                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 9. marts 2011
sag 27/2011
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
e
(advokat harry tschernja, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 16. juni 2010 og af østre landsrets
11. afdeling den 1. november 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, vibeke rønne, jens peter
christensen, hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
dommen er anket af e, der har nedlagt påstand om betaling af 336.050 kr. med procesrente
fra den 12. oktober 2008.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
der er enighed mellem parterne om opgørelsen, herunder om at forrentning skal ske fra an-
klagemyndighedens modtagelse af es advokats brev om erstatning.
anbringender
e har gjort gældende, at han ikke har udvist egen skyld, således at erstatning skal nægtes.
hverken hans udtalelser til politiet forud for episoden i dianalund eller hans opførsel under
episoden har karakter af egen skyld, men har sin baggrund i den ophidselse, som bs opførsel
                                                 - 2 -
både før og under episoden har afstedkommet. den omstændighed, som anført i straffedom-
men, at han muligvis kan have medbragt en kniv til frisørsalonen, kan kun give mistanke om
trusler og således ikke begrunde en varetægtsfængsling. ytringerne om en pistol og om at
ville slå b ihjel er fremkommet i ophidselse i forbindelse med fornyet anholdelse. der er
alene tale om trusler, og der er ikke herved skabt en begrundet mistanke om, at han havde
deltaget i voldsudøvelsen på gerningstidspunktet. de nævnte trusler ville ikke selvstændigt
have kunnet medføre en varetægtsfængsling og kan således ikke karakteriseres som egen
skyld.
anklagemyndigheden har gjort gældende, at e selv har givet anledning til frihedsberøvelsen,
og at erstatning derfor bør nægtes.
e har både før og under strafforfølgningen udvist en adfærd, der må betegnes som culpøs, og
denne adfærd var af væsentlig betydning for, at han var frihedsberøvet. han måtte påregne, at
adfærden kunne føre til en sigtelse samt anholdelse og varetægtsfængsling som sket. e har
således ved at fremsætte truslerne mod b før og efter voldsepisoden handlet på en sådan
måde, at der naturligt måtte rettes en alvorlig mistanke mod ham i relation til voldsudøvelsen.
han har endvidere gennem sin adfærd i forbindelse med voldsepisoden pådraget sig betydelig
mistanke. ved efterfølgende at afgive skiftende og delvis urigtige forklaringer har han skabt
tvivl om sin egen troværdighed og om sin andel i voldsudøvelsen.
supplerende sagsfremstilling
e og hans søn, a, var tiltalt for legemsangreb af særlig rå, brutal og farlig karakter efter straf-
felovens § 245, stk. 1, ved den 7. august 2007 ca. kl. 17.40 i forening på parkeringspladsen,
torvet 37, i dianalund at have stukket b adskillige gange i ryg, bryst og maveregion med
flere forskellige knive, herunder en steakkniv, hvorved b blev påført 7 afværgelæsioner samt
4 knivstiklæsioner, der var livstruende. a var også tiltalt for hærværk på bs bil, hvorved der
skete skade for ca. 28.000 kr.
det fremgår af retten i næstveds dom af 27. maj 2008, at retten efter bevisførelsen lagde til
grund, ”at a er skyldig i den vold, og har forårsaget de skader, som er angivet i den rejste til-
tale, jf. straffelovens § 245, stk. 1.” retten fandt ham endvidere skyldig i overtrædelse af
straffelovens § 291, stk. 2. a blev idømt fængsel i 1 år og 6 måneder.
                                                - 3 -
e blev frifundet for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, idet retten herom anførte bl.a.:
      ”selv om det efter bevisførelsen må lægges til grund, at e i ovennævnte forløb befandt
      sig på parkeringsarealet med i hvert fald én og tillige blodig kniv i hænderne, at han op-
      trådte ophidset og aggressivt, og at han i mod afslutningen af forløbet fægtede med en
      kniv ind gennem døren til frisørsalonen, hvor den sårede b befandt sig, finder to dom-
      mere det ikke ved bs forklaring alene med den til domfældelse i en straffesag fornødne
      sikkerhed godtgjort, at e stak b med en kniv i venstre skulder, eller at e handlede i for-
      ening med a, eller i øvrigt medvirkede til as handlinger på en sådan måde, at e kan an-
      ses for medskyldig efter straffelovens § 23.
      disse dommere finder ikke, at det kan føre til et andet resultat, at e efter episoden havde
      bs blod på sine sokker, eller at han over for politiet både før og efter episoden gav ud-
      tryk for, at han ville udøve vold mod b.
      som tiltalen er rejst for retten finder disse dommere herefter, at e skal frifindes.
      en dommer tiltræder, at det ikke kan anses for godtgjort, at e stak b med en kniv, eller
      at han handlede i forening med eller som medvirkende til as gerninger.
      ved under de omstændigheder, der er fremhævet af flertallet, at have optrådt aggressivt
      og truende med en kniv, og navnlig henset til episoden foran frisørsalonen, finder denne
      dommer, at e har haft til hensigt at udøve vold af særlig rå og farlig karakter mod b, og
      at e alene af udefrakommende årsager blev afskåret fra dette.
      da disse handlinger kan anses for omfattet af den rejste tiltale, finder denne dommer, at
      e er skyldig i forsøg på overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21. ”
ved dom af 30. september 2008 fandt også østre landsret a skyldig i overtrædelse af straffe-
lovens § 245, stk. 1, og § 291, stk. 2, men nedsatte straffen til fængsel i 1 år og 3 måneder.
landsretten stadfæstede af de grunde, som byrettens flertal havde anført, at e blev frifundet.
landsretten tiltrådte herved, at es adfærd umiddelbart uden for frisørsalonen, hvor b ikke
blev stukket med nogen kniv, ikke fandtes omfattet af den rejste tiltale.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som landsretten har anført – herunder navnlig om es adfærd i forbindelse med
voldsepisoden – tiltræder højesteret, at han selv har givet anledning til frihedsberøvelsen, og
at han er blevet nægtet erstatning efter retsplejelovens § 1018 a, stk. 3.
                                           - 4 -
herefter stadfæster højesteret dommen.
efter omstændighederne og sagens forløb skal statskassen betale sagens omkostninger for
højesteret.
                                  thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
