                                               dom
afsagt den 1. juli 2016 af vestre landsrets 12. afdeling (dommerne michael ellehauge, stig
glent-madsen og jytte tørsløv (kst.)) i 1. instanssagen
v.l. b-1882-14
hkkf som mandatar for a
(advokat birgitte filtenborg, københavn)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat christian bo kolding-krøger, københavn)
denne sag, der er anlagt den 6. maj 2014, drejer sig om, hvorvidt as tilpasningsreaktion skal
anerkendes som en erhvervssygdom, og om sagen skal hjemvises med henblik på
forelæggelse for erhvervssygdomsudvalget.
sagen er ved retten i koldings kendelse af 9. september 2014 henvist til behandling ved
vestre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.
sagen er hovedforhandlet sammen med vl b-0174-15, hvor sagsøgeren, hkkf som
mandatar for a, har anlagt sag mod forsvarsministeriets personalestyrelse (tidligere
forsvarets personeltjeneste).
påstande
hkkf som mandatar for a har nedlagt påstand om, at sagsøgte, ankestyrelsen, tilpligtes at
anerkende, at a har pådraget sig en tilpasningsreaktion – undertype f43.21 depressiv
reaktion, længerevarende – der er omfattet af arbejdsskadesikringslovens § 5, jf. § 7, stk. 1,
nr. 2, 2. led, subsidiært at ankestyrelsen tilpligtes at anerkende, at sagen skal hjemvises til
arbejdsskadestyrelsen med henblik på forlæggelse for erhvervssygdomsudvalget.
                                              - 2 -
ankestyrelsen har påstået frifindelse.
a har fri proces.
sagsfremstilling
a, der er født den 12. januar 1968, blev i 1987 ansat ved forsvaret. siden 2001 har hun
arbejdet på haderslev kaserne, hvor hun primært har varetaget administrative operative
opgaver. fra 2008 blev hendes arbejdsmængde øget, og den 30. juni 2011 blev hun
sygemeldt.
af en personelbedømmelse for militær manuelt niveau, som er udstedt og underskrevet af b
den 6. maj 2010, fremgår blandt andet, at a siden januar 2010 reelt har virket som
operationsbefalingsmand og kontorhjælper, og at hun er en flittig, pligtopfyldende og
helhedsorienteret soldat, der yder en meget tilfredsstillende indsats ved g5.
a blev tildelt et befalingsmandstillæg for perioden 1. februar 2010 til 1. februar 2012.
den 17. november 2010 udarbejdede major c en vurdering i relation til ny løn af as
arbejdsindsats, hvoraf blandt andet fremgår, at hun yder en indsats, som ligger langt ud over,
hvad der kan forlanges, og at g5 ønsker at tilkendegive og motivere dette ved at tildele hende
et stort nylønstillæg.
ved mail af 23. juni 2011 skrev b følgende til a:
                ”emne: befalet ferie og afspadsering
                a,
                du befales hermed på ferie (uge 28, 29 og 30) og afspadsering (alle øvrige
                dage excl. vagt) fra den 1/7-2011 (inklusive) til den 9/8-2011 (inklusive).
                …”
a blev som anført sygemeldt den 30. juni 2011.
den 18. august 2011 anmeldte as læge til arbejdsskadestyrelsen, at a havde fået en
                                            - 3 -
erhvervssygdom, og at diagnosen var stressende arbejdsforhold i perioden 2009-2011.
af arbejdsmedicinsk behandlingsplan fra odense universitetshospital udarbejdet af psykolog
jesper pihl-thingvad af 29. august 2011 fremgår under konklusion og plan:
                                        ”43-årige konstabel henvises med krise/stress i for-
                                        bindelse med arbejdet mhp vurdering og rådgivning.
                sygdommen               pt kan beskrive symptomer på stress fra januar 2011
                                        her i form af søvnproblemer, knugen i maven,
                                        hjertebanken og begyndende hukommelsesproblemer
                                        samt generel træthed og uoverkommelighed efter
                                        arbejde. symptomerne tiltager løbende gennem det
                                        kommende halve år med tilkomst af øget uro og
                                        konstant anspændthed, behov for aktivitet, stigende
                                        grad af koncentrations- og hukommelsesproblemer
                                        med delvist tab af overblik, igangsætningsbesvær og
                                        problemer med at fastholde koncentrationen. der
                                        beskrives fortsat symptomer på fysiologisk arousal
                                        og væsentlig forværring af søvn med
                                        indsovningsbesvær grundet bekymrende og
                                        påtrængende/planlæggende tanker om næste dags
                                        arbejde. der er natlig opvågning samt tidlig
                                        opvågning med problemer med indsovning igen. der
                                        beskrives stigende grad af knugen i maven og ubehag
                                        på vej til arbejde og begyndende grådlabilitet med
                                        behov for sygemelding per 1.6.2011. under
                                        sygemeldingen er der initialt en høj grad af aktivitet,
                                        der dog er begyndt at aftage, der er fortsat væsentlig
                                        uro og tilfælde af hjertebanken, nogen susen for
                                        ørerne, fortsat væsentligt forringet søvn, irritabilitet,
                                        grådlabilitet, vedvarende tanker om arbejdet fortsat,
                                        lettere rysten, svimmelhed, ør i hovedet, lettere
                                        svedtendens og generel bekymring for tilstanden over
                                        tid. der er ikke bilede af hverken klinisk angst eller
                                        depression og symptomerne vurderes at afspejle
                                        tilpasningsreaktion som følge af længerevarende
                                        stresstilstand.
                relevant eksponering    der har i arbejdet været belastninger i form af stor
                                        arbejdsmængde med behov for arbejdsekstensivering
                                        og væsentlig øget arbejdsintensivering. der har været
                                        fravær af instrumentel og ledelsesmæssig støtte og
                                        opbakning. den øgede arbejdsmængde er sv. til at pt.
                                        alene dækker afdeling, der er normeret til 2 personers
                                        ansættelse, yderligere med øgede arbejdsopgaver
                                        grundet furioneringsproces. behovet for
                                             - 4 -
                                         arbejdsekstensivering er sv. til ca. 140% med
                                         manglende mulighed for afspadsering og ved
                                         afspadsering og sygdom har der ikke været personer,
                                         der kunne overtage, hvorfor arbejdsmængden i disse
                                         perioder er yderligere ophobet.
                 sammenhæng mellem belastningernes omfang og indhold er velkendte
                 eksponering og          i forbindelse med øget risiko for udvikling af
                 sygdom                  stress. der er god overensstemmelse mellem oplevel-
                                         se af symptomdebut og forværring af belastningernes
                                         omfang. der er ikke beskrevet særskilte
                                         konkurrerende faktorer i livslang eller aktuelle
                                         periode og tilstanden vurdres således at være betinget
                                         af de arbejdsmæssige forhold.
                 …
                 diagnoser og            aktionsdiagnose: df 4328, tilpasningsreaktion,
                 procedurer              anden diagnose: dz563, stressende arbejdsforhold
                 ordinationer, øvrige    pt. er informeret om herværende vurdering og
                 rådgivning til          konklusion.
                 patienten
                                         vedr. sygdommen
                                         pt. informeret om, at der vurderes at være tale om
                                         belastningsreaktion som følg langvarig, stresstil-
                                         stand. der vurderes at være fortsat behov for sy-
                                         gemelding og anbefales, at sygemeldingen fastholdes
                                         indtil pt. igen har et væsentligt øget funktionsniveau,
                                         hvor der ikke er sammenbrud ved mindre krav og
                                         belastningssituationer. der vurderes at være tale om
                                         en langvarig men dog forbigående tilstand, og
                                         prognosen for total bedring vurderes at være god.
