanstilsynets undersøgelse af enkelte udlånsengagementer
finanstilsynet foretager som led i sit tilsyn en gennemgang af udvalgte låneengagementer.
tilsynet vurderer i den forbindelse det enkelte låns bonitet med henblik på opgørelse af ban-
kens solvensbehov. der er ikke tale om, at finanstilsynet vurderer, om det var forsvarligt at
bevilge lånet. højesteret finder imidlertid, at det ved vurderingen af, om en bankledelse har
pådraget sig erstatningsansvar, efter omstændighederne kan indgå, at finanstilsynet har fore-
taget en bedømmelse af lånets bonitet. der må i den forbindelse lægges vægt på, hvilket op-
lysningsgrundlag finanstilsynet havde, og hvor tæt bedømmelsen tidsmæssigt er foretaget på
lånets bevilling.
3.5. betydningen af revisionen
højesteret tiltræder, at bankens revisions vurdering af et låneengagement og behov for ned-
skrivning kan indgå i bedømmelsen af, om bevillingen af et lån har været forsvarlig.
3.6. øvrige spørgsmål af betydning for vurderingen af de 11 udlånsengagementer
som anført af landsretten er lånebeløb vedrørende nogle af engagementerne, som skulle be-
vilges af bestyrelsen, helt eller delvist udbetalt forud for bestyrelsens godkendelse af bevillin-
gen (efterbevillinger). højesteret lægger ligesom landsretten til grund, at claus ørskov og
lasse lindblad ikke har påtalt eller søgt at forhindre denne praksis, og de må derfor anses for
at have accepteret fremgangsmåden. højesteret tiltræder, at dette – i de tilfælde, hvor en be-
villing må anses for uforsvarlig – indebærer, at de er erstatningsansvarlige for tabet på hele
lånet, og at det således ikke har betydning, om lånet eller en del heraf var udbetalt, da de del-
tog i bestyrelsens beslutning om efterbevilling af lånet.
højesteret tiltræder endvidere, at det forhold, at et lån er udbetalt forud for bestyrelsens bevil-
ling, ikke i sig selv medfører erstatningsansvar. det afgørende er, som anført af landsretten,
om bevillingen ud fra det grundlag, der forelå for claus ørskov og lasse lindblad på det
tidspunkt, hvor de traf beslutning om efterbevilling, må anses for forsvarlig.
i tilfælde, hvor henrik juul har indstillet til bestyrelsen at bevilge et lån, og kreditindstillingen
er uforsvarlig, fritager det ham ikke for erstatningsansvar, at bestyrelsen har bevilget lånet.
                                              - 108 -
hvis et lån, som må anses for uforsvarligt, er bevilget af henrik juul som en direktionsbevil-
ling, kan claus ørskov og lasse lindblad være ansvarlige herfor, hvis det er godtgjort, at de
har involveret sig ved lånebeslutningen.
højesteret finder ligesom landsretten, at det er godtgjort, at lasse lindblad i flere tilfælde
spillede en meget aktiv rolle i forbindelse med forhandlingen med kunden om låneengage-
menter og vilkårene herfor, at han i flere tilfælde har givet besked til bankens ansatte om be-
villing af lån på en måde, der af de ansatte måtte forstås som en ordre om, at et lån skulle be-
vilges på bestemte vilkår, og at det var meget vanskeligt at sige lasse lindblad imod. det
forhold, at en beslutning om at bevilge et lån reelt må anses for truffet af lasse lindblad, eller
det forhold, at han på anden måde har påvirket beslutningsprocessen, kan imidlertid som an-
ført af landsretten ikke anses for i sig selv at være ansvarspådragende. det afgørende er, om
det på grundlag af de oplysninger, der forelå på tidspunktet for bevillingen, var forsvarligt at
bevilge lånet.
4. de 11 udlånsengagementer
højesteret finder det ikke godtgjort, at banken har været indrettet og drevet på en måde, der i
sig selv kan begrunde et erstatningsansvar for claus ørskov, lasse lindblad eller henrik juul
for tab på de 11 udlånsengagementer. det beror således på en konkret vurdering af det enkelte
udlånsengagement, om de kan pålægges erstatningsansvar.
adr nr. 1904 aps (adr)
engagementet med adr bestod i bestyrelsens bevilling af et lån på 20 mio. kr. i februar
2007, henrik juuls bevilling af en forhøjelse af lånet med 0,5 mio. kr. i juni 2007 og en yder-
ligere forhøjelse på 4,6 mio. kr. efterbevilget af bestyrelsen i juni 2008.
