                              højesterets dom
                        afsagt fredag den 5. september 2014
sag 179/2012
(1. afdeling)
as fond
(advokat christian harlang)
mod
civilstyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat thorbjørn sofsrud)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 6. afdeling den 15. juni 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, vibeke rønne,
oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, as fond, har gentaget sine påstande og har mest subsidiært nedlagt påstand om,
at uddeling til et eller flere af de subsidiære formål, jf. vedtægtens punkt 3, stk. 4 og 5, ikke
kan ske, medmindre der tillige kan finde uddeling sted til fondens primære formål.
indstævnte, civilstyrelsen, har påstået stadfæstelse og frifindelse over for as fonds mest sub-
sidiære påstand.
anbringender
as fond har til støtte for den principale påstand yderligere anført, at stiftelsen af fonden er
retsstridig som følge af diskriminationskravet i vedtægtens punkt 3, stk. 2, om udelukkelse af
stofmisbrugere. der kan som følge heraf ikke foretages uddelinger på det offentlige område,
og den fondsstiftende gavedisposition er derfor ugyldig ex tunc.
                                                 - 2 -
fonden har i øvrigt gentaget sine anbringender for landsretten, herunder om urigtige og bri-
stede forudsætninger.
fonden har til støtte for den mest subsidiære påstand anført, at lovlig uddeling til fondens
subsidiære formål alene kan ske, hvis lovlig uddeling til det primære formål kan finde sted.
civilstyrelsen har supplerende anført, at vedtægtens punkt 3, stk. 2, ikke indebærer retsstridig
diskrimination, idet bestemmelsen alene omfatter aktuelle stofmisbrugere.
civilstyrelsen har om fondens mest subsidiære påstand anført, at det ikke er udelukket alene
at yde støtte til de subsidiære formål, hvis det måtte vise sig umuligt at yde støtte til det pri-
mære formål.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremlagt supplerende materiale om as fonds henvendelser i 2011 til
frederikshavn kommune, lolland kommune og silkeborg kommune.
forklaringer
b har for højesteret forklaret bl.a., at hun er uddannet som sygeplejerske i 1980. hun blev
ansat på kas x på psykiatrisk afdeling. hun lærte a at kende i løbet af de første år, hun var
på afdelingen. a havde skizofreni, men var lidt anderledes end de andre patienter med den
sygdom, idet han var meget velopdragen, høflig og ordentlig. han var også lidt tilbagehol-
dende i forhold til andre mennesker, men havde meget stærke meninger om ting og var stæ-
dig.
idéen om etableringen af et bofællesskab opstod nogle år efter, at hun havde lært a at kende.
as skizofreni var stationær, og han skulle derfor finde et andet sted at være. afdelingen var
ikke beregnet til langtidsophold. a magtede ikke at bo i sit eget hus og skulle derfor på pleje-
hjem. normalt ville man komme på venteliste til et psykiatrisk plejehjem, og der kunne man
stå i flere år. fordi der var så lang ventetid, begyndte personalet på afdelingen at tale om, at a
kunne bygge sit eget plejehjem. det skulle være et bofællesskab, der var målrettet a og byg-
get op om hans behov og ønsker. det skulle være et sted, hvor han kunne være til tid og evig-
hed.
                                                  - 3 -
personalet drøftede idéen med advokat c, som herefter arbejdede videre med sagen. hun la-
vede også selv lidt researcharbejde for at se, om det kunne lade sig gøre. hun deltog i de ind-
ledende møder mellem advokat c og a om projektet, men deltog herefter ikke længere i mø-
derne.
hun var med i den forudgående diskussion om, hvordan rammerne for fondens vedtægt skulle
være, men hun var ikke involveret i tilblivelsen af vedtægten. hun har ikke før i dag set eller
hørt om formuleringerne i vedtægten, herunder formuleringen ”stofmisbrugere i bred for-
stand”, jf. vedtægtens punkt 3, stk. 2. hun husker heller ikke, at hun tidligere skulle have
drøftet med nogen, at formuleringen heraf skulle være ”stofmisbrugere i bred forstand”. hun
mener dog ud fra sit kendskab til a, at formuleringen ikke kan have været en tilfældighed. a
havde ingen som helst respekt for stofmisbrugere og kunne ikke være sammen med dem på
grund af deres adfærd, der var meget forskellig fra hans. han havde haft oplevelser med folk i
afdelingen, der opførte sig på en måde, han ikke brød sig om. han kunne ikke lide deres
grænseløshed. de forsøgte også nogle gange at få penge ud af ham, hvilket han havde svært
ved at sige nej til. a ville undgå enhver relation til stofmisbrugere, og det var ikke meningen,
at der skulle være tidligere stofmisbrugere på det kommende plejehjem, for de kunne potenti-
elt blive stofmisbrugere igen. dette drøftede personalet på afdelingen med a og advokat c.
højesterets begrundelse og resultat
den principale påstand om opløsning
ved brev af 20. august 2010 gav civilstyrelsen afslag på as fonds ansøgning om godken-
delse af opløsning af fonden. civilstyrelsen fastholdt afgørelsen ved brev af 19. oktober 2010.
