 -
                                 udskrift
                                      af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                 ──────────
afsagt den 27. juli 2000
v-0012-99
lau ren v/
torben laursen
(advokat michael knop)
   mod
michael thestrup
(advokat bent sommer)
                                    dom
sagsøgte, michael thestrup, var ansat som vinduespudser hos og samarbejdede også på anden
måde med sagsøgeren, lau ren ved torben laursen. da han blev opsagt, og parternes
samarbejde ophørte, uddelte han en reklameseddel for sit eget firma til tidligere kunder. nogle
af disse blev senere kunder hos ham.
    denne sag drejer sig om, hvorvidt sagsøgte herved har overtrådt markedsføringslovens § 1
og § 10, stk. 2, og om udmålingen af en eventuel erstatning.
sagsfremstilling:
                                                - 2 -
sagsøgte blev fra den 1. januar 1997 ansat som vindues pudser hos sagsøgeren. lønnen var
ved tiltrædelsen aftalt til 13.000 kr. pr. måned, og arbejdstiden var aftalt til ca. 30 timer pr.
uge. der var aftalt et opsigelsesvarsel på 1 måned for begge parter. ansættelsesforholdet var
bekræftet ved en skriftlig ansættelseskontrakt.
    sideløbende med sin ansættelse hos sagsøgeren drev sagsøgte selvstændig virksomhed
med vinduespolering. denne virksomhed udførte vinduespoleringsopgaver for sagsøgeren i
henhold til en mundtlig samarbejdsaftale mellem sagsøgeren og sagsøgte.
    sagsøgtes ansættelse hos sagsøgeren ophørte den 31. marts 1998. efter denne dato
ophørte også samarbejdet mellem sagsøgeren og sagsøgtes virksomhed.
på et tidspunkt uddelte sagsøgte en reklameseddel, hvori han bl.a. tilbød at foretage
vinduespudsning, til kunder bl.a. i ishøj, brøndby strand, bagsværd og lyngby. sedlen har
følgende indhold:
"hvorfor ny vinduespudser.
på grund af uoverensstemmelser i arbejdsgangen er mit samarbejde efter 2 år med firmaet
lauren ophørt pr. den 31. marts 1998.
da jeg derfor er startet for mig selv, skulle det glæde mig, om vi kunne fortsætte det gode
samarbejde som før, på samme betingelser for det samme arbejde.
jeg træffes på telefon: ... eller på mobil ...
med venlig hilsen
[sign.]
michael thestrup"
sagsøgeren blev på et tidspunkt bekendt med sedlen via sine kunder, idet bl.a. kunden lone
bjørn hansen afleverede sedlen til sagsøgeren med påtegning om, at sedlen havde ligget i
hendes postkasse sammen med opkrævningen fra sagsøgeren efter, at hun havde fået
foretaget vinduespolering den 5. marts 1998. også sagsøgerens kunde tine hallund afleverede
sedlen til sagsøgeren med påtegning om, at den var blevet afleveret sammen med opkræv-
ningen fra sagsøgeren den 19. marts 1998.
                                                 - 3 -
i tidsrummet fra omkring den 17. marts 1998 til den 20. april 1998 registrerede sagsøgeren, at
han modtog et efter hans opfattelse usædvanligt stort antal skriftlige og mundtlige opsigelser
fra kunder, som sagsøgeren havde betjent med vinduespudsning. sagsøgeren har fremlagt ko-
pi af opsigelserne og af skriftlige registreringer af de mundtlige opsigelser. ifølge dette
materiale opsagde 33 kunder aftalen med sagsøgeren. disse kunder var hovedsagelig
bosiddende i ishøj, brøndby strand, bagsværd og lyngby. sagsøgte har oplyst, at 28 af de 33
kunder i perioden blev kunder hos ham.
sagsøgeren har fremlagt en oversigt over de kunder, som ifølge sagsøgerens registrering
opsagde vinduespudseraftalen med sagsøgeren i den omhandlede periode. oversigten angiver
for hver enkelt kunde det beløb, som kunden betalte pr. vinduespudsning, intervallet mellem
vinduespudsningerne og dækningsbidraget. dette dækningsbidrag er beregnet som
virksomhedens indtjening efter omkostninger, således at fakturabeløbet er fratrukket honorar
(løn) til vinduespudseren og driftsomkostninger m.v. ifølge oversigten udgør dækningsbidraget
på de 33 kunder over 4 år i alt 83.040 kr., dvs. pr. år ca. 20.000 kr.