landsretten har frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar
for lånebevillingerne i 2007. landsretten har for så vidt angår det oprindelige lån navnlig lagt
vægt på, at adr havde en betydelig egenkapital og et positivt årsresultat i 2005 (og også i
2006), at jesper jørgensen, der ejede adr, kautionerede for lånet med sin betydelige formue,
og at der umiddelbart efter, at der var opstået usikkerhed om sikkerhedsværdien af det oprin-
delige pant på 24 mio. kr. i en ejendom i københavn, blev givet pant for 70 mio. kr. i en ejen-
dom i odense. for så vidt angår låneforhøjelsen med 0,5 mio. kr. har landsretten – ud over
                                              - 109 -
beløbets størrelse – lagt vægt på, at lånet var begrundet med, at banken havde fået mandat til
at sælge ejendommen i københavn.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevilling af lånene ikke ud-
gjorde uforsvarlig långivning, og at der således ikke er grundlag for at pålægge claus ørskov,
lasse lindblad eller henrik juul erstatningsansvar for bankens tab på lånene. højesteret be-
mærker, at hvis henrik juul som direktør kan anses for at have haft ansvaret for, at der blev
udbetalt 5 mio. kr. af lånet til adr, før bestyrelsens bevilling forelå, er der af de grunde, der
er anført af landsretten, ikke grundlag for at pålægge ham erstatningsansvar for denne udbeta-
ling.
for så vidt angår forhøjelsen af låneengagementet i maj/juni 2008 med 4,6 mio. kr. har lands-
retten fundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul erstatningsansvarlige for det her-
med forbundne tab på 3,8 mio. kr. landsretten har navnlig lagt vægt på, at bevillingen skete
på et tidspunkt, hvor der gennem en periode havde været overtræk på kreditten og var sket
flere forlængelser af fristen for indfrielse af engagementet, at pantesikkerheden i ejendommen
i odense var frigivet, og ejendommen i københavn havde været begæret solgt på tvangsauk-
tion, at der var usikkerhed om værdien af ejendommen i københavn, at de oplysninger, der
forelå om adr og jesper jørgensens økonomi, vedrørte 2006, og at værdien af det pant i an-
parter i to polske selskaber, der blev stillet til sikkerhed for låneforhøjelsen, ikke var belyst.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen af lånet på 4,6
mio. kr. udgjorde uforsvarlig långivning, og at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul
er erstatningsansvarlige for bankens tab på dette lån. det, som appellanterne har anført for
højesteret, herunder bl.a. vedrørende adr’s forventninger om forskellige favorable salg, som
ikke er nævnt i kreditindstillingen og ikke er dokumenteret, kan ikke føre til en anden an-
svarsvurdering.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. højesteret tiltræder af de grunde,
der er anført af landsretten, at der ikke er grundlag for at reducere erstatningen for tabet yder-
ligere end sket. højesteret tiltræder herunder, at finansiel stabilitet har opfyldt sin tabsbe-
grænsningspligt, idet bankens udbetaling til adr’s konkursbo af ca. 4,9 mio. kr. i januar
2010 må anses for at have været berettiget til imødegåelse af omstødelse af pant etableret i
begyndelsen af januar 2009.
                                             - 110 -
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul solidarisk skal
betale 3,8 mio. kr. i erstatning vedrørende engagementet med adr.
nicola vittorio guiseppe savoretti (savoretti)
engagementet med savoretti bestod i bestyrelsens bevilling af en kredit på 4,7 mio. kr. i fe-
bruar 2007.
landsretten har frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar
for bevillingen af lånet med henvisning til, at værdien af den stillede sikkerhed i walls-aktier
ganske væsentligt oversteg det bevilgede og udbetalte beløb. landsretten fandt derimod hen-
rik juul erstatningsansvarlig for manglende opfølgning på den stop loss-bestemmelse, som var
en forudsætning for bevillingen af lånet.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen af lånet ikke ud-
gjorde uforsvarlig långivning, og at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul ikke som
følge af lånebevillingen er erstatningsansvarlige over for banken.
højesteret finder – ligesom landsretten – at henrik juul er erstatningsansvarlig for manglende
opfølgning på stop loss-bestemmelsen. højesteret har herved lagt vægt på, at der gik mere end
6 måneder fra det tidspunkt, hvor realisation af den illikvide aktie burde have været iværksat,
til realisationen blev påbegyndt, og at overholdelsen af stop loss-bestemmelsen blev særligt
indskærpet af bestyrelsen, der ved lånets bevilling tilkendegav, at der skulle være en ”tæt op-
følgning på dette engagement og en eksekvering ved 3”, og at ”aktien bør tages op til værdi
under skærpet opmærksomhed”. henrik juul var – i modsætning til kreditchef michael mik-
kelsen – til stede på bestyrelsesmødet under behandlingen af savoretti-engagementet. der
foreligger ikke sikre oplysninger om, at henrik juul efterfølgende overlod det til michael
mikkelsen at sørge for den tætte opfølgning på engagementet. hertil kommer, at det i over-
ensstemmelse med bankens forretningsgang må lægges til grund, at henrik juul hver måned
modtog lister over samtlige bankens engagementer over 1 mio. kr. med angivelse af bl.a.
eventuelle sikkerheder. henrik juul havde således særlig anledning til og mulighed for at føl-
ge lånet tæt og sikre efterlevelsen af bestyrelsens tilkendegivelse vedrørende stop loss-
bestemmelsen.
