                              højesterets dom
                              afsagt onsdag den 2. maj 2012
sag 299/2011
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat n.c. strauss, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 4. februar 2011 og af vestre lands-
rets 8. afdeling den 22. juni 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, per walsøe, michael rekling, hanne
schmidt og lars hjortnæs.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse for overtrædelse af straffelovens § 114,
stk. 1, nr. 1, jf. § 21 (forhold 1), samt om formildelse af straffen og frifindelse for udvisnings-
påstanden, subsidiært at udvisning gøres betinget.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen og stadfæstelse af landsrettens afgø-
relse om udvisning.
anbringender
t har til støtte for påstanden om frifindelse i forhold 1 anført, at landsretten har anvendt straf-
felovens § 114, stk. 1, nr. 1, urigtigt. bestemmelsen kan ikke omfatte handlinger, der alene er
rettet mod en enkelt person. en handling som den foreliggende kan ikke være egnet til at
skræmme befolkningen i alvorlig grad og kan heller ikke tilføje danmark alvorlig skade. det
er alene den foretagne handling, der skal bedømmes, og ts sympatier og ageren i øvrigt er
                                                - 2 -
således uden betydning for, om handlingen udgør en overtrædelse af straffelovens § 114.
straffelovsbestemmelsen er uklar og upræcis, og under hensyn til legalitetsprincippet i straf-
felovens § 1 er det betænkeligt at anse den foreliggende handling for omfattet af § 114.
til støtte for påstanden om formildelse har t navnlig anført, at frifindelse for forsøg på terro-
risme i givet fald naturligvis må medføre en væsentligt lavere straf. hvis han findes at være
dømt med rette for overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21, bør terrorforsæt-
tet under hensyn til forholdets karakter og i lyset af højesterets praksis i sager om bombe-
sprængning alene medføre en forhøjelse med 1/3 i forhold til det sædvanlige udgangspunkt i
sager om drabsforsøg, som er fængsel i 6 år.
til støtte for påstanden om frifindelse for udvisning og den subsidiære påstand om betinget
udvisning har t anført, at udvisning vil være særligt belastende og i strid med den europæi-
ske menneskerettighedskonvention under hensyn til, at han har haft lovligt ophold her i landet
i mere end 12 år, at han har hustru og fire mindreårige børn her i landet, som han har et nært
forhold til, at han ikke har nævneværdige familiemæssige relationer til somalia, og at han
taler perfekt dansk og har uddannet sig her i landet. hvis han får medhold i frifindelsespå-
standen vedrørende forhold 1, er der ikke grundlag for udvisning, og hvis han findes skyldig i
overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, bør der alene ske betinget udvisning.
anklagemyndigheden har anført, at t med rette er fundet skyldig i overtrædelse af straffelo-
vens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21. denne bestemmelse kan også anvendes ved angreb på en-
keltpersoner, når betingelserne i øvrigt er opfyldt. muhammed-tegningerne og debatten om
dem har affødt voldsomme reaktioner verden over, herunder angreb på danske statslige insti-
tutioner, og har sat grundlæggende principper for et demokratisk samfund under pres, herun-
der retten til at ytre sig inden for lovens rammer og deltage i den offentlige debat. kurt ve-
stergaard har haft stor offentlig bevågenhed og fremstår som repræsentant for og forsvarer for
tegningerne. på denne baggrund er forsøg på at dræbe kurt vestergaard som reaktion på mu-
hammed-tegningerne og den efterfølgende debat herom et forsøg på at skræmme befolknin-
gen i alvorlig grad og at destabilisere eller ødelægge et lands grundlæggende politiske, forfat-
ningsmæssige, økonomiske eller samfundsmæssige strukturer, idet et sådant drabsforsøg ikke
kun er rettet mod kurt vestergaard som person, men også er et forsøg på at begrænse ytrings-
friheden og hindre den offentlige debat. et sådant angreb er derfor også egnet til at tilføje
                                                - 3 -
danmark eller et andet land alvorlig skade, hvilket t efter landsrettens bevisresultat var klar
over.
ved strafudmålingen bør der i skærpende retning bl.a. lægges vægt på det særlige terrorisme-
forsæt og på, at angrebet på kurt vestergaard som nævnt indebar et angreb på ytringsfriheden
og en fri offentlig debat, som er grundlæggende værdier i et demokratisk samfund. drabsfor-
søget var desuden meget tæt på at lykkes.