     sagsøgte har oplyst de tilsvarende beløb, som han har opkrævet hos hver af de 28 kunder,
som gik over til ham. han har for det meste opkrævet det samme beløb som sagsøgeren, men
har dog opkrævet et højere beløb end sagsøgeren hos 4 kunder og et lavere beløb end
sagsøgeren hos 5 kunder.
forklaringer:
der er under sagen afgivet forklaring af bl.a. parterne.
torben laursen har forklaret, at han i 1997 drev virksomhed med rengøring og
vinduespudsning. han havde både erhvervskunder og privatkunder. vinduespudsning for pri-
vatkunder udgjorde ca. 33 % af hele virksomhedens omsætning. han lærte sagsøgte at kende
ca. 1 år før den 1. januar 1997. sagsøgte begyndte med at arbejde for ham en gang om ugen.
sagsøgerens forretning voksede så meget, at han året efter indgik ansættelsesaftalen med
sagsøgte. pr. 1. januar 1997 udgjorde erhvervsomsætningen 50 %.
     der var tale om en proforma-ansættelse af sagsøgte, idet sagsøgte reelt var
underentreprenør for ham. de lavede ikke aftalen for at snyde nogen. kontrakten blev
oprettet, fordi der skulle foreligge et ansættelsesforhold af hensyn til hjemmeserviceordningen.
han indgik samarbejdsaftalen med sagsøgtes virksomhed, da det arbejde, som han kunne
tilbyde sagsøgte, afhang af sæsonen. erhvervskunder kunne ikke betjenes under hjemmeservi-
                                               - 4 -
ceordningen. det arbejde, som sagsøgte fik betaling for som underentreprenør, var bl.a.
arbejde for erhvervskunder.
    sagsøgte fik den information om sagsøgerens virksomhed, som han ønskede at få. han
holdt intet skjult for sagsøgte, der kendte hans kunder. kort efter, at han havde truffet
sagsøgte, og før sagsøgte forlod sit job hos iss, fik sagsøgte udleveret en udskrift over alle
sagsøgerens kunder, da sagsøgte ønskede at se, om han ville kunne leve af at arbejde for
ham. han udskrev girokort over de private abonnementskunder, herunder vin-
duespudsningskunderne. girokortene, der indeholdt oplysninger om interval for pudsningen og
pris, blev udleveret til sagsøgte, som afleverede dem til kunden i forbindelse med arbejdets
udførelse. det var karakteristisk for de private kunder, at der blev aftalt pudsning udvendigt en
gang om måneden mellem kl. 8 og 17. hver måned udskrev sagsøgte den samlede database
over alle private abonnementskunder.
    prisfastsættelsen skete bl.a. ud fra antallet af vinduer, og om der skulle anvendes stige.
hvis der ikke på forhånd var fastsat en pris for arbejdet, foretog sagsøgte prisfastsættelsen
ude hos kunden. sagsøgte havde kendskab til sagsøgerens priser. de havde et tæt sam-
arbejde. sagsøgte havde ikke kendskab til alle sagsøgerens driftsomkostninger. han havde talt
om de øvrige ansatte med sagsøgte. sagsøgte har været i stand til at udregne hans
fortjeneste.
    sagsøgte fik udleveret en stige, alt andet skulle han selv sørge for. sagsøgte skulle således
ud af sin løn selv afholde omkostninger til klude m.v. og skulle selv lægge bil til. sagsøgte fik
sygedagpenge. sagsøgeren havde tegnet en ansvarsforsikring og var forsikret som
arbejdsgiver.
    han har selv skaffet alle sine kunder ved opkøb af misligholdte kundekartoteker og ved
uddeling af reklamer og ved direct mail. han købte på et tidspunkt et kundekartotek for 65.000
kr. af en enkeltmandsvirksomhed. hans forretningsområde dækker gentofte, lyngby, hellerup,
bagsværd, søborg, brøndby strand, ishøj, vallensbæk, solrød, hvidovre, rødovre, birkerød og
allerød. opsigelserne kom fra kunderne i bagsværd, lyngby, søborg og vallensbæk, og det er
de områder, som sagsøgte betjente under ansættelsen hos ham.