                                              - 111 -
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov og lasse lindblad er frifundet for erstatnings-
ansvar vedrørende engagementet med savoretti, og at henrik juul er pålagt erstatningsansvar
for bankens tab som følge af den manglende opfølgning på stop loss-bestemmelsen. parterne
er enige om, at tabet skal opgøres til 1.183.407,75 kr.
lake dümmer invest aps (lake dümmer)
for så vidt angår engagementet med lake dümmer er der for højesteret spørgsmål om erstat-
ningsansvar for bestyrelsens bevilling af en kredit på 45 mio. kr. i april 2007 og en forhøjelse
af kreditten med 2,5 mio. kr. i maj 2007 samt frigivelse af dka consult a/s’ kautionsforplig-
telse i august 2008.
landsretten har frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar
for lånebevillingerne i 2007. landsretten har navnlig lagt vægt på, at am-gruppen, synerco
og dka consult, som ifølge regnskabsoplysningerne i kreditindstillingen alle havde meget
betydelig egenkapital og positive årsresultater, kautionerede pro rata for 125 % af deres re-
spektive ejerandele, at der blev stillet sikkerhed i walls-aktier, og at der skulle tages pant i det
grundstykke i tyskland, som lånet blev bevilget til udvikling af. landsretten har herudover
lagt vægt på bl.a., at bankens revisor havde erklæret sig enig i ledelsens vurdering af, at risi-
koen på engagementet udgjorde en sædvanlig forretningsmæssig risiko. hvad angår forhøjel-
sen af kreditten med 2,5 mio. kr. i maj 2007 lagde landsretten vægt på, at der var tale om et
begrænset beløb, og at der blev stillet yderligere sikkerhed herfor.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevilling af lånene ikke ud-
gjorde uforsvarlig långivning, og at der således ikke er grundlag for at pålægge claus ørskov,
lasse lindblad eller henrik juul erstatningsansvar for bankens tab på lånene.
for så vidt angår frigivelsen af dka consults kautionsforpligtelse i august 2008 har landsret-
ten frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar og har her-
ved henvist til, at synerco samtidig med frigivelsen af kautionsforpligtelsen stillede sikkerhed
for lånet i aktier med en kursværdi, der oversteg værdien af dka consults kautionsforpligtel-
se. landsretten har endvidere fundet, at det ikke kan lægges til grund, at claus ørskov, lasse
lindblad eller henrik juul på tidspunktet for frigivelsen af dka consults kautionsforpligtel-
se var klar over, at synerco var i alvorlige økonomiske vanskeligheder.
                                                - 112 -
finansiel stabilitet har til støtte for, at appellanterne har handlet ansvarspådragende, bl.a.
henvist til de forklaringer, der under andre sager er afgivet af peter forchhammer og kurator i
synercos konkursbo, advokat troels tuxen. højesteret finder, at disse oplysninger eller be-
visførelsen i øvrigt ikke giver fuldt tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at claus ørskov, las-
se lindblad eller henrik juul på tidspunktet for beslutningen om at frigive dka consults
kautionsforpligtelse vidste eller burde vide, at synerco var i alvorlige økonomiske problemer.
med denne bemærkning og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder høje-
steret, at der ikke er grundlag for at pålægge claus ørskov, lasse lindblad eller henrik juul
erstatningsansvar for bankens tab som følge af frigivelsen af dka consults kaution.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul er frifundet for
erstatningsansvar vedrørende engagementet med lake dümmer.
centerplan allokton aps (centerplan allokton)
for så vidt angår engagementet med centerplan allokton er der for højesteret navnlig
spørgsmål om erstatningsansvar for bestyrelsens bevilling af et lån på 135 mio. kr. i maj 2007.
herudover er der spørgsmål om erstatningsansvar for centerplan alloktons træk på 7,6 mio.
kr. på kreditten i november 2007.
landsretten har frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar
for bevillingen af lånet. landsretten har lagt vægt på, at der til sikkerhed for lånet blev givet
pant i den erhvervede aktiepost i allokton ab og i anparterne i centerplan allokton, at sik-
kerheden endvidere bestod af selvskyldnerkautioner fra tre selskaber i centerplan gruppen,
som centerplan allokton ikke var en del af, at centerplan gruppen efter de regnskabsmæssi-
ge oplysninger for 2006 havde en egenkapital på ca. 1,9 mia. kr., der i det væsentlige var ba-
seret på værdien af ejendomme, og at finanstilsynet i juni 2007 gav engagementet karakteren
2 a svarende til ”kunder med normal bonitet”.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen ikke udgjorde
uforsvarlig långivning, og at der således ikke er grundlag for at pålægge claus ørskov, lasse
lindblad eller henrik juul erstatningsansvar for bankens tab på lånet. det er herved også ind-
gået i vurderingen, at bankens revisor i revisionsprotokollatet vedrørende årsrapport for 2007
erklærede sig enig i ledelsens vurdering af, at risikoen på engagementet udgjorde en sædvan-
lig forretningsmæssig risiko.
