                                              dom
afsagt den 21. august 2014 af østre landsrets 3. afdeling
(landsdommerne ejler bruun, henrik bitsch og martin broms (kst.) med nævninger).
3. afd. n nr. s-3323-13:
anklagemyndigheden
mod
1) t1
 (advokat kåre pihlmann, besk.)
2) t2
 (gitte juul jensen (prøve), besk.)
påstande
frederiksberg rets dom af 1. november 2013 er anket af de tiltalte t1 og t2 med påstand om
frifindelse i sagens forhold 1-3, subsidiært formildelse af straffen.
anklagemyndigheden har påstået domfældelse i overensstemmelse med det i byretten frem-
lagte anklageskrifts forhold 1-3 samt i øvrigt skærpelse. der påstås herved domfældelse for
manddrab i forhold 3 i forening med t3, der i dette forhold er dømt for overtrædelse af straf-
felovens § 245, stk. 1, jf. 246.
f har nedlagt påstand om, at de tiltalte skal betale ham erstatning med 7.500 kr.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af de tiltalte og vidnerne retspatolog jytte
banner, f, c, d og e. der er endvidere afgivet vidneforklaring af g.
                                                - 2 -
t1 har forklaret, at han kender de andre tiltalte gennem nogle kammerater fra området. de
plejede at ses fire gange om ugen i de 7 – 8 måneder, de havde kendt hinanden. han har ikke
set nogle af de andre gå med kniv. han gik med kniv, fordi nogle ”fra byen” ville give ham en
omgang. han havde nok vidst det fra ca. den 18. september 2012.
han havde taget kniven derhjemme. det var en normal grøntsagskniv på ca. 8 – 10 centime-
ters længde. den var i hans bælte i siden. den var ikke i en skede. han så bilen med det
samme, da den kom forbi. de to i bilen stak hovederne ud, men de sagde ikke noget. tiltalte
blev bange. de lignede rockere, og det var rockere, der var efter ham. de to, der steg ud, råbte
”bandidos, bandidos” og virkede truende. t2 prøvede at dæmpe det ned, og han sagde, at de
passede sig selv. a slog t2 i ansigtet med knyttet hånd. t2 trådte et skridt tilbage. t2 var me-
get mindre end a. t3 stod ved siden af. tiltalte trak sin kniv og stak efter hoften på a for at
skræmme dem væk. han mener, at han holdt kniven lidt højere end sit eget bælte, da han stak.
han viftede bagefter med kniven for at skræmme f væk. t2 kunne nok ikke se noget, fordi
han blev svimmel efter slaget. han løb lidt efter dem for at sikre sig, at de forsvandt. t3
kunne nok heller ikke se noget. han har ikke set t2 have en kniv i hånden. det var først, da
de kom hjem, at t2 fortalte tiltalte, at han også havde en kniv. der var lidt blod på tiltaltes
egen kniv. han har ikke haft nogen konflikt med de to før episoden, og han vidste slet ikke,
hvem de var. de var store og muskuløse og havde tatoveringer i ansigtet. derfor omtaler han
dem som rockere. a bevægede sig, da tiltalte stak. a slog uden varsel. det hele skete ”som et
lyn fra en klar himmel”. de to, der kom ud af bilen, var nok begge to to hoveder større end
tiltalte og hans venner. foreholdt aflytning af telefonsamtale den 17. marts 2013, kl. 17.32,
mellem tiltalte og t3 forklarer tiltalte, at hans udtalelse om, at han vil ”pløkke” nogen, er ud-
tryk for frustration.
t2 har forklaret, at han havde et skænderi med a nogle uger før, men de fandt ud af, at de
begge kendte nogen i bandidos, som a var relateret til. derfor lod de deres uoverensstemmel-
ser ligge. skænderiet dengang startede på samme som skænderiet den 25. september ved, at
de blandt andet sagde ”hvad glor du på” og lignende. t1 var nok med dengang, men det var
t3 ikke. han havde ikke kniv med den dag, og han så ikke, at t1 havde en. den 25. septem-
ber 2012 blev han nervøs, da han så de to i bilen. han var bange for at få bank. det var a, der
sagde ”hvad glor du på ” og derefter slog tiltalte. tiltalte røg op af et hegn og prøvede at
trække sin egen kniv. han tror, at det var a, der sagde ”få den kniv væk.” tiltalte troede, at
det var ham, der blev talt til. han gik ud på vejen, da a og f løb. tiltalte var bange for, at de
                                                - 3 -
løb efter våben. tiltalte gik med kniv, fordi han havde fået tilbud om at blive optaget i bandi-
dos, men havde sagt nej tak. det gjorde ham nervøs. han vidste, at det kunne være uklogt at
sige nej til et fuldgyldigt medlem af bandidos. han gik også med kniv efterfølgende, da han
havde hørt, at han var truet. hans kniv var også en køkkenkniv. han kan ikke sige, hvor lang
den var. måske var bladet 10 centimeter langt. han smed ikke sin kniv væk efter episoden den
25. september 2012. de mødtes den dag, fordi de skulle i kurbad. de boede i x og skulle
møde t3. det havde de aftalt dagen før. a var meget større end tiltalte, der nok var 165 cm
høj og vejede 55 kg. han så ikke t1, før han selv var ude på vejen. de standsede det samme
sted. tiltalte sagde, at de nok var løbet efter våben. t1 sagde nej og sagde, at han nok havde
ramt a. ved episoden 14 dage før sad de i hver deres bil og kørte forbi hinanden i et kryds. a
gjorde tegn til tiltalte, og de standsede deres biler.