fondens principale påstand angår prøvelse af, om fonden har krav på at blive opløst.
det er fondens grundsynspunkt, at de dispositioner, hvorved fonden blev oprettet, er ugyldige
efter almindelige formueretlige regler, og at fonden derfor skal opløses, og fondens formue
føres tilbage til stifterens dødsbo. dette skyldes, at opfyldelsen af fondens primære formål
efter vedtægtens punkt 3, stk. 1, om støtte til erhvervelse/opførelse af bebyggelse til behand-
ling og/eller pasning af psykisk handicappede er retsstridig, da det efter vedtægtens punkt 3,
stk. 2, er et vilkår, at der ikke ydes støtte til behandling og/eller pasning af stofmisbrugere i
                                                 - 4 -
bred forstand. opfyldelsen af fondens primære formål vil derfor indebære ulovlig forskelsbe-
handling af en gruppe psykisk handicappede.
det fremgår af vedtægtens punkt 3, stk. 2, at fonden ikke yder støtte til opførelse af bebyg-
gelse til varetagelse af behandling og/eller pasning af psykisk handicappede, ”såfremt disse
må anses som ”stofmisbrugere” i bred forstand, hvad enten den psykiske lidelse er forårsaget
af stofmisbruget eller stofmisbruget finder sted uafhængigt af den psykiske lidelse”.
højesteret tiltræder landsrettens vurdering, hvorefter vedtægtens punkt 3, stk. 2, må fortolkes
på den måde, at den angår psykisk handicappede personer, der aktuelt har et stofmisbrug, så-
ledes at den ikke omfatter psykisk handicappede, der tidligere var stofmisbrugere, og at der
ikke opstilles et krav om, at en psykisk handicappet person, der under sit ophold på institutio-
nen måtte udvikle et stofmisbrug, allerede som følge heraf ikke længere må opholde sig på
denne.
ved denne fortolkning har højesteret taget udgangspunkt i ordlyden af vedtægtens punkt 3,
stk. 2. benyttelsen af nutidsformen ”må anses som” og ”finder sted” giver således holdepunk-
ter for at antage, at bestemmelsen angår personer, der på visitationstidspunktet aktuelt er
stofmisbrugere. en sådan fortolkning er ikke i modstrid med formuleringen ”som ”stofmis-
brugere” i bred forstand”, der mest nærliggende må antages at angå arten af rusmidler. det
bemærkes tillige, at hverken punkt 3, stk. 2, eller andre bestemmelser i vedtægten foreskriver,
at en psykisk handicappet person, der under opholdet i institutionen udvikler et stofmisbrug,
allerede som følge heraf ikke længere må opholde sig i institutionen.
højesteret har endvidere lagt vægt på, at der er tale om en almennyttig og almenvelgørende
fond. fondens formålsbestemmelser bør derfor så vidt muligt fortolkes således, at der ikke
opstilles vilkår for støtte fra fonden i strid med lovgivningen. dette understøttes af samspillet
med andre bestemmelser i vedtægten. det bemærkes særligt herved, at det efter vedtægtens
punkt 3, stk. 3, er offentlige myndigheder, der som udgangspunkt skal forestå og betale for
driften af bofællesskabet, hvilket ikke vil være muligt, hvis der sker usaglig forskelsbehand-
ling af de psykisk handicappede, der må opholde sig på institutionen.
                                                - 5 -
højesteret har endelig lagt vægt på, at det ikke ved bevisførelsen kan anses for godtgjort, at a
på stiftelsestidspunktet har villet noget andet end det, som følger af den anførte fortolkning.
der er herefter ikke grundlag for at fastslå, at det vil udgøre forskelsbehandling i strid med
lovgivningen eller danmarks internationale forpligtelser at opfylde fondens primære formåls-
bestemmelse.
bevisførelsen giver efter højesterets opfattelse heller ikke grundlag for at fastslå, at det i
praksis ikke vil være muligt at opfylde fondens primære formålsbestemmelse. der er herved
bl.a. lagt vægt på, at svarene fra de kommuner og regioner, der er blevet kontaktet af fonden,
må anses for at være baseret på en urigtig forståelse af vedtægtens punkt 3, stk. 2.
herefter, og da det, der i øvrigt er anført af fonden, ikke kan føre til et andet resultat, tiltræder
højesteret, at fondens principale påstand om opløsning af fonden ikke er taget til følge.
de subsidiære påstande
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at fondens subsidiære og mere
subsidiære påstande ikke er taget til følge.
af de samme grunde, og da højesteret finder, at fondens primære og subsidiære formål lader
sig opfylde uafhængigt af hinanden, tages fondens mest subsidiære påstand heller ikke til
følge. civilstyrelsen frifindes derfor for denne påstand.
konklusion
højesteret stadfæster dommen, og civilstyrelsen frifindes for fondens mest subsidiære på-
stand.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
civilstyrelsen frifindes for as fonds mest subsidiære påstand.
                                               - 6 -
i sagsomkostninger for højesteret skal as fond betale 625.000 kr. til civilstyrelsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