                                               - 113 -
højesteret tiltræder endvidere af de grunde, der er anført af landsretten, at der ikke er grund-
lag for at pålægge claus ørskov, lasse lindblad eller henrik juul erstatningsansvar for cen-
terplan alloktons træk på 7,6 mio. kr. på kreditten i november 2007.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul er frifundet for
erstatningsansvar vedrørende engagementet med centerplan allokton.
oskar jensen holding aps (oskar jensen)
engagementet med oskar jensen bestod af bevilling af en kredit på 25 mio. kr. i september
2007, som blev givet af henrik juul, og en forhøjelse af kreditten med yderligere 25 mio. kr.
bevilget af bestyrelsen i oktober 2007. herudover er der spørgsmål om erstatningsansvar for
bevilling af en ændret sikkerhedsstruktur i november 2007.
landsretten har frifundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul for erstatningsansvar
vedrørende de bevilgede lån. for så vidt angår det første lån har landsretten lagt vægt på, at
oskar jensen havde en god kredithistorie med en betydelig indtjening og egenkapital, at der
blev stillet sikkerhed i aktier i datterselskabet københavns investeringsejendomme a/s og i
tilknytning hertil blev indgået aftale om udbyttebegrænsning, og at revisor havde erklæret sig
enig i ledelsens vurdering af, at risikoen på engagementet udgjorde en sædvanlig forretnings-
mæssig risiko. med hensyn til bevillingen af forhøjelsen af kreditten har landsretten lagt vægt
på, at denne forhøjelse først ville blive stillet til oskar jensens disposition, når banken havde
modtaget tilfredsstillende sikkerhed i form af pant i fast ejendom.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen af lånene ikke
udgjorde uforsvarlig långivning, og at der således ikke er grundlag for at pålægge claus ør-
skov, lasse lindblad eller henrik juul erstatningsansvar for bankens tab på lånene.
med hensyn til bevillingen af ændring af sikkerhedsstrukturen i november 2007 har landsret-
ten frifundet claus ørskov med henvisning til, at han ikke deltog i bestyrelsens beslutning
herom den 19. november 2007. landsretten har endvidere fundet, at det under de foreliggende
omstændigheder ikke er ansvarspådragende, at claus ørskov ikke inden godkendelsen af års-
rapporten for københavns investeringsejendomme påså, om der var klausuler om udbyttebe-
grænsning, og at disse blev overholdt. landsretten har derimod pålagt lasse lindblad og
                                               - 114 -
henrik juul erstatningsansvar for, at bestyrelsen bevilgede den ændrede sikkerhedsstruktur.
landsretten har lagt vægt på, at det ikke var forsvarligt at frafalde kravet om pant i fast ejen-
dom og acceptere, at kreditforhøjelsen på 25 mio. kr. blev stillet til oskar jensens disposition
uden anden sikkerhed end pant i anpartskapitalen i oskar jensen og en hertil knyttet aftale om
udbyttebegrænsning.
med samme begrundelse som landsrettens finder højesteret, at claus ørskov ikke kan pålæg-
ges erstatningsansvar for bevillingen af den ændrede sikkerhedsstruktur. højesteret tiltræder
endvidere, at claus ørskov ikke er erstatningsansvarlig som følge af udlodning af udbytte i
københavns investeringsejendomme i strid med den aftalte udbyttebegrænsning.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at henrik juul og lasse lind-
blad, der henholdsvis indstillede til og deltog i bestyrelsens bevilling af den ændrede sikker-
hedsstruktur, er erstatningsansvarlige for bankens tab herved.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. højesteret finder ikke grundlag
for, som anført af finansiel stabilitet, at anse også udbetalingen af det første lån på 25 mio.
kr. for at have været betinget af, at oskar jensen forinden stillede sikkerhed i form af pant i
fast ejendom. tabet kan derfor opgøres som sket.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov er frifundet for erstatningsansvar, og at lasse
lindblad og henrik juul solidarisk skal betale 19 mio. kr. i erstatning vedrørende engagemen-
tet med oskar jensen.
tlp holding aps (tlp holding)
bankens udlånsengagement med tlp holding bestod i første omgang i en kassekredit på 7,5
mio. kr. bevilget af henrik juul i november 2007 og en forhøjelse heraf til 15 mio. kr. ligele-
des bevilget af henrik juul i november 2007. kassekreditten blev i december 2007 nedbragt
til 2 mio. kr. og herefter forhøjet til 5 mio. kr.
landsretten har frifundet henrik juul for erstatningsansvar for lånebevillingerne med henvis-
ning til, at det efter bevisførelsen må lægges til grund, at der blev etableret en kassekredit med
et maksimum på 5 mio. kr., og at banken til sikkerhed herfor fik håndpant i en række aktier og
i tlp holdings bankindestående. landsretten har i den forbindelse anført, at der ikke for ta-
                                              - 115 -
bet på denne kredit er den nødvendige årsagssammenhæng og adækvans med henrik juuls
lånebevillinger i november 2007.
højesteret finder, at det efter de foreliggende oplysninger må lægges til grund, at der – efter at
den oprindeligt bevilgede kassekredit i december 2007 var nedbragt til 2 mio. kr. – blev be-
vilget en engagementsudvidelse, således at der blev etableret en ny kassekredit med et mak-
simum på 5 mio. kr. bevillingen heraf kan som anført af landsretten ikke anses for uforsvar-
lig, når henses til den stillede sikkerhed, og højesteret tiltræder således, at der ikke er grund-
lag for at pålægge henrik juul – eller claus ørskov og lasse lindblad – erstatningsansvar for
tab på lånebevillingerne til tlp holding i 2007/2008.