    han har drevet virksomhed i 6 år. det er hans helt klare indtryk, at de private kunder først
og fremmest lægger vægt på, om man holder aftalerne, og dernæst på prisen. de fleste af
hans kunder har holdt fast ved ham.
    omkring den 1. januar 1998 begyndte han ny virksomhed ved navn polermestrene.
visionerne i polermestrene var lidt større end i lau ren. han spurgte sagsøgte, om han ville
have en ledende stilling i det nye firma. han blev ikke tilbudt medejerskab, men provision. men
sagsøgte var ikke interesseret i det. sagsøgte forklarede, at han ønskede at starte for sig selv.
                                               - 5 -
sagsøgte kunne være fortsat i ansættelsen og i samarbejdet med ham. de blev enige om, at
sagsøgte ophørte hos ham pr. 1. april 1998. der var ingen "uoverensstemmelser i arbejds-
gangen". han var ikke sur på sagsøgte.
    da han kom hjem fra en ferie i marts 1998, blev han bekendt med, at der var sket et stort
antal opsigelser. normalt modtager han 1 - 2 opsigelser pr. måned. der er typisk flere
opsigelser i efteråret, idet kunderne ønsker at holde pause i vinterhalvåret. han havde aldrig
oplevet noget lignende. han blev første gang bekendt med sagsøgtes seddel efter den 20.
marts 1998, hvor han fik kontakt med en kunde, som havde fået sedlen. hans første tanke
var, at han ikke kunne nå at afskedige sagsøgte. han ringede til sagsøgte, der sagde, at han
skulle have brudt en aftale mellem dem om, at polermestrene skulle holde sig væk fra visse
områder rent markedsføringsmæssigt. men der har aldrig været nogen aftale om markeds-
opdeling.
    han undersøgte ikke, hvor længe opsigelserne havde stået på. opsigelserne kunne godt
have stået på i en måned, uden at han var bekendt dermed. han fik kontakt til nogle af
kunderne, der bekræftede hans formodning om, at de var gået over til sagsøgte. kunderne
oplyste, at de havde fået sagsøgtes seddel, eller at sagsøgte personligt havde rettet
henvendelse til dem.
michael thestrup har forklaret, at han siden 1990 har været beskæftiget i
vinduespudserbranchen. han blev oplært som vinduespudser i et mindre firma gennem 3 år,
hvor han fik indsigt i at drive erhvervsvirksomhed, og hvor han også selv gav tilbud på
vinduespudsning. han arbejdede derefter i iss i 3 år.
    under sin ansættelse hos sagsøgeren fik han i slutningen af hver måned en stak girokort.
han kunne lægge beløbene på girokortene sammen og på den måde se, hvad hans fortjeneste
udgjorde som led i samarbejdsaftalen med sagsøgeren. sagsøgeren oplyste ham endvidere i en
seddel på stakken med girokort om, hvad han ville tjene på girokortkunderne. han har aldrig
set sagsøgerens regnskaber. han ville helst havde alt sit arbejde for sagsøgeren ind under
samarbejdsaftalen, da det af hensyn til momsen var bedst for hans firma. ved ansættelsen
talte sagsøgeren og han om, at han ville kunne vise kundekartoteket frem for at dokumentere
ruterne, hvis han fik problemer med skattevæsenet. han har aldrig fået oplyst nogen
erhvervshemmeligheder.
    han stod selv for driften. han lagde således bil, sæbe og stige til. i starten lejede han en bil
med stige af sagsøgeren. han betalte intet til sagsøgerens drift. hvis han fik udbetalt 13.000
kr. i henhold til ansættelsesaftalen, havde han gennemsnitligt 20.000 kr. til sig selv ved siden
af. sagsøgeren interesserede sig ikke for, om han lavede arbejde for ham hver dag, når blot
                                               - 6 -
han nåede kunderne inden for en måned. han lavede sagsøgerens kunder først og bagefter
sine egne, der var i det indre københavn og på amager.