jytte banner har forklaret, at hun var til stede under obduktionen, men ikke under personun-
dersøgelsen. man kan vurdere knivens længde ved at måle, hvor langt der er fra indstikssåret
til der, hvor indstikskanalen ender. det kan også ses på scanningen, som foretages før obduk-
tionen. der er her stødt mod bløddele, ikke knogler, så der behøver ikke være anvendt særlig
stor kraft. man er ret sikker på længden af kniven, men da der er stødt mod bløddele, kan kni-
ven trænge længere ind end bladets længde. man kan ikke se, om offeret har bevæget sig.
man giver væske i ambulancen for at holde hjertet i gang og holde trykket i karrene oppe. det
skader selvsagt behandlingen, at droppet rives ud, men det er normalt let at lægge drop et an-
det sted. man kan ikke sige noget nøjagtigt om, hvilke konsekvenser det har haft i det kon-
krete tilfælde, at droppet blev taget ud.
f har forklaret, at han godt kunne mærke, at de ikke var venner, da de steg ud. han kan ikke
svare på, hvorfor a vendte bilen. det talte de ikke om. vidnet steg ud for at støtte sin kamme-
rat. der var ikke nogen af de tiltalte, der sagde noget til ham. vidnet mener, at en af de tiltalte
startede med at skubbe til a. a skubbede igen og ramte t2. kniven blev først trukket efter, at
vidnet selv var blevet slået. han sagde, at de havde en kniv. vidnet stod til venstre for a og
lidt bagved ham, der havde kniven. han kunne høre, at de løb efter ham, da han og a prøvede
at løbe. han løb ind i en baggård og gik efterfølgende rundt og ledte efter a. han gik tilbage
og så, at de tiltalte tog jakkerne fra bilen. han blev selv syet med 15 sting i hånden. han har
fortsat mén i form af nedsat følelse i tommelfingeren.
                                                 - 4 -
han og a skulle op at træne. de tiltalte stod og lavede fagter med hænderne. det virkede pro-
vokerende, da de havde gjort det samme 14 dage tidligere. derfor virkede det provokerende,
at de nu igen stod og gjorde fagter. vidnet havde ikke selv noget at tale med de tre tiltalte om.
han og a ville selvfølgelig konfrontere de tre drenge med deres opførsel. han fastholder, at a
ikke skubbede først, men alene skubbede tilbage. de havde talt sammen først, men han fast-
holder, at t2 skubbede først. a gik tæt på t2, der godt kan have følt sig truet. det kan vidnet
ikke afvise. det er rigtigt, at t2 røg tilbage, da han fik slaget. han så ikke, at de løb efter
ham, men han hørte det og kunne føle det. han stoppede i baggården og konstaterede, at de
ikke fulgte efter ham. det er rigtigt, at han selv var inde på en sandwichbar en del af tiden, da
episoden 14 dage før fandt sted. han har derfor forklaret, hvad a har fortalt ham.
c har forklaret, at han ikke så a løbe til café z, men vidnet kender området. retningen, som
a løb i, var mod cafeen. han fik indtryk af slagsmål, fordi der var tumult og kaos, og fordi
der blev råbt. de tiltalte gestikulerede, og det var tydeligt, at det ikke var for sjov. de virkede
aggressive. han mener, at t1 havde kniven ned langs siden, da vidnet så ham løbe. t2s kniv
så vidnet først, da de tiltalte stod ved døgnnetto. der så han begge knive. t1s kniv var stor.
vidnet kørte ad ...-vej, da han blev opmærksom på episoden. han rullede vinduet ned og råbte
til drengene, at de skulle tage det roligt. de, der løb, løb nærmest langs vidnets bil. måske
ramte a hans bil. t1 løb på fortorvet efter de andre, der løb på kørebanen. de løb i retning fra
pizzeriaet mod det hvide hegn.