                 …”
til yderligere belysning af as helbredsmæssige forhold blev der indhentet en psykiatrisk
speciallægeerklæring. af erklæringen af 25. november 2011 fra speciallæge i psykiatri anette
løwert fremgår blandt andet:
               ”…
               som svar på deres spørgsmål vedr. eventuel forudbestående psykisk sygdom
               er der ikke tale herom. hendes symptomer kan således ikke stamme herfra.
               som svar på, om der forudbestående eller konkurrerende forhold er der ikke
               andet, der kunne medføre nuværende symptomer end en svær belastningsre-
                                              - 5 -
              aktion i forbindelse med ekstremt overarbejde og arbejdspres.
              som svar på deres spørgsmål vedr. om a tidligere har haft psykiske syg-
              domme eller psykiske gener, er dette ikke tilfældet. der er ej heller mis-
              brugsproblemer. der er ingen psykiske belastende forhold i privatlivet ud over,
              at hun i barndomsårene og ungdomsårene oplevede manglende omsorg og
              kærlighed fra specielt moderens side, men havde gode relationer til veninder.
              der er ingen familiære dispositioner, og hun har muligt en nuværende fysisk
              lidelse i og med, at hun har blod i urinen, hvilket dog også kan ses i forbindelse
              med stress, således at hendes nuværende symptomer meget vel kan være udløst
              af hendes psykiske tilstand. der er ingen tvivl om, at det er det store
              arbejdspres hos en person, der gerne vil yde et pænt og ordentligt stykke
              arbejde, der har været med til at udløse den nuværende belastningsreaktion.
              hun beskriver selv, at det seneste halve til hele år før hun blev sygemeldt, at
              symptomerne da begyndte. i og med, at der ikke er psykiske symptomer fra
              ikke arbejdsmæssige belastninger, der er ej heller nogen af disse, der resterer i
              den nuværende tilstand.”
den 11. maj 2012 traf arbejdsskadestyrelsen afgørelse i sagen og meddelte, at den anmeldte
sygdom ikke kunne anerkendes som en arbejdsskade. af begrundelsen fremgår:
              ”erhvervssygdomsudvalget har på baggrund af en nyere udredningsrapport om
              sammenhængen mellem stresspåvirkninger på arbejdet og forskellige psykiske
              sygdomme vurderet, at der generelt ikke er tilstrækkelig medicinsk
              dokumentation til at optage psykiske sygdomme som følge af stresspåvirk-
              ninger på fortegnelsen over erhvervssygdomme. (§ 7, stk. 1, nr. 2, 1. led)
              rapporten viser dog, at der ved særlige former for store stresspåvirkninger kan
              være en vis øget risiko for at udvikle depression. udvalget har derfor fastlagt
              en praksis for, hvilke sager, der skal forelægges for udvalget med henblik på en
              konkret vurdering af årsagssammenhængen. den gælder alene sager om
              depression opstået i sammenhæng med længerevarende stresspåvirkninger i
              form af høje psykiske krav og/eller en høj grad af mangel på støtte i arbejdet.
              der er derimod ikke grundlag for at forelægge andre psykisk sygdomme end
              depression efter stresspåvirkninger for udvalget. det skyldes, at rapporten ikke
              påviser en øget risiko for at få andre psykiske sygdomme end depression, som
              følge af forskellige former for stress på arbejdet.
              du har ikke depression, men derimod en belastningsreaktion.
              din sygdom/gener er opstået i sammenhæng med, at du på dit arbejde som
              konstabel har oplevet at være udsat for stresspåvirkninger i form af et meget
              stort antal arbejdsopgaver som ikke kan løses af en person alene.
              du oplevede samtidig at man fra ledelsens side ikke klart meldte konse-
              kvenserne af de nye vilkår ud, eller anerkendte det stigende arbejdspres som du
              blev udsat for.
                                               - 6 -
                vi vurderer at dine symptomer svarer til en uspecifik belastningsreaktion.
                vi er derfor heller ikke enige i den psykiatriske speciallægeerklæring som
                vurderer at dine symptomer svarer til posttraumatisk stress.
                vi skønner, at der ikke er mulighed for at din sygdom kan anerkendes efter
                forelæggelse for erhvervssygdomsudvalget. din sag bliver derfor ikke forelagt
                for udvalget.”
b udarbejdede den 23. maj 2012 en skriftlig bedømmelse af a. af den sammenfattende
vurdering fremgår blandt andet, at hendes tjeneste ”var præget af gode kompetencer indenfor
områderne faglighed, fleksibilitet, nytænkning og initiativ.” af vurderingen af as potentiale
fremgår blandt andet, at hun indtil sygemeldingen var ”meget værdsat og … besad en solid
evne til at overkomme og løse et bredt udsnit af opgaver.”
den 4. oktober 2013 traf ankestyrelsen afgørelse i sagen. af afgørelsen fremgår blandt andet:
                ”afgørelse i din sag om en arbejdsskade
                ankestyrelsen har afgjort, om din tilpasningsreaktion kan anerkendes som en
                erhvervssygdom.
                …
                •            din tilpasningsreaktion er ikke en erhvervssygdom
                du kan derfor ikke få erstatning eller andre ydelser efter arbejdsskadeloven.
                vi er således kommet til samme resultat som arbejdsskadestyrelsen.
                der var enighed på mødet.
                …
                begrundelsen for afgørelsen om afslag på anerkendelse
                vi vurderer, at din diagnose er tilpasningsreaktion.
                diagnosen er ikke nævnt i arbejdsskadestyrelsens fortegnelse over er-
                hvervssygdomme. vi anerkender derfor ikke din diagnose efter fortegnelsen
                over erhvervssygdomme.
                                 - 7 -
vi vurderer, at din sygdom heller ikke vil kunne anerkendes, hvis den fo-
relægges for erhvervssygdomsudvalget. vi har begrundet dette nærmere
nedenfor under punktet ”vores vurdering”.
…
vores vurdering
vi vurderer, at en tilpasningsreaktion ikke er en sygdom, der vil kunne an-
erkendes udenfor erhvervssygdomsfortegnelsen.
vi har lagt til grund, at du i dit job hos forsvaret har været udsat for stress-
påvirkninger som følge af store opgavemængder og overarbejde.
vi har lagt til grund, at du siden 2008 har haft meget overarbejde (633 timer i
2008, 515 timer i 2009, 556 timer i 2010 og 262 timer i første halvdel af 2011).
fra januar 2011 steg den arbejdsmæssige belastning endvidere, fordi du blev
alene om at udføre de opgaver, som i før var 4 medarbejdere til at udføre.
samtidig var der tilgang af nye opgaver, og der var ingen information fra
ledelsen om, hvordan opgaveløsningen skulle ske, herunder hvordan du skulle
prioritere opgaverne.
du har oplyst, at du derfor arbejdede mere og hurtigere, og at du havde 10-20
overarbejdstimer pr. uge. du oplevede samtidig, at det ikke var muligt at hente
støtte hos ledelsen.
vi er opmærksomme på, at du har haft meget overarbejde, men vi har lagt vægt
på, at der ikke er beskrevet nogen særlige emotionelle belastninger, konflikter,
mobning eller rolleuklarhed. endvidere er der ikke beskrevet hændelser af
traumatiserende karakter, heller ikke under din udstationering i kosovo i 2007.
vi vurderer, at der er årsagssammenhæng mellem det arbejde, som du har
udført og udviklingen af din tilpasningsreaktion.
vi har lagt vægt på, at en tilpasningsreaktion er udtryk for en reaktion/krise
forårsaget af oplevelser i livet, som ville påvirke de fleste mennesker, hvis de
var udsat for det samme.
en tilpasningsreaktion er en tilstand med subjektivt ubehag og emotionel
forstyrrelse førende til nedsat social funktionsevne, som opstår i tilpas-
ningsperioden efter en betydende livsændring eller en belastende begivenhed
som for eksempel arbejdsophør, sygdom, dødsfald. individuel disposition og
sårbarhed er afgørende for udformningen af de træk, hvormed til-
pasningsreaktionen manifesterer sig.
vi vurderer således, at en tilpasningsreaktion i højere grad er udtryk for en
reaktion på en ”almindelig” krisesituation, men at en tilpasningsreaktion ikke
er en sygdom af en karakter, der vil kunne anerkendes som en erhvervssygdom
i henhold til arbejdsskadesikringsloven.
