s002800c - cfp
                               udskrift
                                   af
                  sø- & handelsrettens dombog
                              ____________
den 4. januar 2007 blev af retten i sagen
s-28-04
1) vestas wind systems a/s
  (advokat mads poulsen)
2) vestas american wind technology inc.
  (advokat mads poulsen)
  mod
hyundai merchant marine co. ltd.
(advokat jesper windahl)
afsagt sålydende
                            k e n d e l s e:
ved denne kendelse træffes der afgørelse om, hvorvidt der er værneting
for sagen i danmark.
parterne er enige om, at sø- og handelsretten – såfremt retten finder, at
der er værneting for sagen i danmark – er kompetent til at behandle sa-
gen.
                                   - 2 -
værnetingsspørgsmålet er udskilt til særskilt behandling, jf. retsplejelo-
vens § 253.
sagsøgerne, vestas wind systems a/s og vestas american wind tech-
nology inc. (herefter vestas wind og vestas american), har nedlagt på-
stand om, at sagen fremmes.
sagsøgte, rederiet hyundai merchant marine co. ltd. (herefter: hyundai),
har nedlagt påstand om, at sagen afvises.
sagsfremstilling
vestas wind og vestas american udtog den 8. november 2004 stævning
mod hyundai ved sø- og handelsretten med påstand om betaling af sdr
38.800 med tillæg af procesrente fra sagens anlæg.
heroverfor har hyundai påstået frifindelse.
sagen vedrører spørgsmålet om ansvar for beskadigelse af fire af den
danske virksomhed, vestas wind, producerede vindmøllegearkasser, som
vestas wind havde solgt til den amerikanske virksomhed, vestas ameri-
can, og som hyundai havde påtaget sig at transportere fra danmark til
usa.
af det i anledning af transportopgaven udstedte konnossement (”bill of
lading”), dateret og underskrevet af hyundai som ”carrier” i københavn
den 15. oktober 2003 - med følgende tilføjelse på dokumentet under un-
derskriften: ”by: bendix shipping ltd as agents only, for the carrier” –
fremgår, at transporten angik to containere, hver stuvet med fire vind-
møllegearkasser. i konnossementet, hvor vestas wind er anført som
”shipper” og vestas american som ”consignee”, er det angivet, at der
skulle udføres en fortransport med ”truck”, hvor ”place of receipt” var
århus. ud for ”place of receipt” var med en markering med * henvist til
sålydende note, nederst på dokumentet: ”* applicable only when this do-
cument is used as an intermodal transport bill of lading”.
                                         - 3 -
af konnossementet fremgår endvidere bl.a., at ”port of loading” var
bremerhaven i tyskland, og at ”port of discharge” var san pedro i cali-
fornien. det transporterende fartøj var ”apl almandine”.
der er enighed mellem parterne om, at følgende bestemmelse er optrykt
på konnossementets bagside:
”30. governing law and jurisdiction
  the claims arising from or in connection with or relating to this bill of lading
shall be exclusively governed by the law of korea except otherwise provided in
this bill of lading. any and all action concerning custody or carriage under this
bill of lading whether based on breach of contract, tort or otherwise shall be
brought before the seoul civil district court in korea.”
efter de foreliggende oplysninger opstod skaderne på vindmøllegearkas-
serne ved, at den ene af de to containere med gearkasser blev tabt under
losningen i modtagerhavnen i san pedro.
procedure
vestas wind og vestas american har anført, at ”place of receipt” i det
foreliggende konnossement, der alene anvendes ved intermodale trans-
porter, var århus, hvorfra fortransporten udgik til læssehavnen i bremer-
haven. ”place of receipt” svarer til ”det aftalte leveringssted efter trans-
portaftalen” i sølovens § 310, stk. 1, nr. 3. herefter og da der er tale om
præceptiv lovgivning, hvorfor hyundai ikke kan støtte ret på værnetings-
aftalen i konnossementet, er sagen med rette anlagt i danmark.
af sølovsudvalgets betænkning 1215/1991 ”befordring af gods” fremgår
vedr. § 310, stk. 1, nr. 3: ”… sølovsudvalget har med den foreslåede
formulering ønsket at sikre sagsøger en ret til at få værneting i norden i
de tilfælde, hvor der er tale om gennemgangskonnossementer eller kom-
binerede transportdokumenter vedrørende transport til og fra norden.
sker der i sådanne tilfælde omlastning i en havn udenfor norden, fx
rotterdam eller hamburg, kan der anlægges sag i norden, uanset om det
første led i transporten (ved eksport) eller det sidste led af transporten
(ved import) sker med skib eller andet transportmiddel, fx jernbane. det
er dog en forudsætning, at der er tale om én samlet transportaftale og
                                     - 4 -
ikke tilfælde, hvor im- eller eksportøren selv har truffet aftale med de
forskellige transportører. det er på denne baggrund klart, at den om-
stændighed, at der var tale om en intermodal transport, ikke kan føre til,
at sølovens § 310, stk. 1, nr. 3, ikke finder anvendelse.
dette underbygges yderligere af norges offentlige utredninger (nou
1993:36), ”godsbefording til sjøs” (utredning xv fra utvalget til revisjon
av sjøfartslovgivningen (sjølovkomiteen)), side 55 ”til § 310 juris-
diksjons- og voldgiftsklausuler”: ”første ledd fastslår hovedregelen om at
transportavtalen ikke kan inneholde bestemmelser som innskrenker sak-
søkerens rett til etter eget valg å reise søksmål ved domstol for noen av
de steder som er oppregnet i bokstav a til d. særlig vigtig er det at
søksmål kan reises på det sted transporten begynner (leveringsstedet
…)…”.