d har forklaret, at det, han har set, svarer til det, der er skrevet ned af byretten. han så en per-
son, der løb ind på café z. han kan ikke sige sikkert, hvor de, der løb efter ham, standsede.
de to, der steg ud, var korthårede og begge danskere. de var lige store. den ene havde tatove-
ringer i ansigtet. de tre drenge løb efter ham, der havde slået. de løb efter ham i retning mod
bodegaen. der var en bil midt på vejen. det var den bil, som de to danskere kom kørende i.
det var en hvid passat. han har ikke set andre biler på det tidspunkt.
e har forklaret, at han ikke ved afhøringen hos politiet blev spurgt om, hvilken hånd tiltalte
havde kniven i, men det var i venstre hånd. den mand, der kom ind, faldt om ved en spillema-
skine. vidnet og en kvindelig gæst prøvede at give førstehjælp. der gik lang tid, måske 15 –
20 minutter, før ambulancen kom. de, der var udenfor, prøvede ikke at komme ind. de stand-
sede ved trappen og bankede ikke på.
                                               - 5 -
g har forklaret, at han den 25. september 2012, ca. kl. 11.30, var på pizzeria for at spise fro-
kost. han går på x skole. t3 og nogle andre af vidnets klassekammerater var der. t1 og t2,
som vidnet ikke kendte, kom også og stod udenfor ved et hvidt hegn. t3 gik ud til dem. da
vidnet stod i indgangen kom en bil. den kørte forbi, vendte og stoppede. to store mænd hop-
pede ud. den ene var a. vidnet kendte ham ikke, men han har senere hørt hans navn i pres-
sen. den ene person slog t2. der opstod tumult. de løb alle ud på vejen. han hørte, at de
skændtes. de råbte i munden på hinanden. han husker ikke, hvad der blev sagt. han husker
ikke, om der blev sagt noget om bandidos. en af de to mænd løb ind i café z. han så ikke
nogen kniv. han hørte heller ikke, at der blev sagt noget om en kniv. foreholdt afhøringsrap-
port af 10. oktober 2012, side 6, 2. afsnit, kan vidnet ikke sige, om han har omtalt en kniv,
men han kan ikke huske det nu. de tre drenge løb deres vej mod y-vej. forholdt afhørings-
rapport af 10. oktober 2012, side 6, 4. afsnit, kan han ikke erindre, om han forklarede, at de
tre drenge løb efter de to andre ud til midten af vejen, at de tog noget fra de to personers bil,
og at de derefter løb i retning mod y-vej. han havde fokus på ham, der var kommet til skade
med hånden.
de i byretten af vidnerne h, i, k og l afgivne forklaringer er dokumenteret i medfør af rets-
plejelovens § 923.
landsrettens begrundelse og resultat
skyldsspørgsmålet
af landsrettens kendelse vedrørende skyldspørgsmålet fremgår:
”vedrørende forhold 1 og 2
af de grunde, som byretten har anført, findes de tiltalte skyldige.
vedrørende forhold 3
                                                - 6 -
af de grunde, som byretten har anført, tiltræder syv nævninger og tre dommere, at t1 i over-
ensstemmelse med anklageskriftet er skyldig i manddrab efter straffelovens § 237. disse vote-
rende lægger tillige vægt på, at kniven i henhold til obduktionserklæringen er ført ovenfra og
ned, hvilket anses at være tegn på, at kniven er hugget ind i as bryst.
to nævninger finder det ikke godtgjort, at t1 havde det fornødne forsæt til at dræbe a, og
stemmer for at finde ham skyldig i vold med døden til følge efter straffelovens § 246, jf. §
245, stk. 1.
afgørelsen vedrørende t1 træffes efter stemmeflertallet, jf. retsplejelovens § 931, stk. 2.
af de af byretten anførte grunde tiltrædes det, at de tiltalte havde en fælles forståelse af, at
episoden kunne udvikle sig til slagsmål, og at de accepterede, at knive ville blive anvendt. t2,
der selv trak sin kniv, efter at a havde slået ham, findes herved at have været klar over, at t1
medbragte en kniv, og at have accepteret, at t1 brugte denne.
det tiltrædes, at t2 ikke havde forsæt til manddrab.
fem nævninger stemmer af de af byretten anførte grunde for at finde t2 skyldig i vold med
døden til følge efter straffelovens § 246, jf. § 245, stk. 1.
fire nævninger og tre dommere finder det betænkeligt at udstrække t2s forsæt til at omfatte
vold efter straffelovens § 246. disse voterende stemmer derfor for, at han alene er skyldig i
overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1.
