                          højesterets dom
                       afsagt fredag den 27. marts 2015
sag 182/2013
(1. afdeling)
arne b. jepsen,
erling lauridsen,
ernst & young godkendt revisionsaktieselskab,
harald birkwald,
michael nielsson
og
strandvejen 44 finans aps (tidligere pricewaterhousecoopers statsautoriseret revisions-
aktieselskab)
(advokat georg lett for alle)
mod
memory card technology a/s under konkurs
(advokat per magid og advokat erik kjær-hansen)
samt
kjeld ranum,
niels peder opstrup
og
peter pasgaard
(advokat frank bøggild og advokat carsten pedersen for alle)
og
sag 203/2013
memory card technology a/s under konkurs
(advokat lotte eskesen)
mod
kjeld ranum
(advokat frank bøggild og advokat carsten pedersen)
                                              - 2 -
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 7. afdeling den 1. juli 2013.
i pådømmelsen har deltaget seks dommere: poul søgaard, niels grubbe, michael rekling,
hanne schmidt, lars hjortnæs og jens kruse mikkelsen.
påstande
i sag 182/2013 har parterne nedlagt følgende påstande:
appellanterne, arne b. jepsen, erling lauridsen, ernst & young godkendt revisionsaktie-
selskab, harald birkwald, michael nielsson og strandvejen 44 finans aps, har gentaget de-
res påstande.
de indstævnte, memory card technology a/s under konkurs, kjeld ranum, niels peder op-
strup og peter pasgaard, har påstået stadfæstelse.
i sag 203/2013 har parterne nedlagt følgende påstande:
appellanten, memory card technology a/s under konkurs, har nedlagt påstand om, at kjeld
ranum solidarisk med arne b. jepsen, erling lauridsen, ernst & young godkendt revi-
sionsaktieselskab, harald birkwald, michael nielsson og strandvejen 44 finans aps skal
betale 100 mio. kr. med procesrente fra sagens anlæg.
indstævnte, kjeld ranum, har gentaget sine påstande.
højesterets begrundelse og resultat
indledning
sagerne angår, om konkursboet efter memory card technology a/s har krav på erstatning fra
dets tidligere bestyrelsesformand og revisorer under henvisning til, at de har begået ansvars-
pådragende fejl og forsømmelser. konkursboet har herved gjort gældende, at selskabet har
lidt et tab ved, at driften af virksomheden som følge af den ansvarspådragende handlemåde
blev fortsat efter et tidspunkt, hvor den burde have været indstillet eller tilpasset.
                                                - 3 -
selskabets tidligere administrerende direktør, john rasmussen (tidligere john rasmussen
trolle), er idømt en straf af fængsel i 6 år for bl.a. groft bedrageri ved svigagtigt at have for-
mået danske bank og unibank til at yde memory card technology-koncernen kredit, hvor-
ved bankerne led tab som følge af koncernens konkurs. bedrageriet blev gennemført ved, at
john rasmussen foretog uberettigede opskrivninger af varelageret og omsætningen og angav
fiktive tilgodehavender og derved foranledigede, at selskabets regnskaber blev urigtige og
vildledende. john rasmussen er ved landsrettens dom i den foreliggende sag dømt til at betale
erstatning til konkursboet, og han har ikke anket dommen.
konkursboet krævede for landsretten tillige erstatning af bestyrelsesmedlemmerne niels pe-
der opstrup og peter pasgaard, men de blev frifundet, og konkursboet har ikke anket lands-
rettens frifindelse af dem. revisorerne har imidlertid i sag 182/2013 gentaget påstanden om
friholdelse over for dem.
partshabilitet
efter konkurslovens § 149 kan skifteretten bestemme, at endeligt regnskab og eventuel ud-
lodning vedrørende en endnu ikke oppebåret indtægt skal henskydes til tiden efter boets slut-
ning. det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen i betænkning nr. 606/1971 om konkurs
og tvangsakkord, s. 230, at boets afslutning ikke altid bør bero på en indtægt, som f.eks. er
afhængig af en verserende retssag. højesteret finder, at bestemmelsen kan anvendes i en si-
tuation, hvor man afventer udfaldet af en retssag, også når sagen er anlagt af konkursboet.
det fremgår af skifterettens retsbog af 29. september 2005, at skifteretten i medfør af kon-
kurslovens § 149 stadfæstede boopgørelsen, hvoraf fremgik, at boets endelige afslutning bl.a.
