                             højesterets dom
                           afsagt torsdag den 10. april 2014
sag 201/2012
(1. afdeling)
a
og
b aps
(advokat søren aagaard for begge)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat kim lundgaard hansen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 7. afdeling den 8. maj 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, poul søgaard, jytte scharling, hanne
schmidt og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande, dog har a og b aps i påstand i fratrukket de beløb, som
skatteministeriet har anerkendt, hvorefter denne påstand lyder på nedsættelse af as indkomst
med 58.472 kr. for indkomståret 2006 og med 59.280 kr. for indkomståret 2007.
anbringender
a og b aps har for højesteret frafaldet anbringendet om, at skattemyndighederne skulle have
truffet særskilt afgørelse om bs hæftelse for a-skat og am-bidrag.
højesterets begrundelse og resultat
fire dommere – poul søgaard, jytte scharling, hanne schmidt og jan schans christensen –
udtaler:
                                                - 2 -
a er eneanpartshaver og direktør i b aps, som driver virksomhed med bl.a. salg af rådgiv-
ning og konsulenttjenester, brugte kedler og kedelanlæg, serviceydelser, komponenter og re-
servedele. b aps har leaset en varevogn på gule nummerplader, som a mod betaling til sel-
skabet har benyttet i den landbrugsvirksomhed, som han driver i personligt regi. hoved-
spørgsmålet i sagen er, om bilen af selskabet dermed må anses for at have været stillet til rå-
dighed for as private benyttelse, jf. ligningslovens § 16, stk. 4.
efter ligningslovens § 16, stk. 4, 1. pkt., beskattes den skattepligtiges private rådighed over en
firmabil. firmabiler på gule nummerplader, hvor der ikke er betalt tillæg for privat anvendelse
efter vægtafgiftsloven, er ikke omfattet af hovedreglen i § 16, stk. 4, 1. pkt., om beskatning af
rådighed over fri bil, medmindre bilen alligevel er benyttet til privat kørsel, jf. den dagæl-
dende ligningslovs § 16, stk. 4, 10. pkt. (nu § 16, stk. 4, 13. pkt.) sammenholdt med den da-
gældende vægtafgiftslovs § 2, stk. 3, nr. 1 (nu § 2 a, stk. 3, nr. 1).
b aps har i et antal tilfælde i 2006 og 2007 overladt bilen til a, der har anvendt den til trans-
port af kvæg i sin personligt drevne landbrugsvirksomhed. vi lægger til grund, at b aps, som
ikke i øvrigt beskæftiger sig med udlejning af biler, alene har ladet a benytte bilen til brug for
sin personligt drevne landbrugsvirksomhed på grund af hans stilling i selskabet. vi finder her-
efter, at denne brug af bilen har været anpartsselskabets virksomhed uvedkommende, og at bi-
len dermed af anpartsselskabet er stillet til rådighed for as private benyttelse, jf. ligningslo-
vens § 16, stk. 4, 1. pkt. den omstændighed, at as personligt drevne virksomhed betalte for
brugen af bilen og benyttede den erhvervsmæssigt, kan efter vores opfattelse ikke føre til an-
det resultat.
skattemyndighederne har derfor været berettiget til at forhøje as skattepligtige indkomst som
fastslået af landsretten.
bilen kan herefter ikke anses for udelukkende at være anvendt i b aps’ virksomhed, jf.
momslovens § 41, stk. 3, og skattemyndighederne var derfor berettiget til at forhøje anparts-
selskabets momstilsvar.
med disse bemærkninger og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, stemmer vi for
at stadfæste dommen.
                                              - 3 -
dommer børge dahl udtaler:
sagen angår brug af en varebil på gule nummerplader leaset af b aps. hovedspørgsmålet er,
om bilen skattemæssigt skal anses for at have været anvendt privat, fordi den af b aps, hvori
a er eneanpartshaver og direktør, har været udlejet til c, der er en af a personligt drevet
kvægvirksomhed, og i denne anvendt til erhvervsmæssig virksomhed.
ligningslovens § 16, stk. 4, angår en bil, der er stillet til rådighed af en arbejdsgiver for den
skattepligtiges ”private benyttelse”. efter min opfattelse er det ikke nærliggende at anse den
skete erhvervsmæssige anvendelse af bilen i kvægvirksomheden c for udnyttelse af et perso-
nalegode, som b aps har stillet til rådighed for as ”private benyttelse”. bilen blev udlejet af
b aps til c til erhvervsmæssig brug, og udlejningen af bilen er sket på markedsmæssige vil-
kår som en erhvervsmæssig aktivitet, der er faktureret på sædvanlig vis efter antal kørte kilo-
meter med tillæg af moms. det er derfor efter min opfattelse heller ikke nærliggende at anse
kørslen som uvedkommende i forhold til b aps. det er endvidere efter min opfattelse ikke
nærliggende at tillægge as bestemmelsesret i begge virksomheder særlig betydning; havde
kvægvirksomheden været indlagt i selskabet eller virksomheden i selskabet været drevet per-
sonligt sammen med kvægvirksomheden, ville ingen kørsel for nogen af de to typer virksom-
hed kunne anses for privat.
på denne baggrund finder jeg, at der ikke har været hjemmel til at anse den skete anvendelse
for privat. jeg stemmer derfor for at tage as og b aps’ påstande til følge.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
efter sagens karakter skal ingen af parterne betale sagsomkostninger for landsret eller høje-
steret til nogen anden part.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret eller højesteret til nogen anden
part.