henrik juul bevilgede i maj 2009 et lån på 5,5 mio. kr. til tlp holding.
landsretten har fundet henrik juul erstatningsansvarlig herfor og har herved lagt vægt på, at
der ikke var stillet tilstrækkelig sikkerhed for lånet, og at tlp holding på bevillingstidspunk-
tet ikke havde likviditet eller formue, der gjorde det antageligt, at selskabet kunne honorere
sine forpligtelser.
højesteret tiltræder, at bevillingen i maj 2009 udgjorde uforsvarlig långivning, og at henrik
juul som følge heraf skal erstatte bankens tab. højesteret har herved også lagt vægt på, at lå-
net blev bevilget efter finanskrisens indtræden og efter finanstilsynets advarsler til banken i
sommeren 2008 og igen i september samme år om at udvise forsigtighed med, hvem banken
lånte penge ud til, samt finanstilsynets advarsel i december 2008 om manglende nedbringelse
af udlån trods yderligere forværring af boniteten af bankens engagementer. det, som henrik
juul har anført for højesteret, herunder bl.a. om at formålet med lånet var opkøb af aktier i
forbindelse med fusion mellem renewagy a/s og colexon energy ag, kan ikke føre til et
andet resultat.
højesteret finder, at finansiel stabilitet ikke har godtgjort, at claus ørskov eller lasse lind-
blad har været involveret i lånebevillingen i maj 2009, og der er således ikke grundlag for at
pålægge dem et ansvar for bankens tab på lånet.
for så vidt angår bestyrelsens bevilling i august 2009 af et lån på 7,5 mio. kr. har landsretten
fundet dette uforsvarligt og ansvarspådragende for claus ørskov, lasse lindblad og henrik
                                                - 116 -
juul. landsretten har navnlig lagt vægt på den stærkt negative økonomiske udvikling i selska-
bet og på, at der ikke blev stillet tilstrækkelig sikkerhed for lånet. landsretten fandt dog, at
banken isoleret set ikke havde lidt tab på bevillingen, idet lånet blev indfriet i december 2009
med midler fra toldbodgade 10 b aps’ konto i banken. claus ørskov, lasse lindblad og
henrik juul blev som følge heraf ikke pålagt erstatningsansvar vedrørende denne del af enga-
gementet. landsretten bemærkede, at da det var ansvarspådragende at bevilge lånet, kan ind-
frielsen heraf ikke fradrages i bankens tab på engagementet med toldbodgade.
højesteret tiltræder landsrettens bedømmelse.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov og lasse lindblad ikke er erstatningsansvarlige
vedrørende engagementet med tlp holding, og at henrik juul er erstatningsansvarlig vedrø-
rende bevillingen af lånet på 5,5 mio. kr. i maj 2009.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. højesteret tiltræder af de grunde,
der er anført af landsretten, at der ikke er grundlag for at reducere erstatningen for tabet. hen-
rik juul har heller ikke for højesteret godtgjort, at banken som følge af hans ansvarspådrag-
ende långivning har opnået følgeforretninger fra kunder eller tilknyttede selskaber, at banken
ved den skete opsigelse af engagementet med kort varsel blev påført et tab, der kunne og bur-
de være undgået, idet debitor ville have været i stand til at betale, hvis opsigelsen ikke var
sket, eller at finansiel stabilitet har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved realiseringen af
de colexon-aktier, som banken havde sekundær pant i til sikkerhed for engagementet.
henrik juul skal herefter som anført af landsretten betale 4.691.576,21 kr. i erstatning vedrø-
rende engagementet med tlp holding.
nanocover a/s (nanocover)
engagementet med nanocover bestod i, at henrik juul bevilgede et lån på 1,2 mio. kr. i juli
2008, forhøjede lånet i november 2008 til 1,7 mio. kr. og yderligere forhøjede lånet i decem-
ber 2008, så lånet på dette tidspunkt udgjorde 2,13 mio. kr.