                                - 8 -
vi vurderer derfor, at de gener, som du har pådraget dig i forbindelse med dit
arbejde svinder med tiden, og at det ikke er godtgjort, at generne har medført
en sådan midlertidig eller varig svækkelse af din helbredstilstand, at der er
grundlag for at anerkende dine psykiske gener som en erhvervssygdom
omfattet af arbejdsskadesikringsloven.
på baggrund af ovenstående vurderer vi, at der er årsagssammenhæng mellem
din tilpasningsreaktion og det arbejde, som du har udført.
imidlertid vurderer vi, at din diagnose er af forbigående karakter, og at dit
arbejde ikke har været af en særlig art, hvorfor der ikke er grundlag for an-
erkendelse af en erhvervssygdom i henhold til arbejdsskadesikringsloven.
…
krav for at forelægge sagen for erhvervssygdomsudvalget
vi beder arbejdsskadestyrelsen om at forelægge sagen for erhvervssyg-
domsudvalget, hvis vi skønner, at der er en mulighed for, at sygdommen vil
kunne anerkendes.
krav for at anerkende sygdommen
sygdommen vil kunne anerkendes efter forelæggelse for erhvervssygdoms-
udvalget, hvis
1.     der er generel lægelig viden om, at der er sammenhæng mellem de be-
       lastninger et arbejde har medført og udviklingen af en sygdom eller
2.     arbejdet har medført så særlige belastninger, at arbejdet er årsag til syg-
       dommen
generel lægelig viden betyder, at der skal være foretaget flere store lægelige
undersøgelser af mange personer. undersøgelserne skal vise, at en bestemt type
arbejde ofte giver en bestemt sygdom.
særlige belastninger betyder, at der skal være noget helt særligt ved dit arbejde,
som har været så belastende, at det har medført sygdommen.
det er et krav, at sygdommen udelukkende eller i overvejende grad skyldes
arbejdets særlige art og ikke andre ting.
det er også et krav, at der ikke er lægefaglig tvivl om, at sygdommen skyldes
arbejdet. det er ikke nok, at en speciallæge har vurderet, at din sygdom skyldes
dit arbejde.
bemærkninger til klagen
                                                 - 9 -
              elmer&partnere har på dine vegne fremsendt indsigelse over vores afgørelse af
              28. februar 2013.
              elmer&partnere har i indsigelsen anført, at du har været udsat for et særdeles
              stort og tiltagende arbejdspres, og at dit arbejde har været hovedårsagen til dine
              psykiske gener.
              vi bemærker, at vi er enige i, at dit arbejde er årsag til udviklingen af dine
              psykiske gener i form af din tilpasningsreaktion, men at der som redegjort for
              ovenfor ikke er tale om en sygdom af en karakter, der vil kunne anerkendes
              som en erhvervssygdom i henhold til arbejdsskadesikringsloven. vi henviser i
              den forbindelse til begrundelsen ovenfor.
              …
              regler
              vi har truffet afgørelse efter lov om arbejdsskadesikring.
              det er lov nr. 422 af 10. juni 2003, som senest er bekendtgjort ved lovbe-
              kendtgørelse nr. 278 af 14. marts 2013.
              vi henviser til
              •      § 5, om anerkendelse af en erhvervssygdom som en arbejdsskade
              •      § 7, stk. 1, nr. 1, om anerkendelse af erhvervssygdomme, som er optaget
                     på arbejdsskadestyrelsens fortegnelse over erhvervssygdomme
              •      § 7, stk. 1, nr. 2, 1. led, om anerkendelse af erhvervssygdomme uden for
                     fortegnelsen over erhvervssygdomme, hvis sygdommen efter den nyeste
                     medicinske dokumentation er forårsaget af arbejdet
              •      § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led, om anerkendelse af erhvervssygdomme uden for
                     fortegnelsen over erhvervssygdomme, hvis sygdommen må anses for
                     udelukkende eller i overvejende grad at være forårsaget af arbejdets
                     særlige art
              •      § 7, stk. 3, om forelæggelse for erhvervssygdomsudvalget inden aner-
                     kendelse af sådanne sygdomme
              …”
den 11. juni 2014 har speciallægekonsulent i psykiatri for ankestyrelsen, overlæge hanne
vibe hansen, foretaget en lægefaglig vurdering af sagen. det fremgår heraf:
                                - 10 -
”…
som grundlag for min vurdering har jeg anvendt nedennævnte akter. der er
udelukkede fokuseret på de psykiske aspekter. der refereres i vurderingen til
akterne.
akt 1
august-september 2011. arbejds- og miljømedicinsk ambulatorium, odense
universitetshospital.
psykolog katrine andersen.
akt 2
25-11-2011. speciallægeerklæring i psykiatri ved speciallæge anette løwert.
akt 3
13-03-2012. hærens konstabel- og korporal forening.
akt 4
27-02-2012. forsvarets personel tjeneste. seniorsergent niels oscar olesen.
det kan efter min opfattelse, på baggrund af de i sagen foreliggende akter af
lægelig relevans, lægges til grund.
om akt 1
fra januar 2011 beskrives følgende symptomer: søvnproblemer, knugen i
maven, hjertebanken, begyndende hukommelsesbesvær, træthed, overkom-
melighed efter arbejde, uro, anspændthed, behov for aktivitet, nedsat kon-
centration, nedsat overblik, indsovningsbesvær grundet bekymrende og på-
trængende tanker om næste dags arbejde. der beskrives tiltagende knugende i
maven, grådlabilitet og skadelidte sygemeldes 1/6 2011. der tilkommer
hjertebanken, irritabilitet, svimmelhed, ør i hovedet, lettere svedtendens. ingen
klager over tristhed eller panikangst.
med hensyn til eksponering beskrives stor arbejdsmængde, væsentlig øget
arbejdsintensivering, deadlines og manglende mulighed for afspadsering. ingen
særlige emotionelle belastninger, konflikter eller mobning.
endvidere opleves fraværd af instrumentel og ledelsesmæssig støtte.
det konkluderes at skadelidte lider af belastningsreaktion.
om akt 2
symptomer fra primo 2011 med hjertebanken, urolig nattesøvn, uro, dårligere
hukommelse, nedsat overblik. sygemeldt i perioden juni 2011 til november
2011.
nuværende symptombillede præget af træthed, hovedpine, grådlabilitet, lyd-
overfølsomhed, kan ikke overkomme fritidsinteresser.
objektivt findes tristhed men ikke depression.
diagnostisk vurderes belastningsreaktion.