afventede denne erstatningssag. sagen er anlagt af konkursboet den 28. juni 2002. det frem-
går endvidere af retsbogen, at konkurssagen var sluttet, men at kuratorerne skulle udsende
information til kreditorerne, når der var væsentligt nyt, og at skifteretten skulle modtage årlige
indberetninger.
skifteretten sendte herefter i henhold til konkurslovens § 155, stk. 2, meddelelse om boets
slutning til erhvervs- og selskabsstyrelsen (nu erhvervsstyrelsen) med det resultat, at selska-
bet den 27. november 2007 blev registreret som ophørt. uanset om denne meddelelse burde
have været sendt, og om selskabet burde have været registreret som ophørt, tiltræder højeste-
                                                 - 4 -
ret, at konkursboet ikke herved har mistet sin partshabilitet med den virkning, at den allerede
anlagte retssag skal afvises.
aftalen med dataram
aftalen af 15. marts 2001 mellem memory card technology – som på daværende tidspunkt
var under betalingsstandsning – og dataram corporation angår overdragelse af aktiver og
passiver til dette selskab. de overdragne aktiver er i aftalens punkt 1.2 beskrevet således:
       ”the ”purchased assets” are substantially all the assets, properties, rights, good will
       and claims acquired for, used in, held for use in, relating to or arising from the conduct
       of the business … (excepting only such assets as are expressly excluded under this
       agreement) described as follows:…”
derefter følger en omfattende angivelse af aktiver, der er omfattet af denne definition, og i
aftalens punkt 1.3 angivelse af aktiver, der er undtaget. ingen af disse angivelser nævner
eventuelle erstatningskrav mod ledelse og revision.
aage tang-andersen, der som tilsyn underskrev overdragelsesaftalen på vegne af memory
card technology, har for landsretten forklaret, at der ikke i forbindelse med overdragelsen til
dataram blev tænkt på spørgsmålet om et eventuelt erstatningskrav mod ledelse og revision.
efter hans vurdering omfatter aftalen ikke et sådant erstatningskrav. lars marcher har for
landsretten forklaret, at han fra den 5. januar 2001 var ansat som administrerende direktør for
memory card technology. efter overdragelsen til dataram blev han direktør for datarams
danske selskab. han har forklaret, at en overdragelse af et eventuelt erstatningskrav mod le-
delse og revision ikke blev overvejet i forbindelse med overdragelsen.
på denne baggrund finder højesteret, at de erstatningskrav, der er omfattet af denne sag, til-
kommer konkursboet efter memory card technology og ikke dataram.
konkursboets eller kreditorernes erstatningskrav
såfremt driften af et selskabs virksomhed fortsættes efter det tidspunkt, hvor den burde have
været indstillet eller tilpasset, og selskabet som følge heraf lider tab, fordi virksomheden giver
underskud, eller risici virkeliggøres, kan selskabet kræve erstatning af personer i ledelsen, der
ved ansvarspådragende adfærd har forårsaget, at virksomheden ikke blev indstillet eller tilpas-
set. selskabet kan også rejse erstatningskrav mod revisor, f.eks. i tilfælde hvor urigtige eller
misvisende regnskaber er muliggjort af ansvarspådragende fejl ved revisionen og har forår-
                                                - 5 -
saget, at virksomheden ikke blev indstillet eller tilpasset i tide. efter selskabets konkurs kan
sådanne erstatningskrav gøres gældende af konkursboet med den virkning, at eventuel erstat-
ning øger dividenden for alle kreditorer og dermed mindsker deres tab.
det tab, en kreditor har lidt, f.eks. ved at yde kredit til selskabet efter det tidspunkt, hvor drif-
ten burde have været indstillet eller tilpasset, kan kreditor efter omstændighederne også selv
kræve erstattet ved et krav mod ledelsen og revisor. konkursboets krav på erstatning for sel-
skabets tab hviler på et andet grundlag end kreditorens krav på erstatning for sit tab, selv om
de ansvarspådragende fejl måtte være de samme; det gælder således årsagsforbindelse og
tabsopgørelse, jf. herved højesterets dom af 5. februar 2014 (ufr 2014.1346) og højesterets
kendelse af 24. juni 2014 (ufr 2014.2918). muligheden af et erstatningskrav fra en kreditor
er ikke til hinder for, at selskabets erstatningskrav gennemføres af konkursboet.