landsretten har pålagt henrik juul erstatningsansvar for uforsvarlig långivning, men har ikke
fundet grundlag for at pålægge claus ørskov og lasse lindblad erstatningsansvar for lånebe-
villingerne. som begrundelse for henrik juuls ansvar har landsretten henvist til, at såvel na-
                                              - 117 -
nocovers egenkapital som resultat var negativ med betydelige beløb, at selskabets kortfristede
gældsforpligtelser oversteg selskabets kortsigtede aktiver, at der forventedes et stort under-
skud i 2008, at selskabet stadig var i udviklingsfasen, at sikkerheden for lånet var et varelager,
hvis værdi ikke var angivet, og at banken samme dato som kreditindstillingen i et brev til fi-
nanstilsynet havde anført, at nanocover ifølge selskabets ledelse ikke havde mulighed for at
indhente finansiering fra anden side, og at selskabet ville gå konkurs, hvis en redningsplan
ikke blev gennemført. for så vidt angår forhøjelserne af lånet har landsretten ikke fundet det
forsvarligt, at der blev ydet kredit på baggrund af en kreditindstilling, hvori det var anført, at
det var besluttet, at nanocovers aktiviteter skulle lukkes ned, men at selskabet skulle bestå til
brug for andre aktiviteter, og at kreditten blev bevilget på grund af mulighederne for god ind-
tjening i bankens investmentafdeling samt virksomhedens potentiale for at skabe vækst og
indtjening på markedet inden for nanoteknologi.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at claus ørskov og lasse
lindblad ikke er erstatningsansvarlige for lånebevillingerne. der er heller ikke grundlag for at
pålægge claus ørskov erstatningsansvar for nanocovers yderligere træk på kreditten – ud
over hvad der var bevilget – efter, at han ved bestyrelsens behandling og tiltræden af revi-
sionsprotokollat af 23. marts 2009 vedrørende bankens årsrapport for 2008 var blevet oriente-
ret om, at banken havde deltaget i rekonstruktionen af nanocover og i den forbindelse havde
ydet nanocover lån.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at henrik juul har handlet an-
svarspådragende dels ved at bevilge lånet til nanocover med viden om, at selskabet var nødli-
dende og truet af konkurs, uden at der var sikkerhed for lånet, dels ved at forhøje lånet uden
sikkerhed og uden nogen udsigt til, at selskabet ville kunne betale lånet tilbage. højesteret
bemærker herved, at bankens pant i nanocovers varelager må anses for at have haft ingen
eller kun ringe værdi. heller ikke selskabets mulige værdi som ”børsskal” eller bankens min-
dre aktiepost i nanocover kunne begrunde långivningen. det forhold, at det forventede under-
skud i selskabet for 2008 ikke som angivet af landsretten var 8 mio. kr., men 6 mio. kr., kan
ikke føre til en anden bedømmelse.
parterne er for højesteret enige om, at tabet udgør 2.245.959,20 kr. højesteret finder ligesom
landsretten, at henrik juul ikke har godtgjort, at de aktier i nanocover, som blev overdraget
til banken ved aftalen af 30. december 2009 med lindforch invest i aps, havde en højere
                                             - 118 -
værdi end det opgjorte beløb på 181.266,87 kr. nanocover var på overdragelsestidspunktet
nødlidende og havde indstillet sine aktiviteter, og selskabet blev afnoteret på børsen pr. 5.
januar 2010, hvorfor der ikke er grundlag for at antage, at aktierne i nanocover på
overdragelsestidspunktet den 30. december 2009 reelt havde en værdi, der svarede til aktiens
børskurs. der er derfor ikke grundlag for at fradrage yderligere i erstatningen for tabet end
sket.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov og lasse lindblad er frifundet for erstatnings-
ansvar, og finder, at henrik juul skal betale 2.245.959,20 kr. i erstatning vedrørende
engagementet med nanocover.
synerco aps (synerco)
for højesteret er der spørgsmål om erstatningsansvar for claus ørskov og lasse lindblad for
bankens tiltræden i oktober 2008 af en aftale om, at 6 mio. kr., som tilkom banken, skulle
overføres til dka administration aps og derefter i forbindelse med synercos salg af polin-
vest a/s til dka administration skulle betales til forstædernes bank til nedbringelse af sy-
nercos mellemværende med denne bank.
landsretten har fundet claus ørskov og lasse lindblad erstatningsansvarlige for frigivelsen
af de 6 mio. kr. landsretten har henvist til, at aftalen var til gavn for dka administration og
dermed lasse lindblad, som igennem dka consult ejede 80 % af anparterne i dka admi-
nistration, at claus ørskov og lasse lindblad vidste eller burde vide, at synerco var i alvorli-
ge økonomiske vanskeligheder på tidspunktet for aftalen om frigivelsen af de 6 mio. kr., at
aftalen ikke indebar nogen modydelse til banken, og at synerco ikke uden særlig bevilling
kunne have trukket de 6 mio. kr. fra sin kreditramme i banken.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at frigivelsen af de 6 mio. kr. var
ansvarspådragende for claus ørskov og lasse lindblad, og at de som følge heraf er erstat-
ningsansvarlige for det hermed forbundne tab.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. claus ørskov og lasse lindblad
har ikke godtgjort, at overførslen af de 6 mio. kr. til dka administration i stedet for til ban-
ken var nødvendig for, at banken kunne opnå en indtægt vedrørende et projekt i bulgarien.
tabet kan derfor opgøres som sket.
                                                - 119 -
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov og lasse lindblad solidarisk skal betale 6 mio.
kr. i erstatning vedrørende engagementet med synerco.
toldbodgade 10 b aps (toldbodgade)
engagementet med toldbodgade bestod i bestyrelsens bevilling af et lån på 39,4 mio. kr. i
december 2008. lånet blev efter det oplyste bevilget med henblik på at løse et problem, der
var opstået mellem banken og ole vagner i forbindelse med bankens køb af aktier i nordi-
com a/s for ca. 35 mio. kr.
landsretten har fundet claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul erstatningsansvarlige og
har herved navnlig lagt vægt på, at konstruktionen med bevillingen af lånet på 39,4 mio. kr.