                               - 11 -
om akt 3
opgørelse af arbejdstidsregistrering i 2008, 2009, 2010 og første halvdel af
2011, hvoraf det fremgår, at der har været overarbejde svarende til henholdsvis
633 timer, 515 timer, 556 timer og 262 timer.
om akt 4
af udtalelse fra arbejdsgiver bekræftes, at der har været lange arbejdsdage,
men a har ikke givet udtryk overfor lederen, at hun ikke ønskede denne ekstra
arbejdsbelastning.
resume
46-årig kvinde, der har arbejdet i forsvaret, hvor hun har haft en betydelig
overarbejdsmængde i perioden 2008-2010.
i 2010 udvikler hun psykiske symptomer i form af blandt andet søvnproblemer,
knugen i maven, hjertebanken, begyndende hukommelsesbesvær, træthed,
overkommelighed efter arbejde, uro, anspændthed, behov for aktivitet, nedsat
koncentration, nedsat overblik, svimmelhed, træthed (akt 1 og 2).
skadelidte har fået stillet diagnosen belastningsreaktion (akt 1 og 2).
konklusion
diagnosen f 43.1 posttraumatisk belastningsreaktion kan ikke stilles. der
beskrives intet traume af katastrofeagtig natur. det vurderes ej heller at dreje
sig om f 43.9 uspecifik belastningsreaktion.
de psykiske symptomer er relativt uspecifikke som træthed, knugen i maven
nedsat koncentration med mere. symptomerne vurderes at være forenelige med
diagnosen f 43.2 tilpasningsreaktion.
en tilpasningsreaktion er en tilstand med subjektivt ubehag og emotionel
forstyrrelse førende til nedsat social funktionsevne, som opstår i tilpas-
ningsperioden efter en betydende livsændring eller en belastende begivenhed,
som kan have påvirket integriteten af patientens sociale netværk (tab,
adskillelse), et bredere system af social støtte- og værdifunktioner (emigration,
flygtningestatus), eller kan betyde en større udviklingsmæssig overgang eller
krise (skolestart, forældrestatus, arbejdsophør, fejlslagne anstrengelser for at
opnå et ønske mål). individuel disposition og sårbarhed spiller en væsentlig
rolle for risikoen for tilpasningsreaktionens opståen og udformningen af de
træk, hvormed den manifesterer sig, men ville antageligt ikke være opstået
uden den belastende begivenhed. symptomerne varierer og omfatter
nedtrykthed, angst, bekymring (eller blanding af disse), følelse af
magtesløshed, uoverskuelighed eller vanskelighed ved at fortsætte i den
forhåndenværende situation, samt nedsat evne til at gennemføre dagligdags
gøremål.
en depressiv reaktion er tidsbegrænset til 2 år. det kan være svært at udtale sig
om årsagssammenhæng ved tilpasningsreaktion, da individets generelle
bekymringstendens spiller en stor rolle.
                                             - 12 -
               symptomerne må forventes at svinde over tid, og prognosen vurderes at være
               god.
               såfremt der er nuværende psykiske gener, så er disse uafhængige af de da-
               værende arbejdsforhold, da arbejdsforholdene ikke vurderes at være egnede til
               at give anledning til vedvarende psykiske symptomer. der kan ikke redegøres
               nærmere for den nuværende psykiske lidelse på det foreliggende.
               ved tilpasningsreaktion spiller individuel disposition og sårbarhed en væ-
               sentlig rolle, og reaktionen vurderes ikke at være en erhvervssygdom.
               udsættelsen i form af overarbejde vurderes ej heller at være så ekstraordinært
               belastende, at der ses en association med psykisk sygdom. ”
retslægerådet har den 21. januar 2016 besvaret en række spørgsmål om as sygdom. af
besvarelsen fremgår:
               ”spørgsmål 1:
               hvilken eller hvilke psykiske lidelser må det antages, at sagsøger led af på
               tidspunktet for afgivelsen af speciallægeerklæring af 25. november 2011 (bilag
               4)?
               spørgsmål 2:
               hvilke diagnoser vil med rette kunne stilles for de i sagens bilag 4 angivne
               psykiske gener, herunder om diagnosen ”belastningsreaktion”; ”akut be-
               lastningsreaktion”; ”tilpasningsreaktion” og/eller ”depression” eller eventuel
               anden diagnose er retvisende at stille?
               ad spørgsmål 1 og 2:
               jævnfør bilag 4 klagede sagsøger ved psykiatrisk speciallægeundersøgelse i
               november 2011 over hjertebanken, urolig søvn, kropslig uro, nedsat hu-
               kommelse og overblik, grådlabilitet, lydoverfølsomhed, træthed, hovedpine,
               forhøjelse af blodtryk og puls, og over at hun var blevet tilbøjelig til at trække
               sig fra social kontakt. objektivet fandtes hun sårbar, trist, grådlabil,
               koncentrations- og hukommelsesbesværet og trætbar. hun syntes opsat på at
               virke stærkere psykisk, end hun var.
               retslægerådet vurderer, at der i november 2011 kunne stilles diagnosen ”til-
               pasningsreaktion” (icd-10 betegnelse: f43.2, undertype f43.21 – depressiv
               reaktion længerevarende).
               spørgsmål 3:
               under hensyntagen til at sagsøger, jf. egen læges journalnotater om psykiske
               gener i perioden 2011 til november 2013 (bilag 19), fortsat er beskrevet med
               psykiske gener i 2013, bedes oplyst om dette har betydning for, om diagnosen
               ”tilpasningsreaktion” har kunnet stilles, og hvad en korrekt diagnose i givet
               fald må antages at være?
                                - 13 -
en tilpasningsreaktion er almindeligvis begrænset til at være kortere end 6
måneder. ikke sjældent ses dog en længere varighed, hvilket især er tilfældet
ved f43.21.
spørgsmål 4:
må der antages at være sammenhæng mellem de i sagens bilag 2 beskrevne
arbejdsmæssige belastninger og de i samme bilag konstaterede psykiske gener
eller dele heraf?
ja.
spørgsmål 5:
hvad er den mest sandsynlige årsag til de i sagens bilag 4 beskrevne psykiske
gener hos sagsøger, herunder om det er mere nærliggende at antage, at de
psykiske gener er forårsaget af arbejdsmæssige belastninger eventuelt i
forbindelse med særlige dispositioner, eller mest sandsynligt er forårsaget af
private forhold uafhængigt af arbejdsmæssige belastninger?
da der er tale om, at der efterfølgende skal foretages en bevismæssig vurde-
ring, må retslægerådet gerne – eventuelt i prosaform – angive hvilke forhold,
der måtte tale for, at de arbejdsmæssige belastninger er af størst betydning,
henholdsvis om de private forhold er af størst betydning, og hvilke momenter
der i givet fald taler for, henholdsvis imod, at de arbejdsmæssige belastninger
er af væsentlig betydning?
den beskrevne tilstand kan være forårsaget af en eller flere årsager: arvelig
disposition og/eller belastninger af fysisk, psykisk eller social art, der kan have
gjort sig gældende på forskellige tidspunkter i den belastedes tilværelse.
det tidsmæssige forløb af de psykiske gener i den konkrete sag med fravær af
tidligere psykiske lidelser taler i høj grad for, at arbejdsmæssige belastninger
har årsagsbetydning. beskrivelsen af sagsøgers opvækstforhold, jævnfør bilag
4, kan herimod tale for en af opvæksten betinget særlig sårbarhed.
spørgsmål 6:
er der holdepunkter for, og i givet fald hvilke, at sagsøgers i bilag 4 beskrevne
psykiske gener er opstået uafhængigt af sagsøgers arbejdsmæssige
belastninger forud for sagsøgers sygemelding 30. juni 2011?
spørgsmål 7:
er der holdepunkter for, og i givet fald hvilke, at sagsøgers i bilag 19 be-
skrevne psykiske gener i 2013 er opstået uafhængigt af sagsøgers arbejds-
mæssige belastninger forud for sagsøgers sygemelding 30. juni 2011?
ad spørgsmål 6 og 7:
                                             - 14 -
               retslægerådet udtaler sig ikke om årsager til eller varigheden af sygemel-
               dinger. der henvises til besvarelsen af spørgsmål 5.
               spørgsmål 8:
               giver sagen retslægerådet anledning til yderligere bemærkninger, og i givet
               fald hvilke?
               nej.