ved afgørelsen om udvisning bør der lægges vægt på frihedsstraffens længde og på, at t har
bevaret en ikke uvæsentlig tilknytning til hjemlandet.
i sagens forhold 4 skal der rettelig dømmes for overtrædelse af våbenlovens § 10, stk. 2, jf. §
4, stk. 1, og våbenbekendtgørelsens § 44, stk. 4, jf. § 15, stk. 1, nr. 9. det gøres ikke for høje-
steret gældende, at forholdet skal henføres under straffelovens § 192 a, stk. 2.
supplerende sagsfremstilling
i en politirapport af 26. januar 2012 om afhøring vedrørende udlændingelovens § 26 hedder
det bl.a.:
       ”t slog indledningsvist fast, at han så sine 4 børn og sin kone, a mellem 5-7 gange om
       ugen.
       vilkårene for at få besøg af såvel børn som kone, var blevet væsentligt forbedret, siden
       han tilbage i sensommeren 2011 blev flyttet til vridsløselille. siden flytningen fra ve-
       stre fængsel og til vridsløselille, så han sin nærmeste familie meget mere.
       a boede jo med børnene i taastrup – og de skulle kun toget et stop, nemlig til alberts-
       lund. børnene kom fast onsdag og lørdag – og a de fleste af de andre dage. som nævnt
       alt 5-7 ugentlige besøg om ugen.
       afhørte var meget glad for den nære og tætte kontakt til de fire børn, som er i alderen
       fra knapt 2 år til næsten 7 år.
       derudover havde han også jævnligt besøg af andre somaliske familiemedlemmer.
       aktuelt læste han hf i fængslet med henblik på en uddannelse indenfor internationalt
       udviklingsarbejde.
       …
       t pointerede, at forholdene i somalia og de nærmeste omkring liggende lande – kenya
       og etiopien var blevet væsentligt forværret de seneste år. det ville på alle måder – ikke
                                                - 4 -
       mindst af hensyn til ts sikkerhed – være umuligt, at blive udvist til hjem- eller nabo-
       land.
       …
       t ønskede at præcisere, at han ikke var ferie i traditionel forstand i somalia eller kenya.
       han havde fri i danmark, men opholdene i somalia og kenya var havde mere karakter
       af noget humanitært – nærmest nødhjælpsarbejde. og bestemt ikke ferie.
       derudover ønskede t at præcisere, at kenya i nogen grad havde invaderet somalia, som
       mere eller mindre var i krig med såvel kenya som etiopien. t var sikker på, at han ville
       blive henrettet, såfremt han blev sendt retur til sit hjemland – eller regionen deromkring.
       nairobi var i hvert fald heller ikke en mulighed.”
højesterets begrundelse og resultat
som anført i højesterets kendelse af 2. juli 2008 (ugeskrift for retsvæsen 2008 s. 2394) må
drab på kurt vestergaard for at have tegnet en af muhammed-tegningerne i den situation,
som forelå, tillige anses for et forsøg på at begrænse ytringsfriheden og hindre den offentlige
debat. med denne tilføjelse og i øvrigt af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder høje-
steret, at sagens forhold 1 er henført under straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21, som for-
søg på terrorisme.
højesteret finder ikke grundlag for at ændre den af landsretten fastsatte straf af fængsel i 10
år.
t, der er somalisk statsborger, kom til danmark i 1996 som 14-årig som led i familiesammen-
føring. han har ægtefælle og fire mindreårige børn i danmark, og også hans mor og søstre bor
her i landet. han taler og skriver dansk. han har således en nær tilknytning til danmark og
herboende personer. han har dog samtidig bevaret en ikke ubetydelig tilknytning til sit hjem-
land.
højesteret finder, at forhold 1 er af en sådan grovhed og karakter, at der – uanset navnlig hen-
synet til ts ægtefælle og mindreårige børn – ikke foreligger forhold, som afgørende taler
imod udvisning, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2. udvisning kan heller ikke anses for stri-
dende mod artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
det følger af det anførte, at der ikke er grundlag for at gøre udvisningen betinget i medfør af
udlændingelovens § 24 b.
                                                - 5 -
højesteret tiltræder herefter også dommens bestemmelse om udvisning af t med indrejsefor-
bud for bestandig.
i forhold 4 fastsættes straffen i medfør af våbenlovens § 10, stk. 2, jf. § 4, stk. 1, og våbenbe-
kendtgørelsens § 44, stk. 4, jf. § 15, stk. 1, nr. 9.
med denne ændring stadfæster højesteret herefter landsrettens dom.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.