at der ikke foreligger nogen uoverensstemmelse mellem sølovens § 310
og § 252 illustreres af folketingstidende 1993-94 a, bind iii, spalte
4912, hvor det om § 252 er anført, at bestemmelsen ”… svarer til den af
sølovsudvalget i betænkning 1215 foreslåede § 252 og der skal henvises
til sølovsudvalgets bemærkninger ... forskellen fra lovforslagets formu-
lering til den af sølovsudvalget foreslåede bestemmelse findes i stk. 2 og
3, hvor sølovsudvalgets formulering ”lastehavn” og ”lossehavn” er ænd-
ret til ”leveringssted” og ”udleveringssted”, ligesom ”den aftalte laste-
havn eller den aftalte eller faktiske lossehavn” i lovforslaget er ændret til
”det aftalte leveringssted eller det aftalte eller faktiske udleveringssted”.
den valgte formulering er i overensstemmelse med både sølovsudvalgets
og lovforslagets formulering i § 310...”
§ 310 er en specialbestemmelse i forhold til § 252. der er ikke problemer
i forhold til cmr-loven. sker skaden under landevejstransporten, finder
cmr-loven anvendelse.
der er endvidere værneting i danmark efter sølovens § 310, stk. 1, nr. 2,
idet transportaftalen, jf. konnossementet, blev indgået den 15. oktober
2003 i københavn, hvor hyundai ifølge konnossementet har/havde et
agentur. der er god konsekvens i forhold til sølovens § 252, stk. 2, nr. 4.
                                     - 5 -
hyundai har anført, at der ikke findes regler om multimodale transporter
i dansk lovgivning. rammebestemmelsen for anvendelsen af reglerne i
sølovens kap. 13 er § 252, som ifølge stk. 1 angår aftaler om ”søtrans-
port”. de multimodale transporter, hvor transportaftalen omfatter andet
og mere end søtransport, er ikke omfattet af særreglerne om søtrans-
port.
vejtransporten (fortransporten) fra århus til bremerhaven er reguleret af
cmr-loven, der er internationalt præceptiv. det må derfor være indly-
sende, at transporten ikke (også) kan reguleres efter søloven, der ligele-
des er præceptiv. dette ville medføre en række uheldige problemstillinger
med uløselige regelkonflikter. der foreligger ingen særlige hensyn, der
taler for at udstrække anvendelsesområdet for de omhandlede regler i
søloven.
det fremgår intetsteds i søloven, at § 252 skal forstås med den konse-
kvens, at den foreliggende aftale om værneting i korea skulle være ugyl-
dig. af den kommenterede sølov (2001) (”søloven med kommentarer”)
side 267 fremgår, at ”leveringssted” hhv. ”udleveringssted”, jf. § 252,
stk. 2, nr. 1-3, skal forstås som ”lastehavn” hhv. ”lossehavn”.
i sølovsudvalgets bet. 1215/1991, side 37, tales ligeledes om ”den af-
talte lastehavn” og ”den aftalte eller faktiske lossehavn”.
det er nok muligt, at sølovens § 310 angiver et andet anvendelsesom-
råde, men § 310 tilsidesætter ikke § 252. forarbejder kan ikke udvide en
lovs anvendelsesområde.
afgørende er, at sølovens værnetingsbestemmelser ikke gælder præcep-
tivt, når laste- eller lossehavnen ikke er i danmark, og aftalen om vær-
neting i korea er derfor gældende.
rettens bemærkninger
ifølge sølovens værnetingsregel i § 310 kan en sagsøger efter eget valg
anlægge sag på et af de steder, der fremgår af sølovens § 310, stk. 1,
                                     - 6 -
nr. 1) – 4), og enhver forhåndsaftale, som måtte indskrænke sagsøge-
rens ret, er ugyldig.
sølovens § 310 blev indført i 1994. af forarbejderne til bestemmelsen
fremgår vedr. den omtvistede regel i § 310, stk. 1, nr. 3, jf. sølovsudval-
gets bet. 1215/91, side 88, at sølovsudvalget med formuleringen af be-
stemmelsen har ønsket at ”sikre sagsøger en ret til at få værneting i
norden i de tilfælde, hvor der er tale om gennemgangskonnossementer
eller kombinerede transportdokumenter vedrørende transport til og fra
norden” under forudsætning af, at der er tale om én samlet transportaf-
tale. det fremgår endvidere udtrykkelig, at der i tilfælde af omlastning i
en havn udenfor norden kan anlægges sag i norden, uanset om det før-
ste led af transporten sker med skib eller andet transportmiddel.
da retten finder, at denne forståelse er i fuld overensstemmelse med
formuleringen af § 310, stk. 1, nr. 3, der som kriterium for sagens anlæg
benytter den i forhold til ”lastehavn” neutrale betegnelse ”leveringssted
efter transportaftalen”, og da endvidere sagsøgtes henvisning til sølovens
§ 252, hvis endelige formulering ved lovændringen i 1994 var en ændring
i forhold til sølovsudvalgets oprindelige formulering, idet ordene ”laste-
havn” og ”lossehavn” blev erstattet med ”leveringssted” og ”udleverings-
sted”, hvorved formuleringen, jf. folketingstidende 1993-94 a, spalte
4912, blev ”i overensstemmelse med både sølovsudvalgets og lovforsla-
gets formulering i § 310”, ikke findes at kunne føre til et andet resultat,
er sagen, da århus må anses for ”det aftalte leveringssted efter trans-
portaftalen”, med rette anlagt i danmark.
under de anførte omstændigheder, og da parterne er enige om, at sa-
gens behandling i danmark kan foregå ved sø- og handelsretten, tages
påstanden om sagens fremme til følge.
                          t h i b e s t e m m e s:
sagen fremmes ved sø- og handelsretten.
               - 7 -
    claus forum petersen
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den