               spørgsmål a:
               hvilken diagnose var as gener på tidspunktet den 25. november 2011 bedst
               forenelig med, når der ikke kun henses til speciallægeerklæringen af samme
               dato (bilag 4) men til alle oplysninger, der forelå om arbejdsbelastning og
               symptomer på det tidspunkt?
               oplysninger om arbejdsmæssig belastning, jævnfør for eksempel bilag 10,
               oplysninger fra psykolog, jævnfør bilag 2, og oplysninger fra egen læges
               journal samt bilag 17 og 22 bekræfter psykiaterens oplysninger om tilstanden i
               november 2011.
               retslægerådets diagnostiske vurdering er herefter den samme som angivet i
               besvarelsen af spørgsmål 1 og 2.
               spørgsmål b:
               giver notaterne i egen læges journal for perioden 2011 til og med oktober
               2013 grundlag for at stille en eller flere andre diagnoser end den, som følger
               af svaret på spørgsmål a.
               i april 2013 fandt psykolog mistanke om depression på grundlag af en række
               kernesymptomer, jævnfør bilag 20. egen læge var enig og fandt indikation for
               behandling med antidepressivt virkende medicin, jævnfør lægens journal, side
               69. retslægerådet vurderer, at der har været tale om depressive symptomer
               som led i tilpasningsreaktion.
               spørgsmål c:
               såfremt egen læges journal giver grundlag for at stille en eller flere andre
               diagnoser, end den som følger af svaret på spørgsmål a, bedes det om muligt
               oplyst, i hvilke perioder (dato til dato) generne var bedst forenelig med de
               forskellige diagnoser.
               der henvises til besvarelsen af spørgsmål b.”
mellem parterne er der enighed om, at as merarbejde for 2008, 2009, 2010 og første halvår af
2011 kan opgøres til henholdsvis 633, 515, 541 og 216 timer.
af et brev fra forsvarets personeltjeneste til as advokat af 24. juni 2014 fremgår blandt
                                              - 15 -
andet, at a havde merarbejde med i gennemsnit 13,46 timer pr. uge i 2008, 10,96 timer pr.
uge i 2009, 11,51 timer pr. uge i 2010 og 9,19 timer pr. uge i 2011 frem til den 30. juni.
a har foretaget en beregning af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid for perioden 17.
august – 16. december 2010 og opgjort den til 50,3 timer.
forklaringer
a, lægekonsulent hanne vibe hansen, f, b, c, e og d har afgivet forklaring for landsretten.
a har forklaret, at hun blev ansat i forsvaret i 1987, og hun vil være ansat her indtil udgangen
af juni 2016. i 2001 blev hun ansat med tjenestested på haderslev kaserne i g5, hvor hun var
overkonstabel af 1. grad og kontorhjælper. hendes overordnede var b, og c var
næstkommanderende. hun varetog operative og mangeartede administrative opgaver,
herunder modtagelse af nyt personale og deltagelse i vagter. hun arbejdede sammen med
operationsbefalingsmand aksel christensen og senere bo lundfald. mange opgaver kom
først til befalingsmanden, der så uddelegerede til hende, men der var også opgaver, de løste
sammen.
hun havde mange overarbejdstimer. i 2008 var der blandt andet 19 øvelsesdøgn og mange
vagter. i 2009 var der blandt andet 45 øvelsesdøgn svarende til 333 timer.
i 2010 blev aksel christensen udsendt. han var seniorsergent og dermed tre grader over
hendes egen rang. der kom ingen vikar, og hun skulle varetage omkring 80-90 procent af
hans arbejdsopgaver. miljøet på arbejdspladsen betød, at man ikke sagde nej til ekstra op-
gaver. da aksel christensen rejste, havde hun en samtale med b, hvor hun indvilgede i at
lave en del af christensens opgaver, men hun mistede overblikket, og de manglede personale.
hun gjorde, hvad hun kunne og klarede det godt, men det var ikke nok. hun deltog også i
omgangstjenesten med vagter på kasernen, som kunne strække sig fra kl. 15 til den følgende
morgen kl. 8.15.
aksel christensen var væk fra 1. februar 2010 - 1.februar 2011, og herefter blev organisa-
tionen ændret. bo lundfald var der en periode, men også han blev udsendt, og derfor fortsatte
hun i 2011 med at udføre operationsbefalingsmandsarbejde. hun kunne ikke styre mængden
                                               - 16 -
af arbejdet, og det var der heller ikke andre, der gjorde. b spurgte ikke, om hun havde travlt,
eller om hun havde for mange opgaver.
der var tidsfrister på 80 procent af hendes opgaver, og der kom ofte ad hoc opgaver med
korte frister. andre var afhængige af, at hun løste opgaverne til tiden. eksempelvis var der
øvelser i de baltiske lande, og i den forbindelse skulle hun lave en del forberedende arbejde.
i 2011 blev afdelingerne g5, g7 og g9 slået sammen, og medarbejderantallet blev reduceret,
hvilket betød, at hun fik opgaver fra de øvrige afdelinger. i 2010 var der tillige ankommet en
litauisk officer, hvilket betød ekstra opgaver for hende. hun var presset og måtte spise foran
computeren og undlade at deltage i sociale arrangementer. i fire år havde hun ikke meget
fritid.
da hun blev syg i 2011, var det ikke en overraskelse. i 2010 havde hun haft meget travlt op til
jul, og hun var ikke tilstrækkeligt restitueret, da hun kom tilbage efter juleferien. hun småløb
på gangene. i begyndelsen af 2011 fik hun problemer med søvn, hukommelse og
koncentration. hun mistede overblik og fokus. hun svedte, rystede på hænderne og havde
andre stresssymptomer. de andre havde også travlt, så det var vanskeligt at få hjælp, da der
ikke var tilstrækkeligt personale.
i 2011 talte hun med major hans henriksen, som var chef for økonomisektionen g8. han
kunne se, at hun var ved at miste overblikket, og det sagde hun også til ham. hun talte også
med jacob højmark og en anden kollega fra g4, men de var ikke hendes overordnede.
hun talte ikke med b om, at hun havde travlt. det gjorde man bare ikke. til medarbej-
derudviklingssamtalerne omtalte de ikke arbejdsmængden. hendes overordnede gjorde ikke
noget for at hjælpe hende. det var nemmere at arbejde om aftenen, for der var mere roligt, og
når klokken blev 22 eller 23, blev der stillet en seng til rådighed.
kort tid før sygemeldingen havde hun en samtale med d, hvor hun bad om at slippe for vagter
i uge 27 og 31 og spurgte om, hun kunne bytte dem væk. hun skrev til ham den 21. juni 2011.
han skrev tilbage dagen efter, at hun ikke kunne bytte vagterne, da det ikke var
tjenestebegrundet. han tilføjede ”øvelse gør mester”. hun gik ned på hans kontor for at høre
                                               - 17 -
nærmere, men han fastholdt. i begyndelsen af 2011 havde hun lavet en vagtplan, hvor man
frivilligt kunne skrive sig på, men d ønskede at befale folk på vagt. hun bad ikke direkte om
at blive fritaget for vagttjeneste. det var den uoverensstemmelse, der er nævnt i sagen.
den 23. juni 2011 fik hun af b pålæg om afspadsering. der var ingen begrundelse herfor, og
de havde ikke talt om det forinden. tidligere havde der været tvivl om, hvorvidt det var
muligt at få udbetalt overarbejde. hendes kalender var fyldt i uge 27 og 31, og hun kunne
derfor ikke forestille sig, at hun kunne afspadsere. hun gik til b og sagde, at kalenderen var
fyldt, men b sagde, at nu var det meldt ud, og sådan blev det. hun ville gerne afspadsere, men
så kunne hun ikke nå sine opgaver, herunder modtage nyt personale. forud for ferien var der
2-3 dage med allerede planlagte aktiviteter.