virksomheden, tabet og ansvaret
memory card technology var ifølge børsprospektet fra introduktionen på københavns
fondsbørs i 1997 og de efterfølgende årsregnskaber en virksomhed med stor risiko. virksom-
hedens strategi indebar opbygning af et stort varelager i forventning om prisstigning på pro-
dukterne. varelagerinvesteringerne blev i hovedsagen finansieret ved banklån, bl.a. i usd, af
en størrelse, der ikke kunne forrentes og afdrages ved virksomhedens driftsresultater ifølge de
aflagte årsregnskaber. der indgik i strategien tillige finansiering ved børsintroduktioner, her-
under på nasdaq-børsen i new york i april 2000.
i foråret 2000 skete der kraftige kursfald på nasdaq-børsen i new york, idet den såkaldte
it-boble brast, og den planlagte kapitaltilførsel ved nasdaq-notering blev ikke gennemført.
i andet halvår 2000 faldt priserne på virksomhedens væsentligste råvare (dram) til ca. en
fjerdedel, og dollarkursen steg betydeligt. ifølge selskabets fondsbørsmeddelelse af 6. no-
vember 2000 var egenkapitalen med stor sandsynlighed tabt. det fremgår af meddelelsen, at
dette var en følge af kurstab på selskabets gæld i usd samt en væsentlig værdiforringelse af
selskabets varelager.
erstatningskravet er begrundet med, at virksomhedens tab ville være formindsket med mindst
100 mio. kr. af det samlede tab på ca. 500 mio. kr., hvis virksomheden var blevet indstillet
eller tilpasset i perioden efter efteråret 1999 og inden november 2000.
                                                - 6 -
konkursboet gør gældende, at det er en følge af bestyrelsesformandens og revisorernes fejl, at
virksomheden ikke blev indstillet eller tilpasset i den nævnte periode.
landsretten fastslog, at der efter en samlet vurdering af bestyrelsens udførelse af sit arbejde
ikke var grundlag for erstatningsansvar. landsretten henviste herved bl.a. til bestyrelsens
sammensætning, organisering og forretningsorden, bestyrelsesmødernes omfang, grundlag og
indhold samt bestyrelsens arbejde med de problemstillinger, sagen angår, på grundlag af de
informationer, bestyrelsen fik og havde sikret sig at få, bl.a. gennem revisionsprotokollater.
konkursboet har som nævnt ikke anket dommen for så vidt angår bestyrelsesmedlemmerne
niels peder opstrup og peter pasgaard.
ansvarsvurderingen i forhold til revisorerne
højesteret tiltræder, at revisorerne efter en samlet vurdering har handlet ansvarspådragende i
forbindelse med regnskabsaflæggelsen for 1998/99. højesteret tiltræder herved af de grunde,
som landsretten har anført, at revisorerne i 1998/99-regnskabet skulle have taget forbehold for
værdiansættelsen af varelageret og taget forbehold for værdiansættelsen af itp-tilgodehaven-
det eller foranlediget en nedskrivning heraf. højesteret finder endvidere, at revisorerne har
begået ansvarspådragende fejl ved ikke i regnskabet at tage forbehold for værdiansættelsen af
defekte returvarer og for indregningen af omsætningen ved kontraktproduktionen for sam-
sung.
revisorerne har gjort gældende, at kritikken på de nævnte punkter kunne være fuldt ud i-
mødekommet ved, at der i regnskabet for 1998/99 blev foretaget nedskrivninger og hensættel-
ser på i alt 25 mio. kr. samt i revisionspåtegningen blev taget et forbehold vedrørende værdi-
ansættelsen af varelageret. højesteret finder det ikke godtgjort, at en imødegåelse af kritikken
ville have krævet mere vidtgående ændringer af regnskabet og påtegningen.
det er heller ikke godtgjort, at sådanne ændringer i årsregnskabets værdiansættelser og revi-
sionspåtegning i sig selv ville have ført til, at bestyrelsen ville have indstillet eller tilpasset
virksomhedens drift. efter forklaringerne fra bankernes medarbejdere og i lyset af bankernes
villighed til at yde lån i november 2000 efter at være blevet bekendt med underskuddet på 36
mio. kr. ifølge regnskabet for første kvartal af regnskabsåret 2000/01 er det endvidere ikke
godtgjort, at bankerne ville have nægtet fortsat långivning, hvis 1998/99-regnskabet var ble-
vet korrigeret som anført for de ansvarspådragende fejl.