må karakteriseres som et redningsforløb med henblik på at afværge et truende tab, og at lånet
ikke var tilrettelagt således, at risikoen for tab blev elimineret, at lånet blev ydet til et nystiftet
selskab med meget beskeden egenkapital uden kaution fra ejeren af selskabet og oprindeligt
uden nogen form for sikkerhed, at lånet blev givet til køb af aktier til en kurs, der oversteg den
aktuelle markedsværdi med ca. 25 mio. kr., at toldbodgade ikke havde evne til at betale sine
forpligtelser ud af sin likviditet eller i øvrigt havde dokumenteret en tilbagebetalingsevne, og
at der i øvrigt ingen sikkerhed var for lånet, herunder for at toldbodgade ikke disponerede
over de indbetalinger, der kom fra bankens moderselskab capinordic a/s.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen af lånet var ufor-
svarlig, og bemærker herudover, at der ikke er grundlag for at anse nedbringelsen af engage-
mentet og bevillingen i juni 2009 af et lån på ca. 9,1 mio. kr. til toldbodgade mod sikkerhed i
nordicom-aktier for at have brudt årsagssammenhængen mellem lånebevillingen i december
2008 og det lidte tab.
parterne er enige om, at tabet på engagementet – som følge af indbetalinger efter landsrettens
dom – udgør 9.125.467,99 kr. heller ikke efter bevisførelsen for højesteret findes det godt-
gjort, at finansiel stabilitet har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved realiseringen af de
aktier, der lå til sikkerhed for engagementet, eller at den uforsvarlige långivning har medført
afledte indtægter for banken, som skal fradrages ved opgørelsen af tabet.
                                                - 120 -
herefter og da det, som appellanterne i øvrigt har anført for højesteret, ikke kan føre til et
andet resultat, finder højesteret, at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul solidarisk
skal betale 9.125.467,99 kr. i erstatning vedrørende dette engagement.
alpen holidays ferienhäuser gmbh (alpen holidays)
engagementet med alpen holidays bestod i bestyrelsens bevilling af et lån i februar 2009 på
48.425.000 kr. formålet med lånet var indfrielse af alpen holidays’ øvrige kreditorer og fi-
nansiering af den løbende drift af selskabets hotel i østrig, indtil det blev solgt.
landsretten har fundet bevillingen af lånet uforsvarlig og har pålagt claus ørskov, lasse
lindblad og henrik juul erstatningsansvar for det med lånet forbundne tab. landsretten har
lagt vægt på, at bevillingen blev givet efter finanskrisens indtræden, og efter at finanstilsynet
havde advaret banken om risikoen ved omfattende ejendomseksponering og om manglende
nedbringelse af udlån trods forringet bonitet, at det efter forklaringen fra vurderingsmand
knud larsen var vanskeligt på bevillingstidspunktet for en køber af hoteller at få finansiering,
og at forudsætningen om hurtigt salg derfor var vanskelig at opfylde, at hotellet var nødliden-
de, og at såvel egenkapital som resultat af primær drift var negativ, at der ikke forelå nogen
vurdering af hotellets værdi på bevillingstidspunktet, at der ikke var dokumentation for, at der
forelå konkrete købstilbud eller for udgifterne til opførelsen af hotellet, at bank austria havde
tinglyst pant i hotellet på 11,9 mio. euro med førsteprioritet, at en stor del af lånet blev brugt
til at begunstige andre selskaber i capinordic-koncernen, og at kreditchef michael mikkelsen
og hans medarbejder martin hjort hansen har forklaret, at konklusionen i kreditindstillingen
var givet på forhånd.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at bevillingen af lånet i februar
2009 var uforsvarlig, og at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul som følge heraf er
erstatningsansvarlige for det hermed forbundne tab. det, som appellanterne har anført for hø-
jesteret, herunder om udgifterne til opførelse af hotellet, kan ikke føre til en anden vurdering.
højesteret bemærker herved, at hotellets værdi på bevillingstidspunktet ikke afhang af, hvor
meget der var investeret i opførelsen af hotellet, men af hvad en køber på dette tidspunkt måt-
te være villig til at betale.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. højesteret finder det ikke godt-
gjort, at finansiel stabilitet har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved ikke at have rejst til-
                                                - 121 -
bagebetalingskrav mod de med banken koncernforbundne selskaber. herefter og af de grunde,
der er anført af landsretten, kan tabet opgøres som sket.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul solidarisk skal
betale 35.812.703,98 kr. i erstatning vedrørende engagementet med alpen holidays.
administrationsselskabet af 1. august 2008 aps (administrationsselskabet)
bankens engagement med administrationsselskabet bestod i henrik juuls bevilling af et lån i
juni 2009 på ca. 3,8 mio. kr. og forhøjelse af lånet i september/oktober 2009 til 7,65 mio. kr.