hun var hos lægen den 30. juni 2011, som straks sygemeldte hende med stres. hun har aldrig
tidligere fejlet noget psykisk. for 13 år siden fik hun nogle psykologtimer på grund af en
sorgreaktion i forbindelse med farens død. hun havde i øvrigt et godt voksenliv.
hun har fået tilbudt et stresshåndteringskursus på 8 uger og har været i løbende dialog med
egen læge en gang om måneden. hun har også via forsvaret deltaget i psykologbehandling
gennem 2 år. hun er fortsat sygemeldt.
lægekonsulent hanne vibe hansen har forklaret, at en tilpasningsreaktion forsvinder over
tid. hvis den ikke forsvinder, skal man revurdere sygdommen. en person kan godt få flere
tilpasningsreaktioner i træk. det vil ofte have betydning, om man kan fjerne personen fra et
bestemt arbejdsmiljø, da det netop kan være ubalancen mellem opgaverne og personens
individuelle robusthed, der kan give tilpasningsreaktionen.
der er ikke tale om en erhvervssygdom, da tilpasningsreaktion ikke er på listen over er-
hvervssygdomme. der er ikke undersøgelser eller andet videnskabeligt belæg for, at der er en
sammenhæng mellem en arbejdsbelastning og tilpasningsreaktion. tilpasningsreaktion er en
række uspecifikke forhold, der ikke har korrelat til specifikke arbejdsmæssige forhold. det
forholder sig anderledes ved depression, som er en hyppigt forekommende reaktion, som
mange mennesker vil møde. overarbejde er ikke i sig selv associeret med psykisk sygdom. i
forhold til depression har man fundet, at specifikke forhold på arbejdspladsen kan være
                                              - 18 -
udslagsgivende, herunder nedsat støtte fra ledelsen, krævende arbejdsopgaver, korte tidsfrister
og kravet om, at der bliver taget beslutninger.
i den konkrete sag er der ikke fundet andre sikre belastningsmomenter end overarbejde, men
man har overvejet manglende støtte fra ledelsen. der har været en form for ”overenskomst”
om, at der har været overarbejde.
hun er enig i, at as sygdom er tilpasningsreaktion, som beskrevet i who’s diagnostiske
kriterier f43.21, og at a har en depressiv tilstand, som er opstået i forbindelse med langvarig
udsættelse for belastning. for as sygdom kan den langvarige arbejdsbelastning have haft
indflydelse, men også hendes psykiske konstitution har betydning. hun er enig i
retslægerådets vurdering. tilpasningsreaktion er en underdiagnose i forhold til depressiv
reaktion.
f har forklaret, at han var chef for g8 fra 1. maj 2003 og frem til, at a blev sygemeldt den 30.
juni 2011. g8 er økonomisektionen, som udarbejdede beregninger over medarbejdernes
merarbejde. han afleverede beregningerne til stabschefen. her kunne man se, hvor meget
merarbejde hver enkelt medarbejder havde præsteret. der var ledelsesmøder en gang om ugen
med deltagelse af stabschefen og sektionscheferne, herunder b. overarbejde var et tema på
disse møder, da der var meget personel, der var sendt til afghanistan og irak, og der var
dengang ikke erstatningspersonel til de ledigblevne stillinger. militærpersonel kunne ikke
erstattes af civile, og vikarbureauer kunne derfor ikke anvendes. dele af overarbejdet kunne
udbetales, men det meste skulle afspadseres. ved afspadsering blev det vanskeligt at få udført
opgaverne. de enkelte medarbejdere blev registreret med farverne grøn, gul eller rød. ved a
var markeret med rødt, da hun havde meget merarbejde. der skulle laves individuelle planer
for alt merarbejde.
han talte jævnligt sammen med a. i foråret 2011 nævnte hun ved flere lejligheder, at hun
havde for meget arbejde. han fortalte det videre til en eller flere i g5 og til stabschef oberst
torben lund. han sagde, at det ville være vanskeligt at få as betydelige merarbejde afviklet,
og at der kunne komme en sygemelding. andre medarbejdere var i 2007 blevet syge på grund
af for meget arbejde.
                                               - 19 -
b har forklaret, at han i 2008 blev chef for g5, der har ansvaret for planlægning og politik.
der skulle omstruktureres, og der var derfor mange nye opgaver, som medførte merarbejde.
as umiddelbare chef blev udsendt, og hun fik derfor en væsentlig del af hans opgaver. a er en
god organisator, og det var derfor naturligt, at hun overtog en række opgaver. hendes arbejde
var præget af mange stramme tidsfrister og deadlines. det var vidnet, der månedligt
attesterede as merarbejde.
i sektionen blev der afholdt ugentlige møder. der blev lavet lister over, hvem der lavede hvad.
i travle perioder var det vanskeligt at få tid til at uddanne andre til at påtage sig specifikke
opgaver. a blev tilbudt en langsigtet tjenestemandskontrakt, da han var meget tilfreds med
hendes arbejdsindsats.
a sagde ikke, at hun havde for meget arbejde. hun ville tværtimod gerne have
arbejdsopgaverne. han opfattede det som om, at hun følte sig som en del af et team, der havde
travlt. a bød ind på opgaverne, og hun fik dem, da hun var god til at løse dem.
der var en god begrundelse for merarbejde, og derfor var der også dengang en villighed til at
udbetale løn for merarbejde, men i 2011 skete der et skift. det blev svært at retfærdiggøre, at
der var så meget merarbejde. han forsøgte at forklare a, at hun ikke skulle have så meget
merarbejde, men det var ikke muligt at få hende til at forstå det, og han skrev derfor en mail
den 23. juni 2011. behovene havde ændret sig, og man var derfor nødt til at ”skrue ned for
hendes arbejdskraft”.
han deltog i møder med stabschefen og sektionscheferne, hvor de ofte drøftede merarbejde.
han tror, at de har drøftet as merarbejde, da der var andre, der bød ind på de samme opgaver.
c har forklaret, at han kom til sektion g5 i 2010, og han var chef for plancenteret. a, der var
på forkontoret, var en meget dygtig medarbejder, og der var derfor ikke behov for at give
hende instruktioner. de havde et rigtig godt arbejdsklima, og opgaverne blev løst
tilfredsstillende. når der var pres på, arbejdede de alle længere og løste opgaverne sammen.
a var en ønskemedarbejder, der på en god måde løste opgaverne selvstændigt. hun var
pligtopfyldende og dygtig, og der var aldrig bøvl med hende. den 17. november 2010 lavede
                                              - 20 -
han en indstilling til b om ny løn til a. der var ikke andre til at løse hendes opgaver. det blev
derfor prioriteret, at hun fik udbetalt overarbejde.
han kan ikke erindre, at han sammen med a drøftede, om hun havde for mange arbejdstimer.
på stabsmøder drøftede de medarbejdernes arbejdstid. a manglede en person, der kunne støtte
hende i det daglige arbejde. der var ikke mange muligheder for afspadsering fra sommeren
2010 til 2011, da der var stor travlhed.
forud for bs mail af 23. juni 2011 havde han og b drøftet as forhold. forløbet var en anelse
kritisk. fra den daværende stabschef blev der givet pålæg om, at konstablerne skulle
afspadsere. pålægget var ret arbitrært. a kom ind på hans kontor og var frustreret over mailen
fra b. hun havde vanskeligt ved at forstå, at hun kunne undværes. han havde selv en stor
overarbejdsbyrde.
e har forklaret, at han var stabschef fra februar 2009 til november 2010. tidligere havde han
været afdelingschef for den afdeling, hvor a var ansat. det var problemløst at samarbejde
med a, som er dedikeret og samvittighedsfuld. hun havde ikke problemer med at påtage sig
merarbejde. han havde ikke daglig kontakt med a, og de havde således ikke et tæt
samarbejde. han modtog månedlige opgørelser over medarbejdernes merarbejde.