                                               - 7 -
højesteret finder herefter, at det ikke er godtgjort, at der er årsagsforbindelse mellem de an-
svarspådragende fejl i forbindelse med årsregnskabet 1998/99 og tabet.
højesteret finder, at revisorerne efter en samlet vurdering også har handlet ansvarspådragende
i forbindelse med aflæggelsen af årsregnskabet for 1999/2000, der blev offentliggjort den 26.
september 2000, herunder bl.a. ved ikke at have taget forbehold for værdiansættelsen af vare-
lageret, for koncerninterne avancer på varelageret og for tilstedeværelsen af defekte retur-
varer. en imødekommelse af kritikken på disse punkter ville ikke have ført til et væsentligt
dårligere regnskab end det, der forelå i udkast den 3. november 2000 for 1. kvartal af regn-
skabsåret 2000/01, og der er ikke grundlag for at fastslå, at denne forskydning på godt en må-
ned har haft betydning for selskabets tab.
højesteret tager herefter revisorernes frifindelsespåstand til følge.
som følge heraf bortfalder revisorernes friholdelsespåstand over for kjeld ranum, niels pe-
der opstrup og peter pasgaard.
ansvarsvurderingen i forhold til bestyrelsesformand kjeld ranum
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at den meddelte decharge ikke
er bindende, jf. den dagældende bestemmelse i aktieselskabslovens § 144, stk. 2.
højesteret finder, at kjeld ranum i varetagelsen af sit hverv har levet op til sine forpligtelser
som bestyrelsesformand. det var dog en fejlvurdering, at han på baggrund af bl.a. sit mange-
årige tillidsfulde samarbejde med den administrerende direktør, john rasmussen, godtog den-
nes svar af 3. marts 2000 på kritikken i brevet af 1. marts 2000 fra den fratrådte koncern-
økonomidirektør henning bech uden at orientere de andre bestyrelsesmedlemmer og reviso-
rerne derom. efter en samlet vurdering finder højesteret imidlertid, at der ikke på grund af en
enkeltstående fejl af denne karakter er grundlag for at pålægge kjeld ranum erstatnings-
ansvar.
herefter stadfæster højesteret landsrettens dom i forhold til kjeld ranum.
sagsomkostninger
                                               - 8 -
sagsomkostningerne til revisorerne er fastsat til dækning af advokatudgift for landsret og
højesteret med 6.000.000 kr. med tillæg af delvis moms 1.000.000 kr., af retsafgift for høje-
steret med 225.000 kr. og af udgifter til bevisførelse for landsretten med 16.000 kr., i alt
7.241.000 kr. momsbeløbet er fastsat under hensyn til, at det er oplyst, at de to revisionssel-
skaber er momsregistreret, mens de fire navngivne revisorer ikke er momsregistreret.
sagsomkostningerne til bestyrelsesformand kjeld ranum er fastsat til dækning af advokat-
udgift for højesteret inklusive moms med 3.750.000 kr.
sagsomkostningerne til bestyrelsesmedlemmerne niels peder opstrup og peter pasgaard er
fastsat til dækning af advokatudgift for højesteret inklusive moms med 500.000 kr. under
hensyn til, at de har været repræsenteret af de samme advokater som bestyrelsesformanden,
og under hensyn til omfanget af merarbejdet som følge af revisorernes friholdelsespåstand
over for dem.
                                      thi kendes for ret:
arne b. jepsen, erling lauridsen, ernst & young godkendt revisionsaktieselskab, harald
birkwald, michael nielsson og strandvejen 44 finans aps frifindes.
landsrettens dom stadfæstes i forhold til kjeld ranum, niels peder opstrup og peter pas-
gaard.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal memory card technology a/s under kon-
kurs betale i alt 7.241.000 kr. til arne b. jepsen, erling lauridsen, ernst & young godkendt
revisionsaktieselskab, harald birkwald, michael nielsson og strandvejen 44 finans aps.
i sagsomkostninger for højesteret skal memory card technology a/s under konkurs betale
3.750.000 kr. til kjeld ranum.
i sagsomkostninger for højesteret skal arne b. jepsen, erling lauridsen, ernst & young
godkendt revisionsaktieselskab, harald birkwald, michael nielsson og strandvejen 44 fi-
nans aps solidarisk betale i alt 500.000 kr. til niels peder opstrup og peter pasgaard.
                                               - 9 -
i øvrigt skal ingen af parterne betale sagsomkostninger til nogen anden part.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