    da sagsøgeren ønskede at begynde ny virksomhed, lavede de en markedsopdeling. de
aftalte, at han beholdt sine områder samt yderligere 3 områder, og at sagsøgeren fik resten.
han fandt derefter ud af, at sagsøgeren ikke overholdt aftalen, idet sagsøgeren havde delt
reklamer ud i hans områder. han skulle samtidig holde sig væk fra sagsøgerens områder. han
følte sig meget dårligt behandlet. han ville give sagsøgeren kamp til stregen. han lavede
reklamer for sin virksomhed og delte dem ud. han havde masser af tid efter den 21. marts
1998, hvor han var færdig med sagsøgerens kunder. han delte reklamerne ud i hele områder.
han delte ikke reklamerne ud til alle kunderne.
    det er ham selv, der har skrevet sedlen. han uddelte den til de kunder, som han følte, at
han havde god kontakt til. kunderne var i områderne lyngby, bagsværd, vallensbæk og ishøj.
han uddelte også sedlen i søborg og melby. han begyndte først at uddele sedlen, efter at
sagsøgeren var taget på ferie. ingen af kunderne spurgte ham om, hvordan de skulle forholde
sig med opsigelsen. han har ikke tidligere lavet opsøgende arbejde i de pågældende områder.
de 28 kunder, som gik over til ham, havde han kendt fra starten af, og nogle af dem havde
han selv skaffet.
    prisen på et kundekartotek er typisk 3 måneders bruttoindtjening på kunden excl. moms.
påstande:
sagsøgeren har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale 110.720 kr. med tillæg af
almindelig procesrente fra den 13. oktober 1998.
beløbet fremkommer således:
dækningsbidrag for 4 år
i henhold til den foran omtalte
oversigt over kunder                 83.040 kr.
tillæg for ikke-registrerede
opsigelser på 1/3                   27.680 kr.
i alt                         110.720 kr.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
                                               - 7 -
anbringender:
sagsøgerens advokat har gjort gældende, at sagsøgte såvel under sit ansættelsesforhold hos
sagsøgeren som ef ter sin fratræden systematisk og i udvalgte områder har rettet henvendelse
til sagsøgerens kunder med tilbud om vinduespolering. sagsøgte har ved personlig kontakt til
sagsøgerens kunder samt ved at profilere sin egen vinduespudservirksomhed, herunder ved at
underbyde sagsøgerens priser, groft tilsidesat reglerne om god markedsføringsskik i
markedsføringslovens § 1.
     sagsøgte har haft indgående kendskab til sagsøgerens kundedatabase, priser,
driftsomkostninger og dækningsbidrag og har systematisk udnyttet disse oplysninger, som sag-
søgeren betragter som erhvervshemmeligheder, og som er beskyttet efter
markedsføringslovens § 10, stk. 2.
     sagsøgte har ved afgivelse af tilbud benyttet sig af den indgående viden, som han havde
opnået om sagsøgerens virksomhed, herunder bl.a. om priskalkulationer, tilbud og
virksomhedens daglige procedurer.
     sagsøgte har ved omdeling af reklamesedlen afgivet urigtige oplysninger om parternes
samarbejdsforhold, hvorved sagsøgte under urigtige påskud og på uærlig vis har formået
kunderne til at skifte leverandør. det er en skærpende omstændighed, at sagsøgte har
misrekommanderet sagsøgeren. det bestrides, at der bestod samarbejdsvanskeligheder
mellem sagsøgeren og sagsøgte.
     sagsøgtes ansættelseskontrakt gjaldt indtil den 1. april 1998, og sagsøgte kunne ikke
ensidigt anse kontrakten for ophørt allerede den 20. marts 1998. sagsøgte har endog uddelt
reklamesedlen allerede den 5. marts 1998.
     det må lægges til grund, at sagsøgeren efter sagsøgtes fratræden modtog et stort antal
opsigelser af aftalt vinduespolering, som kan henføres direkte til sagsøgtes illoyale adfærd
under og efter ansættelsesforholdet. de 33 vilkårligt udvalgte kunder, der har opsagt deres af-
tale med sagsøgeren, har alle været trofaste kunder gennem lang tid, og ingen af aftalerne er
opsagt på grund af utilfredshed med sagsøgerens arbejde. kunderne ville aldrig have opsagt
aftalen med sagsøgeren, hvis de ikke havde modtaget sagsøgtes seddel.
