                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 19. august 2014
sag 288/2013
(1. afdeling)
a og b
(advokat søren kjær jensen, beskikket)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokat k. hagel-sørensen)
biintervenient til støtte for ankestyrelsen:
kommunernes landsforening
(advokat k. hagel-sørensen)
og
sag 289/2013
a
(advokat søren kjær jensen, beskikket)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokat k. hagel-sørensen)
biintervenient til støtte for ankestyrelsen:
kommunernes landsforening
(advokat k. hagel-sørensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 15. afdeling den 14. oktober 2013.
                                               - 2 -
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jon stokholm, michael rekling,
oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
i sag 289/2013 (landsrettens sag b-1229-12) har appellanten, a, nedlagt påstand om, at anke-
styrelsen skal anerkende, at hun i forbindelse med hjemmetræning af sin handicappede datter
er berettiget til dækning af tabt arbejdsfortjeneste svarende til 37 timer pr. uge, subsidiært
svarende til et mindre timetal, herunder 33, 30, 27 eller 24 timer pr. uge, alt med virkning fra
den 1. august 2009.
indstævnte, ankestyrelsen, har påstået stadfæstelse.
i sag 288/2013 (landsrettens sag b-1448-12) har appellanterne, a og b, nedlagt følgende på-
stande:
principalt
ankestyrelsen skal anerkende, at a og b pr. 1. juni 2010 er berettiget til merudgiftsydelse
efter servicelovens § 41 til aflastning 10 timer ugentligt med op til 118 kr. pr. time, subsidiært
et lavere beløb fastsat efter rettens skøn, dog højere end 80 kr. i timen.
subsidiært
ankestyrelsen skal anerkende, at det sociale nævns afgørelse af 25. november 2010 er ugyl-
dig.
mere subsidiært
hjemvisning.
indstævnte, ankestyrelsen, har over for a og bs principale og mere subsidiære påstande på-
stået stadfæstelse. ankestyrelsen har over for den subsidiære påstand påstået frifindelse.
anbringender
i sag 288/2013 har a og b til støtte for den subsidiære påstand anført, at det sociale nævn og
x kommune fejlagtigt har fundet, at hjælpen efter servicelovens § 41 alene ydes til delvis
                                                - 3 -
dækning af de samlede udgifter. det er en væsentlig retlig mangel ved afgørelsen, der bør føre
til afgørelsens ugyldighed.
ankestyrelsen har om a og bs subsidiære påstand anført, at det ikke anfægtes, at der efter
servicelovens § 41 skal ske fuld dækning af nødvendige merudgifter. det beror på et skøn
over familiens samlede forhold, om barnets nedsatte funktionsevne nødvendiggør merudgifter
i forhold til en familie med et barn uden nedsat funktionsevne. der er efter afgørelsen afsat 10
timer om ugen til en timeløn på 80 kr., og der er ikke grundlag for at tilsidesætte skønnet om
en samlet merudgift af denne størrelse til aflastning.
højesterets begrundelse og resultat
sag 289/2013
sagen angår prøvelse af ankestyrelsens afgørelse af 28. februar 2011. ved denne afgørelse
tiltrådte ankestyrelsen, at a ikke havde ret til yderligere dækning af tabt arbejdsfortjeneste
end for de 14 timer, som x kommune ved afgørelse af 16. marts 2009 havde bevilget til
hjemmetræning af as datter, c. a havde ansøgt kommunen om – som hidtil – at få dækket
tabt arbejdsfortjeneste for 37 timer om ugen. spørgsmålet er, om kommunen har været beret-
tiget til som sket at begrænse dækningen af tabt arbejdsfortjeneste.
det fremgår af servicelovens § 32, stk. 7, at kommunen skal yde hjælp til dækning af tabt ar-
bejdsfortjeneste efter § 42 til forældre, der forsørger og træner et barn eller en ung under 18 år
med betydelig og varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne i hjemmet. formålet med
reglerne er at kompensere moderen eller faderen for det tab af arbejdsindtægter, der skyldes,
at den pågældende på grund af hjemmetræningen ikke vil kunne passe sit arbejde. der er i
serviceloven ikke hjemmel til at yde moderen eller faderen vederlag for selve hjemmetrænin-
gen eller til at kompensere for tabt arbejdsfortjeneste, der skyldes, at moderen eller faderen
hjemmeunderviser barnet.
c er født i 2000 og var derfor på afgørelsestidspunktet i 2009 i den undervisningspligtige al-
der. hun blev undervist hjemme, men da der som nævnt ikke er hjemmel til at kompensere for
tabt arbejdsfortjeneste i forbindelse med hjemmeundervisning, måtte x kommune ved udmå-
                                                - 4 -
lingen af den tabte arbejdsfortjeneste tage højde for, hvor stor en del af denne der skyldtes
hjemmeundervisning.