landsretten har fundet lånebevillingerne uforsvarlige og har pålagt henrik juul og lasse
lindblad erstatningsansvar for det hermed forbundne tab, hvorimod landsretten ikke har fun-
det grundlag for at gøre claus ørskov ansvarlig for långivningen. som begrundelse for hen-
rik juuls og lasse lindblads erstatningsansvar har landsretten navnlig henvist til, at de to lå-
nebevillinger havde indbyrdes sammenhæng, og at det må have stået henrik juul klart, at han
i juni 2009 reelt tog stilling til en kredit uden sikkerhed på ikke under 6,5 mio. kr., at admini-
strationsselskabets økonomi bestod i et ejerskab af 50 % af selskabet k/s bryggen invest,
hvis eneste aktiv var en udlejningsejendom, hvorom kreditchef michael mikkelsen havde
udtalt, at der på ingen måde forelå en markedskonform vurdering, og at det må have stået
henrik juul klart, at lasse lindblad havde en egeninteresse i, at julemosegaard aps, som
lasse lindblad var medejer af, fik solgt anparterne i k/s bryggen invest, hvilket måtte give
anledning til skærpet opmærksomhed. for så vidt angår lasse lindblads ansvar for den ufor-
svarlige långivning har landsretten lagt vægt på en række mails, der viser hans involvering.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at henrik juul ved sine lånebe-
villinger og lasse lindblad ved sin involvering har pådraget sig erstatningsansvar for det med
lånene forbundne tab. det kan ikke føre til et andet resultat, at der i optionsaftalen mellem
julemosegaard og administrationsselskabet om overdragelse af 50 % af k/s bryggen invest
var indsat en bestemmelse om, at julemosegaard var indstillet på at låne administrationssel-
skabet 3,5 mio. kr. til køb af anparterne i k/s bryggen invest, hvis administrationsselskabet
ikke var i stand til at betale dette beløb.
finansiel stabilitet har heller ikke for højesteret godtgjort, at claus ørskov har været involve-
ret i långivningen, og der foreligger således ikke grundlag for at pålægge ham ansvar.
                                             - 122 -
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af tabet. heller ikke for højesteret har
appellanterne godtgjort, at banken har fået afledte indtægter eller fordele ved engagementet,
der kan fratrækkes ved opgørelsen af tabet. højesteret tiltræder, at etableringen af lånet og
udbetalingerne til administrationsselskabet ikke kan anses som honorar til carsten leveau for
bistand vedrørende bankens nødlidende engagement med centerplan allokton, idet banken
ikke ved långivningen forsvarligt kunne indregne en tabsrisiko som en honorering for andre
tjenester. højesteret finder det ikke godtgjort, at finansiel stabilitet har tilsidesat sin tabsbe-
grænsningspligt i forbindelse med salg af ejendommen tilhørende k/s bryggen invest. tabet
kan derfor opgøres som sket.
højesteret tiltræder herefter, at claus ørskov er frifundet for erstatningsansvar, og at lasse
lindblad og henrik juul solidarisk skal betale 7.112.655,39 kr. i erstatning vedrørende enga-
gementet med administrationsselskabet.
5. decharge
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at decharge for årene 2006-
2008, som blev meddelt på generalforsamlinger i banken i 2007, 2008 og 2009, ikke kan føre
til ansvarsfrihed for tab lidt på udlånsengagementer de pågældende år.
6. lempelse
appellanterne har anført, at erstatningsansvaret bør lempes i henhold til den dagældende ak-
tieselskabslovs § 143, stk. 1 (nu selskabslovens § 363, stk. 1) eller efter erstatningsansvarslo-
vens § 24. henrik juul har herudover henvist til erstatningsansvarslovens § 23, stk. 3.
appellanternes ansvarspådragende handlinger er foretaget som led i udførelsen af deres hverv
i banken. henset hertil og til graden af den udviste uagtsomhed finder højesteret ikke grund-
lag for at lempe erstatningsansvaret for nogen af dem.
7. konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom med den ændring, at tabet på engagementerne med
toldbodgade, nanocover og savoretti opgøres til henholdsvis 9.125.467,99 kr., 2.245.959,20
kr. og 1.183.407,75 kr., således at det samlede erstatningskrav udgør 88.971.770,52 kr.
                                            - 123 -
herefter skal claus ørskov, lasse lindblad og henrik juul solidarisk til finansiel stabilitet
betale 48.738.171,97 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
herudover skal claus ørskov og lasse lindblad solidarisk til finansiel stabilitet betale
6.000.000 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
endvidere skal lasse lindblad og henrik juul solidarisk til finansiel stabilitet betale
26.112.655,39 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
endelig skal henrik juul alene til finansiel stabilitet betale 8.120.943,16 kr. med procesrente
fra den 20. december 2010.
8. sagsomkostninger
højesteret finder ikke grundlag for at ændre landsrettens sagsomkostningsafgørelse.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal ingen af parterne betale sags-
omkostninger for højesteret til nogen anden part.
                                    thi kendes for ret:
claus ørskov, henrik lasse lindblad og henrik juul skal solidarisk til finansiel stabilitet
betale 48.738.171,97 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
claus ørskov og henrik lasse lindblad skal solidarisk til finansiel stabilitet betale
6.000.000 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
henrik lasse lindblad og henrik juul skal solidarisk til finansiel stabilitet betale
26.112.655,39 kr. med procesrente fra den 20. december 2010.
henrik juul skal herudover til finansiel stabilitet betale 8.120.943,16 kr. med procesrente fra
den 20. december 2010.
landsrettens sagsomkostningsafgørelse stadfæstes.
                                           - 124 -
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til nogen anden part.
                                           --oo0oo--
                               udskriftens rigtighed bekræftes.
                               højesteret, den 15. januar 2019.
                                     kirsten lohmann
                                     kontorfuldmægtig