på stabsmøderne drøftede de arbejdstidspuklen. hver sektion havde mulighed for at om-
fordele arbejdsbyrderne. sektionen vurderede, om man selv var i stand til at løse opgaverne.
a har ikke kontaktet ham og sagt, at hun var overbebyrdet.
det var ikke muligt at ansætte flere, men man kunne foretage omfordelinger. a er ærekær, og
hun ville derfor gerne påtage sig ansvaret for arbejdsopgaverne. a var muligvis ikke særlig
godt integreret i konstabelgruppen, men han ved ikke, om det har givet samarbejdsproblemer.
der kan ikke ansættes vikarer i forsvaret.
d har forklaret, at han var ansvarlig for vagtplaner, og han skulle således stå for at bemande
vagttjenesten på haderslev kaserne. han valgte, at der skulle være omgangstjeneste, da det
var forskellige myndigheder, der bidrog med personel. tidligere havde der været et mere
frivilligt element, da man selv meldte sig til vagterne.
                                             - 21 -
a bød ind på vagter. af og til var de ikke enige, og det endte i konflikter to gange. a sagde, at
de tildelte vagter ikke lå hensigtsmæssigt i forhold til hendes øvrige opgaver. hun bød ind på
vagterne i weekenderne, men det var ikke godt i forhold til den øvrige tilrettelæggelse. han
sagde til a, at hun måtte gå kommandovejen, hvis der var arbejdsmæssige forhold, der betød,
at en vagt skulle ændres. han tog imidlertid selv kontakt til b og sagde, at han ikke ville
acceptere as forslag til ændring af vagtplanerne.
i dagligdagen var a perfektionist, men der burde have været flere hænder til at løse hendes
opgaver. hun ville gerne have mange timer i hverdagene og derudover vagter i weekenderne.
parternes synspunkter
hkkf har som mandatar for a til støtte for den principale påstand anført, at formålet med
arbejdsskadesikringsloven er at kompensere for den øgede risiko, der er forbundet med
udførelsen af et konkret arbejde, hvad enten der er tale om en ulykke eller en
erhvervssygdom. enhver helbredsforringelse, der er arbejdsbetinget, skal således kunne
anerkendes.
om sygdomsbegrebet har hkkf nærmere anført, at as diagnose, tilpasningsreaktion –
undertype f43.21 depressiv reaktion, længerevarende – bør være en sygdom i
arbejdsskadesikringslovens forstand.
der er tale om en midlertidig eller varig svækkelse af as helbredstilstand i modsætning til
eksempelvis en helbredstilstand som i u.2004.789 h. as gener er af en sådan art, som ikke
forsvinder, blot fordi påvirkningen ikke længere er til stede, men vedbliver igennem længere
tid, og hendes fortsatte psykiske gener i 2013 var depressive symptomer som led i den
pådragne tilpasningsreaktion, jf. retslægerådets svar på spørgsmål 3 og b.
der kan ikke efter arbejdskadesikringsloven stilles krav om egentlige varige gener, og
spørgsmålet om varighed henhører under udmåling af godtgørelse og erstatning, medmindre
det særskilt i betingelserne for anerkendelse fremgår, at dette indgår som en del af
anerkendelsen.
                                              - 22 -
det har ikke nogen betydning, om der er tale om en tilpasningsreaktion frem for en belast-
ningsreaktion, således som ankestyrelsen synes at forudsætte, og ankestyrelsen har endvi-
dere i sin praksis anerkendt tilpasningsreaktion som erhvervssygdom, ligesom sygdom i form
af eksempelvis en depressiv enkeltepisode også kan anerkendes som erhvervssygdom.
om årsagssammenhæng har hkkf nærmere anført, at det er sandsynliggjort, at as
tilpasningsreaktion udelukkende eller i overvejende grad er forårsaget af arbejdets særlige art,
jf. arbejdsskadesikringslovens § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led.
a var under sit arbejde og særligt fra omkring årsskiftet 2009/2010 og til sin sygemelding den
30. juni 2011 udsat for et særdeles stort og tiltagende arbejdspres i form af en meget stor
arbejdsmængde med meget overarbejde til følge og en så stor arbejdsintensitet, at hun til sidst
ikke holdt pauser i løbet af arbejdsdagen. hertil kommer, at arbejdet var præget af deadlines,
og at hun til sidst oplevede mangelfuld støtte og opbakning fra ledelsen. det var således en
særlig arbejdsmæssig belastning, der var hovedårsagen til de påviste psykiske gener, der
debuterede i starten af 2011 og kulminerede i juni måned førende til en sygemelding den 30.
juni 2011. der var ingen forud bestående psykiske forhold, der kunne begrunde hendes
sygdom.
det har ikke nogen selvstændig relevans for spørgsmålet om årsagssammenhæng, at indi-
viduel disposition og sårbarhed spiller en væsentlig rolle for risikoen for en tilpasningsre-
aktions opståen og for udformningen af de træk, hvormed den manifesterer sig, således som
ankestyrelsen synes at forudsætte.
arbejdsskadesikringsloven er båret af grundlæggende almindelige erstatningsprincipper om
genopretning og forebyggelse, jf. lovens § 1, og princippet om at skadevolder må tage
skadelidte, som skadelidte er, finder også anvendelse.
det er afgørende, at den arbejdsmæssige belastning, som a har været udsat for, ikke kan
sammenlignes med belastninger, som er almindeligt og tilfældigt forekommende, og som
hører til livets gang.
                                                  - 23 -
til støtte for den subsidiære påstand har hkkf nærmere anført, at såfremt det ikke kan
udelukkes, at sagen vil kunne anerkendes, burde ankestyrelsen have hjemvist sagen til
arbejdsskadestyrelsen med henblik på forelæggelse for erhvervssygdomsudvalget, jf. ar-
bejdsskadesikringslovens § 7, stk. 3, 2. punktum. forarbejderne og historien bag bestem-
melsen viser, at en sag skal forelægges, medmindre det vil være udsigtsløst.
i as tilfælde er tale om så væsentlige psykisk belastende arbejdsforhold i tidsmæssig nær
sammenhæng med hendes udvikling af en tilpasningsreaktion, at det ikke kan anses for
udsigtsløst at forelægge hendes sag for erhvervssygdomsudvalget til vurdering af, om hendes
tilpasningsreaktion kan anerkendes som erhvervssygdom efter § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led.
ankestyrelsen har til støtte for sin påstand anført, at tilpasningsreaktion ikke er optaget på
erhverssygdomsfortegnelsen, og at der ikke er medicinsk dokumentation for, at tilpasnings-
reaktioner af nogen art er forårsaget af de særlige påvirkninger, som bestemte persongrupper
gennem deres arbejde eller de forhold, det er foregået under, er udsat for i højere grad end
andre personer. der kan derfor hverken ske anerkendelse efter arbejdsskadesikringslovens §
7, stk.1, nr.1, eller § 7, stk.1, nr. 2, 1. led.
i henhold til arbejdsskadesikringslovens § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led, kan der dog ske anerkendelse
for andre sygdomme, hvis det godtgøres, at sygdommen må anses for udelukkende eller i
overvejende grad at være forårsaget af arbejdets særlige art. det fremgår af forarbejderne, at
bestemmelsen om anerkendelse uden for erhvervssygdomsfortegnelsen ikke må praktiseres på
en måde, som indebærer udhuling af erhvervssygdomsbegrebet, jf. tillæg a til
folketingstidende 1975-76, spalte 3400.