     sagsøgtes handlinger har været af en sådan karakter, at det berettiger til erstatning, der
kan opgøres til det påstævnte beløb. det gøres gældende, at sagsøge rens kunder i
gennemsnit har været kunder i sagsøgerens virksomhed i 4 år, hvorfor erstatningskravet er
fastsat til tabt dækningsbidrag i 4 år. dækningsbidraget er beregnet ud fra de indgåede aftaler.
der er lagt et tillæg på 33 % til de opgjorte 33 kunder efter et skøn, idet en række af de
vinduespoleringskunder, der har opsagt poleraftaler, ikke har angivet årsagen til opsigelsen.
                                               - 8 -
sagsøgtes advokat har gjort gældende, at sagsøgte ikke
har udvist en adfærd, som strider mod markedsføringslovens § 1 og § 10.
    sagsøgte var ikke omfattet af nogen konkurrenceklausul med sagsøgeren, og sagsøgte og
sagsøgerens virksomheder har ikke indgået nogen konkurrence- eller kundeaftale, der
medfører, at hver af parterne ikke frit kan uddele reklametryksager hvor som helst. sagsøgte
kunne derfor frit uddele reklamesedlen fra midten af marts 1998, hvor samarbejdet og
ansættelsen i realiteten var ophørt. efter sagsøgtes opfattelse ophørte ansættelsen og
samarbejdsaftalen på grund af uoverensstemmelser.
    det bestrides, at sagsøgte er blevet udstyret med et kundekartotek af sagsøgeren, eller at
sagsøgte har set kundelister eller andre oplysninger, som har givet ham indblik i sagsøgerens
kundesammensætning og disses geografiske placering. sagsøgtes kendskab til sagsøgerens
kundekreds er alene opstået ved, at sagsøgte hver dag betjente de kunder, som var angivet på
de hjemmeservicegirokort, som sagsøgte dagligt fik udleveret. sagsøgte havde på forhånd
kendskab til prisfastsættelsen og branchen, som på ingen måde er driftshemmeligheder. sag-
søgte er ikke via sin ansættelse eller via samarbejdet med sagsøgeren kommet i besiddelse af
oplysninger, som kan betegnes som erhvervshemmeligheder i markedsføringslovens forstand.
    det er korrekt, at de 28 kunder har modtaget sagsøgtes reklameseddel som led i en samlet
og fuldstændig omdeling af reklamemateriale, og at de 28 kunder overgik til at være kunder
hos sagsøgte til de priser, som sagsøgte har oplyst. sagsøgte betjener ikke og har ikke betjent
andre af sagsøgerens kunder. det bestrides, at sagsøgte på nogen måde har underbudt
sagsøgeren. priserne på vinduespolering er almindeligt kendt, bl.a. fordi der jævnligt uddeles
reklamer for vinduespudsning. prisen på vinduespolering er heller ikke nogen erhvervshem-
melighed, der er værnet af markedsføringslovens § 10, stk. 2.
    det bestrides, at sagsøgeren har lidt et tab, og at eventuelt tab af 28 kunder kan opgøres
økonomisk ud fra de retningslinier, som sagsøgeren har anvendt. sagsøgeren har endvidere
ikke på nogen måde dokumenteret det påståede tab, herunder navnlig dækningsbidraget. det
gøres gældende, at kundekartoteker inden for vinduespoleringsbranchen normalt handles til en
pris, der udgør 3 måneders bruttoindtjening excl. moms. de 28 kunder, som sagsøgeren har
mistet, udgør ud fra denne beregningsmetode alene en salgsværdi på 8.940 kr.
sø- og handelsrettens afgørelse:
da sagsøgte blev ansat hos sagsøgeren, var han uddannet i vinduespudserfaget i et andet
firma, hvor han bl.a. havde lært om kalkulationer. på dette tidspunkt drev sagsøgte
                                              - 9 -
sideløbende den vinduespoleringsvirksomhed, som sagsøgeren havde indgået samarbejdsaftale
med. under sin ansættelse hos sagsøgeren udførte sagsøgte hovedsagelig arbejde med
vinduespudsning.