i medfør af retsplejelovens § 931, stk. 2, frifindes t2 herefter for vold med døden til følge, jf.
straffelovens § 246, jf. § 245, stk. 1, og forholdet henføres under straffelovens § 245, stk. 1.
vedrørende straffelovens § 13
volden i forholdene 1 og 2 var rettet mod f, der ikke havde angrebet nogen af de tiltalte, og
volden i forholdene 2 og 3 gik åbenbart udover, hvad der under hensyn til farligheden af an-
grebet på t2 var forsvarligt. det tiltrædes derfor, at de tiltalte ikke har handlet i lovligt nød-
                                                 - 7 -
værge, jf. straffelovens § 13, stk. 1. eftersom de tiltaltes reaktion ikke kan anses begrundet i
en ved angrebet fremkaldt skræk eller ophidselse, findes der heller ikke grundlag for straffri-
hed i medfør af straffelovens § 13, stk. 2.
vedrørende medtiltalte t3
i medfør af retsplejelovens § 927, stk. 2, frifindes t3 tillige for vold med døden til følge, jf.
straffelovens § 246, jf. § 245, stk. 1, således at forholdet også for hans vedkommende henfø-
res under straffelovens § 245, stk. 1.
                                           thi bestemmes:
byrettens kendelse om skyldspørgsmålet stadfæstes, dog således at t2 og t3 i forhold 3 alene
findes skyldige i overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1.”
forstraffe
t2 er yderligere straffet ved frederiksberg rets dom af 2. august 2013 med en fællesstraf af
fængsel i 1 år 9 måneder for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, § 281, nr. 1, og § 123,
jf. tildels § 23. fællesstraffen omfatter tillige reststraffen på 246 dage ved prøveløsladelsen
den 2. september 2011.
t3 har udstået den ubetingede del af straffen ifølge dommen af 26. juni 2013 ved den
forudgående varetægtsfængsling.
straffastsættelsen
der er afgivet 14 stemmer for at fastsætte straffen for t1 til fængsel i 8 år, 2 stemmer for
fængsel i 10 år og 2 stemmer for fængsel i 7 år. afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
for t2 fastsættes straffen efter de af byretten anførte bestemmelser, bortset fra straffelovens §
246, og tillægsstraffen fastsættes tillige i relation til frederiksberg rets dom af 2. august
2013. straffen omfatter ikke reststraffen på 246 dage efter prøveløsladelsen den 2. september
                                                - 8 -
2011, da denne reststraf er omfattet af frederiksberg rets dom af 2. august 2013. der er afgi-
vet 13 stemmer for at fastsætte tillægsstraffen til fængsel i 1 år 3 måneder, 3 stemmer for
fængsel i 1 år og 2 stemmer for fængsel i 9 måneder. afgørelsen træffes efter stemmeflertal-
let.
for t3 fastsættes straffen i medfør af straffelovens § 61, stk. 1, som en fællesstraf, der tillige
omfatter den betingede del af dommen af 26. juni 2013. straffen fastsættes i øvrigt efter de af
byretten anførte bestemmelser, bortset fra straffelovens § 246. der er afgivet 14 stemmer for
at fastsætte fællesstraffen til fængsel i 1 år 9 måneder og 4 stemmer for fængsel i 2 år. afgø-
relsen træffes efter stemmeflertallet.
erstatning
de juridiske dommere tager den nedlagte erstatningspåstand til følge.
frihedsberøvelse
t1 har været frihedsberøvet fra den 27. september 2012 til 11. juni 2013, igen fra den 4. juli
2013 til den 3. december 2013 og igen fra den 3. januar 2014.
t2 har været frihedsberøvet fra den 27. september 2012 til den 19. november 2012. han har
ikke i øvrigt været frihedsberøvet i forbindelse med nærværende sag, heller ikke i henhold til
østre landsrets kendelse af 17. december 2013.
t3 har ikke været frihedsberøvet i forbindelse med nærværende sag.
                                    t h i k e n d e s f o r r et :
t1 straffes med fængsel i 8 år.
t2 straffes med en tillægsstraf af fængsel i 1 år 3 måneder.
t3 straffes med en fællesstraf af fængsel i 1 år 9 måneder.
                                             - 9 -
i øvrigt stadfæstes byretsdommen.
t1 skal for sin del betale sagens omkostninger for landsretten, herunder salæret til hans be-
skikkede advokat.
i øvrigt skal statskassen betale sagsomkostningerne for landsretten.
t1 og t2 skal in solidum inden 14 dage betale 7.500 kr. til f.