det gøres gældende, at det er de faktiske forhold ved as arbejde og ikke hendes personlige
forhold, der er afgørende for bedømmelsen af sagen, og at as arbejdsforhold ikke var af en
sådan særlig art, at disse kan føre til en erhvervssygdom omfattet af
arbejdsskadesikringslovens § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led.
as tilpasningsreaktion var af forbigående karakter og i højere grad udtryk for en reaktion på
en ”almindelig krisesituation” end arbejdets særlige art. der er enighed om, at as overarbejde
havde betydning for udviklingen af hendes tilpasningsreaktion, men der er ingen medicinsk
                                               - 24 -
dokumentation for, at overarbejde i sig selv kan medføre sygdom. der er navnlig heller ingen
dokumentation for, at as overarbejde var af en sådan ekstraordinær voldsom og dramatisk
karakter, at hendes gener bør anerkendes som en erhvervssygdom.
der må ved bevisbedømmelsen lægges vægt på, at as arbejdsbelastning i en periode på i
hvert fald seks måneder forud for sygemeldingen den 30. juni 2011 var under de tilladte 48
timer om ugen. det er heller ikke godtgjort, at hun manglede ledelsesmæssig støtte og
opbakning, da det fremgår af sagens oplysninger, at der i den nærmeste ledelse var udbredt
tilfredshed med a, og at man belønnede hende med et løntillæg.
der er sammenfattende ikke fornøden støtte for, at de gener, as tilpasningsreaktion gav
anledning til, eller arbejdets bidrag til udviklingen af disse var af en sådan ekstraordinær,
alvorlig karakter, at der skal ske tilsidesættelse af ankestyrelsens afgørelse. både
ankestyrelsens generelle fortolkning af erhvervssygdomsbegrebet og den konkrete
anvendelse heraf på as sag er i overensstemmelse med erhvervssygdomsudvalgets praksis.
dette støttes tillige af retslægerådets besvarelse af spørgsmål 5. efter den besvarelse kan der
i henhold til arbejdsskadesikringslovens § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led, uanset rettens resultat
vedrørende karakteren af en tilpasningsreaktion som erhvervssygdom, ikke ske anerkendelse i
as sag.
vedrørende den subsidiære påstand om hjemvisning af sagen med henblik på forelæggelse for
erhvervssygdomsudvalget har ankestyrelsen anført, at det allerede på baggrund af retslæge-
rådets besvarelse af spørgsmål 5 er udsigtsløst at forelægge sagen for udvalget. der er heller
ikke af a godtgjort andre forhold, der efter udvalgets praksis kan føre til overvejelser om en
anerkendelse. en forelæggelse for udvalget vil derfor ikke give mulighed for en anerkendelse,
jf. arbejdsskadesikringslovens § 7, stk. 3.
landsrettens begrundelse og resultat
ankestyrelsen traf den 4. oktober 2013 afgørelse om ikke at anerkende as tilpasningsreaktion
som en erhvervssygdom.
                                               - 25 -
sagen angår, om ankestyrelsen skal anerkende, at as tilpasningsreaktion (undertype f43.21
depressiv reaktion, længerevarende) er omfattet af arbejdsskadesikringslovens § 5, jf. § 7,
stk. 1, nr. 2, 2. led, og i anden række om sagen skal hjemvises til arbejdsskadestyrelsen med
henblik på forelæggelse for erhvervssygdomsudvalget, jf. lovens § 7, stk. 3.
efter bevisførelsen lægges det til grund, at a efter længere tids ansættelse i forsvaret som
overkonstabel fra januar 2010 reelt virkede som både kontorhjælper og ope-
rationsbefalingsmand i enheden g5. det fremgår af de skriftlige evalueringer, at a af ledelsen
blev vurderet positivt, og at hun var en meget værdsat medarbejder.
det lægges efter forsvarets personeltjenestes brev af 24. juni 2014 til grund, at a under sin
ansættelse havde merarbejde med i gennemsnit 13,46 timer pr. uge i 2008, 10,96 timer pr. uge
i 2009, 11,51 timer pr. uge i 2010 og 9,19 timer pr. uge i 2011 frem til den 30. juni.
merarbejdet skyldtes generel travlhed på arbejdspladsen samtidig med, at flere medarbejdere
var fraværende i længere tid på grund af udsendelse til tjeneste i udlandet. efter bevisførelsen,
herunder forklaringen afgivet af chefen for g5, b, lægges det til grund, at a ikke blev pålagt
merarbejde, og at hun ikke bad om at blive fritaget for opgaver, men at hun tilbød at påtage
sig opgaver, og at hun var kvalificeret til løse de opgaver, hun blev tildelt. a fik betaling for
merarbejdet samt løntillæg, herunder befalingsmandstillæg, for sin indsats.
ved mail af 23. juni 2011 meddelte b a, at ”du befales hermed på ferie (uge 28, 29 og 30) og
afspadsering (alle øvrige dage excl. vagt) fra den 1/7-2011 (inklusive) til den 9/8-2011
(inklusive)”. befalingen var en udmøntning af en generel ledelsesmæssig beslutning om
afspadsering. a havde forud for befalingen modsat sig at skulle afspadsere, og hendes
sygemelding den 30. juni 2011 kom således i umiddelbar forlængelse af, at hun var befalet at
holde ferie og afspadsere.
ankestyrelsen har som begrundelse for afgørelsen af 4. oktober 2013 anført, at en tilpas-
ningsreaktion efter ankestyrelsens vurdering ikke er sygdom, der vil kunne anerkendes uden
for erhvervssygdomsfortegnelsen. det er anført, at a havde store opgavemængder og meget
overarbejde i 2008, 2009, 2010 og første halvdel af 2011, men at der er lagt vægt på, at der
ikke er beskrevet særlige emotionelle belastninger, konflikter, mobning eller rolleuklarhed.
det er videre anført, at der ikke er beskrevet hændelser af traumatiserende karakter, heller
                                               - 26 -
ikke under as udstationering i kosovo i 2007. ankestyrelsen vurderede, at ”der er
årsagssammenhæng mellem din tilpasningsreaktion og det arbejde, som du har udført.
imidlertid vurderer vi, at din diagnose er af forbigående karakter, og at dit arbejde ikke har
været af en særlig art, hvorfor der ikke er grundlag for anerkendelse af en erhvervssygdom i
henhold til arbejdsskadesikringsloven.”
retslægerådet har som besvarelse af spørgsmål 5 anført, at "den beskrevne tilstand kan være
forårsaget af en eller flere årsager: arvelig disposition og/eller belastninger af fysisk, psykisk
eller social art, der kan have gjort sig gældende på forskellige tidspunkter i den belastedes
tilværelse. det tidsmæssige forløb af de psykiske gener i den konkrete sag med fravær af
tidligere psykiske lidelser taler i høj grad for, at arbejdsmæssige belastninger har
årsagsbetydning. beskrivelsen af sagsøgers opvækstforhold, jævnfør bilag 4, kan herimod tale
for en af opvæksten betinget særlig sårbarhed."
efter det ovenfor anførte finder landsretten det ikke bevist, at as sygdom må anses for
udelukkende eller i overvejende grad at være forårsaget af arbejdets særlige art, jf. ar-
bejdsskadesikringslovens § 7, stk. 1, nr. 2, 2. led.
landsretten finder herefter ikke grundlag for at tage den principale påstand fra hkkf som
mandatar for a til følge. landsretten finder på den anførte baggrund heller ikke, at sagen
burde have været forelagt for erhvervssygdomsudvalget, jf. arbejdsskadesikringslovens § 7,
stk. 3, og landsretten tager herefter ankestyrelsens frifindelsespåstand til følge.
under hensyn til sagens principielle karakter ophæves sagens omkostninger, således at ingen
af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part eller til statskassen.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
ankestyrelsen frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part eller til statskassen.
