                       højesterets kendelse
                        afsagt onsdag den 2. december 2015
sag 219/2015
a
(advokat bjørn dilou jacobsen)
mod
udlændingenævnet
(kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg)
i tidligere instans er afsagt kendelse af østre landsrets 14. afdeling den 28. august 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, vibeke rønne og jens
peter christensen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at hendes søgsmål mod udlændingenævnet skal tillæg-
ges opsættende virkning under sagens behandling ved østre landsret
indkærede, udlændingenævnet, har nedlagt påstand om, at as anmodning om opsættende
virkning ikke tages til følge.
anbringender
til støtte for sin påstand har a bl.a. henvist til, at hun ikke vil have mulighed for at bevare
forholdet til sin datter, såfremt hun ikke kan få ret til at opholde sig her i landet under sagens
behandling ved landsretten, og at det må lægges til grund, at hendes familieliv med datteren
alene kan sikres på tilstrækkelig vis ved hendes fortsatte ophold i danmark.
til støtte for sin påstand har udlændingenævnet bl.a. anført, at a ikke har udsigt til at få
medhold i sin påstand, og at as tilstedeværelse ikke er påkrævet under sagen. as interesse i at
                                             - 2 -
kunne opholde sig i danmark overstiger derfor ikke det offentliges klare interesse i, at udlæn-
dingeloven og afgørelser truffet på baggrund af loven håndhæves. hensynet til datteren skal
ikke iagttages ved denne vurdering.
sagsfremstilling
a er marokkansk statsborger. den 15. januar 2008 indgik hun i marokko ægteskab med den
dansk/marokkanske statsborger b. på tidspunktet for ægteskabets indgåelse havde b bopæl i
spanien, og a opnåede opholdstilladelse i spanien som følge heraf.
i 2010 opholdt ægteparret sig i danmark, og a fødte parrets datter i danmark i februar 2011. i
forbindelse med dette ophold ansøgte a ikke om opholdstilladelse.
i april 2012 tog a til marokko med datteren, angiveligt for at holde ferie. b indledte i juni
2012 en børnebortførelsessag mod a. statsforvaltningen meddelte ved afgørelse af 26. juni
2012 b midlertidig forældremyndighed over datteren, og ved udeblivelsesdom af 23. oktober
2012 tilkendtes b den fulde forældremyndighed.
a blev ved østre landsrets ankedom af 1. marts 2013 idømt seks måneders fængsel for bort-
førelse af datteren.
den 27. marts 2013 ansøgte a udlændingestyrelsen om familiesammenføring med datteren,
og den 11. oktober 2013 meddelte udlændingestyrelsen med henvisning til udlændingelovens
§ 9 c, stk. 1, a afslag på familiesammenføring. den 22. oktober 2013 påklagede a udlæn-
dingestyrelsens afgørelse om familiesammenføring til udlændingenævnet, der den 18. juni
2014 stadfæstede udlændingestyrelsens afgørelse.
a og b blev separeret ved dom af 31. maj 2013 og skilt den 27. juni 2014.
den 8. januar 2015 indbragte a udlændingenævnets afgørelse for københavns byret, der den
24. april 2015 henviste sagen til østre landsret. den 31. juli 2015 besluttede østre landsret,
at sagen skal behandles af landsretten som 1. instans, jf. retsplejelovens § 226, stk. 5.
                                                - 3 -
den 28. august 2015 afsagde landsretten kendelse, hvorefter søgsmålet ikke tillægges opsæt-
tende virkning.
den 15. september 2015 besluttede københavns byret ved dom, at a skal have del i for-
ældremyndigheden over datteren. denne dom blev den 21. september 2015 anket til østre
landsret af b.
a har indgivet en ny anmodning om opholdstilladelse på baggrund af byrettens dom af 15.
september 2015.
a har ret til overvåget samvær med sin datter i 1½ time hver 14. dag.
det er oplyst, at landsrettens hovedforhandling af nærværende sag er berammet til den 10.
juni 2016.
højesterets begrundelse og resultat
a har aldrig haft opholdstilladelse i danmark og blev ved østre landsrets dom af 1. marts
2013 idømt seks måneders fængsel for bortførelse af sin datter, født i februar 2011, til ma-
rokko. a har ikke forældremyndighed over datteren, og hendes samværsret med datteren er
begrænset til 1-1½ time hver 14. dag under overvågning. under disse omstændigheder til-
træder højesteret, at den interesse, som a har i at kunne blive her i landet frem til østre
landsrets dom i sagen, der efter det oplyste må forventes medio 2016, ikke kan opveje ud-
lændingenævnets klare interesse i, at udsendelsen af a ikke udsættes yderligere, jf. herved
også den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 om retten til familieliv. høje-
steret finder derfor, at der ikke foreligger sådanne særlige omstændigheder, at der er grundlag
for undtagelsesvis at tillægge sagsanlægget opsættende virkning.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne pålægges omkostninger til den anden part.