højesteret har ikke grundlag for at tilsidesætte x kommunes skøn, hvorefter kommunen
alene ville yde dækning af tabt arbejdsfortjeneste for 14 timer ugentligt som følge af hjem-
metræning. der er således ikke holdepunkter for at fastslå, at kommunens afgørelse er baseret
på usaglige kriterier, eller at kommunen har sat skønnet under regel i strid med forvaltnings-
retlige principper. højesteret har navnlig lagt vægt på, at afgørelsen er baseret på omfanget af
cs undervisning med udgangspunkt i normtallet for indskoling, og på, at kommunen i over-
ensstemmelse hermed fremkom med et konkret specialskoletilbud til c, som indebar under-
visning mv. i 23 timer om ugen.
højesteret stadfæster herefter dommen i sag 289/2013.
sag 288/2013
sagen angår prøvelse af det sociale nævns afgørelse af 25. november 2010. ved denne afgø-
relse tiltrådte det sociale nævn, at a og b i overensstemmelse med x kommunes afgørelse
af 20. maj 2010 ikke har ret til merudgiftsydelse efter servicelovens § 41 til aflastning ud over
10 timer ugentligt til 80 kr. pr. time.
højesteret lægger til grund, at x kommune har skønnet, at det har været nødvendigt med en
merudgift til aflastning i 10 timer om ugen, og at det sociale nævn ikke har fundet grundlag
for at tilsidesætte kommunens skøn. spørgsmålet er herefter alene, om kommunen har været
berettiget til at fastsætte timesatsen for aflastningen til 80 kr.
det fremgår af servicelovens § 41, at der skal ydes dækning af nødvendige merudgifter ved
forsørgelse i hjemmet af et barn under 18 år med betydelig og varigt nedsat fysisk eller psy-
kisk funktionsevne mv., og at det er en forudsætning, at merudgifterne er en konsekvens af
den nedsatte funktionsevne. efter denne bestemmelse kan der bl.a. ydes dækning af udgifter
til en hjælper til aflastning i eget hjem, og der skal i den forbindelse ske fuld betaling af den
nødvendige merudgift.
                                                 - 5 -
af x kommunes brev af 3. august 2010 fremgår bl.a., at kommunens serviceniveau som ud-
gangspunkt fra 2010 er 80 kr. i timen for privat selvvalgt aflastning, og at der alene ydes til-
skud til aflastning. i det sociale nævns afgørelse af 25. november 2010 er der bl.a. henvist
til, at hjælpen til privat pasning alene er et tilskud. højesteret forstår herefter såvel kommu-
nens som nævnets afgørelse på den måde, at a og b alene har krav på delvis betaling af de
nødvendige merudgifter til aflastning. en sådan fortolkning af servicelovens § 41 er forkert,
da der som nævnt skal ske fuld betaling af de nødvendige merudgifter. såvel kommunens som
nævnets afgørelse lider derfor af en retlig mangel, og ankestyrelsen har ikke godtgjort, at
denne mangel har været uden betydning for resultatet.
højesteret har ikke grundlag for at skønne over, hvad timesatsen skal opgøres til, men finder,
at myndighederne må tage stilling hertil med udgangspunkt i, at timesatsen skal gøre det mu-
ligt for a og b i praksis at antage den nødvendige hjælp til aflastning.
højesteret tager herefter a og bs subsidiære påstand til følge, således at ankestyrelsen skal
anerkende, at det sociale nævns afgørelse af 25. november 2010 er ugyldig.
sagsomkostninger
i sagsomkostninger for højesteret i sag 289/2013 skal a (dennes retshjælpsforsikring), subsi-
diært statskassen, betale 200.000 kr. til ankestyrelsen. beløbet dækker udgifter til advokat.
i sagsomkostninger for landsretten i sag 288/2013 skal ankestyrelsen betale 24.000 kr. til a
og b. beløbet dækker udgifter til advokat med 20.000 kr. og retsafgift med 4.000 kr.
i sagsomkostninger for højesteret i sag 288/2013 skal ankestyrelsen betale 31.000 kr. belø-
bet dækker udgifter til advokat med 25.000 kr. og 6.000 kr. i retsafgift, jf. retsplejelovens §
332, stk. 1. sagsomkostningsbeløbet indbetales til højesteret, der efter dækning af udgifterne
til fri proces afregner med retshjælpsforsikringen. beløbet på 6.000 kr. tilfalder statskassen.
                                       thi kendes for ret:
i sag 289/2013 (landsrettens sag b-1229-12) stadfæstes landsrettens dom.
                                               - 6 -
i sag 288/2013 (landsrettens sag b-1448-12) skal ankestyrelsen anerkende, at det sociale
nævns afgørelse af 25. november 2010 er ugyldig.
i sagsomkostninger for højesteret i sag 289/2013 skal a (dennes retshjælpsforsikring), subsi-
diært statskassen, betale 200.000 kr. til ankestyrelsen.
i sagsomkostninger for landsretten i sag 288/2013 skal ankestyrelsen betale 24.000 kr. til a
og b.
i sagsomkostninger for højesteret i sag 288/2013 skal ankestyrelsen betale 31.000 kr., som
indbetales til højesteret.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