    gennem ansættelsen hos sagsøgeren, hvor sagsøgte bl.a. fik udleveret girokort til
kunderne, har sagsøgte erhvervet viden om navn og adresse på sagsøgerens kunder, om
intervallet mellem pudsningerne og om sagsøgerens pris for arbejdet. retten finder, at denne
viden har været nødvendig for, at sagsøgte har kunnet udføre sit arbejde for sagsøgeren.
    der foreligger ikke oplysninger om, at sagsøgeren har anvendt eksempelvis en hemmelig
metode eller en hemmelig opskrift på sæben til brug for vinduespudsningen, ligesom der ikke
er tale om nogen speciel kundekreds. retten finder endvidere, at prisfastsættelsen inden for
branchen ikke kræver specialviden, men i sagens natur afhænger af, hvor mange og hvor store
vinduer der skal pudses, og hvor de er placeret i bygningen, herunder om der skal anvendes
stige eller mere avancerede redskaber for at udføre arbejdet. man kan ikke undgå at få viden
om priserne og deres beregning, når man arbejder i bran chen.
    de af sagsøgeren påberåbte kundelister er ikke fremlagt, og det kan ikke mod sagsøgtes
benægtelse lægges til grund, at sagsøgte skulle have fået udleveret en kundeliste.
    på denne baggrund finder retten ikke, at sagsøgte gennem sin ansættelse hos sagsøgeren
eller den med sagsøgeren indgåede samarbejdsaftale er kommet i besiddelse af oplysninger,
der kan betegnes som erhvervshemmeligheder, jf. markedsføringslovens § 10, stk. 2.
ansættelseskontrakten med sagsøgeren forpligtede sagsøgte til at arbejde for sagsøgeren indtil
den 1. april 1998. efter det oplyste lægger retten til grund, at også samarbejdsaftalen ophørte
pr. 1. april 1998. uanset om sagsøgte uddelte den omhandlede reklameseddel allerede den 5.
marts 1998 eller først omkring den 20. marts 1998, ligger det fast, at sagsøgte uddelte sedlen,
inden ansættelsen og samarbejdet med sagsøgeren var ophørt.
    indledningen i den uddelte reklameseddel findes at være udtryk for en misrekommandering
af sagsøgeren, og sedlen må i sin helhed opfattes således, at den giver sagsøgerens kunder
indtryk af, at der kunne være problemer med at få udført vinduespolering fra sagsøgerens side.
    efter bevisførelsen, herunder sagsøgtes egen forklaring, lægger retten til grund, at
sagsøgte systematisk uddelte den omhandlede reklameseddel til sagsøgerens kunder i hvert
fald i områderne ishøj, brøndby strand, bagsværd og lyngby, og at denne henvendelse til
sagsøgerens kunder medførte, at mindst 28 kunder skiftede over til sagsøgte.
    retten finder, at sagsøgte ved denne fremgangsmåde, der fandt sted allerede under
ansættelsen hos sagsøgeren, har handlet illoyalt og i strid med bestemmelsen om god
markedsføringsskik i markedsføringslovens § 1.
                                               - 10 -
    denne overtrædelse forpligter sagsøgte til at betale erstatning for det lidte tab efter
markedsføringslovens § 13, stk. 2. efter de foreliggende oplysninger lægger retten til grund, at
sagsøgeren har mistet mindst 28 faste kunder. erstatningen fastsættes efter et samlet skøn
over de foreliggende, til dels udokumenterede, op lysninger om dækningsbidrag m.v., til et
beløb på 20.000 kr.
                       thi kendes for ret:
sagsøgte, michael thestrup, skal til sagsøgeren, lau ren ved torben laursen, betale 20.000
kr. med tillæg af almindelig procesrente fra den 13. oktober 1998, til betaling sker, samt 7.000
kr. i sagsomkostninger.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage fra denne doms afsigelse.
uffe thustrup         elmer.           povl wentzel
                                      (sign.)
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den
