                                             dom
afsagt den 15. januar 2015 af østre landsrets 16. afdeling
(landsdommerne kaspar linkis, finn morten andersen og gry berdiin (kst.).
16. afd. nr. s-3267-11:
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat morten rosendahl)
og
16. afd. nr. s-3366-11:
anklagemyndigheden
mod
t2
(advokat morten rosendahl)
og
16. afd. nr. s-3735-11:
anklagemyndigheden
mod
t3
(advokat morten rosendahl)
helsingør rets dom af 18. oktober 2011 (1-2364/2011) er anket af t1 med påstand om
frifindelse i forhold 1 – 20, subsidiært formildelse i disse forhold.
anklagemyndigheden har under hovedforhandlingen den 22. og 23. august 2012 nedlagt
påstand om skærpelse.
                                                - 2 -
efter de nedlagte påstande er forhold 21 – 25 i dommen ikke omfattet af anken.
helsingør rets dom af 31. oktober 2011 (1-2355/2011) er anket af t2 med påstand om
frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har under hovedforhandlingen den 22. og 23. august 2012 påstået
domfældelse i overensstemmelse med anklageskriftet samt skærpelse af bødestraffen og
konfiskation af 86.000 kr.
helsingør rets dom af 25. november 2011 (1-2617/2011) er anket af t3 med påstand om
frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har under hovedforhandlingen den 22. og 23. august 2012 påstået
skærpelse både for så vidt angår bøde og konfiskation.
sagens behandling for landsretten
de tre ankesager, der er blevet behandlet sammen, blev hovedforhandlet med bevisførelse og
procedure den 22. og 23. august 2012.
ved en beslutning af 30. august 2012 traf landsretten afgørelse om at opfordre anklage-
myndigheden til at søge afklaret, hvorvidt eu’s fiskeriforskrifter kan antages at være til
hinder for nationale bestemmelser som i bekendtgørelse nr. 391 af 16. april 2008. af lands-
rettens retsbog af 30. august 2012 fremgår, at landsretten, når en udtalelse fra anklagemyn-
digheden foreligger, vil tage stilling til – eventuelt efter supplerende procedureindlæg – om
sagerne kan optages til dom, eller om det vil være nødvendigt med en præjudiciel forelæg-
gelse for eu-domstolen.
ved mail af 27. maj 2014 sendte anklagemyndigheden en kopi af en udtalelse af 15. maj 2014
fra justitsministeriet. udtalelsen, der vedrører sagens eu-retlige problemstillinger, herunder
om der er grundlag for præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen, er udarbejdet efter at
sagen samme dato har været behandlet i juridisk specialudvalg.
                                               - 3 -
efter drøftelse med anklager og forsvarer besluttede landsretten herefter at udsætte sagerne på
skriftlige indlæg fra parterne, hvorefter sagerne ville blive optaget til afgørelse på det
foreliggende skriftlige grundlag.
forsvareren har herefter afgivet et skriftligt procedureindlæg af 15. oktober 2014. som bilag
til procedureindlægget er medsendt 8 bilag, herunder et notat af 14. oktober 2014 vedrørende
sagens eu-retlige spørgsmål fra advokatfirmaet kromann reumert. notatet er et tillægsnotat
til et tidligere notat af 11. september 2009 fra advokatfirmaet.
anklagemyndigheden har afgivet et skriftligt procedureindlæg af 10. november 2014.
forsvareren frafaldt herefter den 15. december 2014 at fremkomme med et afsluttende
processkrift.
endelige påstande
forsvareren har i sit skriftlige procedureindlæg af 15. oktober 2014 nedlagt endelig påstand
principalt om frifindelse under henvisning til, at den bekendtgørelse, som efter tiltalen er
overtrådt, er i strid med eu-retten, subsidiært at sagen forelægges eu-domstolen med
henblik på afklaring af, hvorvidt bekendtgørelsen er i strid med eu-retten, og mere subsidiært
at bødestraffene nedsættes.
anklagemyndigheden har i sit skriftlige procedureindlæg af 10. november 2014 nedlagt
endelig påstand om skærpelse af de idømte bødestraffe.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af de tiltalte og af vidnet vicefiskeriin-
spektør henrik nielsen, der alle har forklaret i det væsentlige som i byretten. der er endvidere
afgivet forklaring af a.
den i byretten af vidnet b afgivne forklaring i sagen s-3267-11 er dokumenteret i medfør af
retsplejelovens § 923.
                                               - 4 -
tiltalte t1 har supplerende forklaret blandt andet, at der stort set hver eneste uge kommer nye
love og regler på området. han holder sig orienteret via fiskeritidende, som han får tilsendt
hver uge. fiskerne taler også indbyrdes om reglerne. de bliver diskuteret meget, idet de i
visse tilfælde kan forekomme urimelige og også meget svære at forstå, da de formidles i
lovsprog. formanden for den lokale fiskeriforening påtager sig i visse tilfælde at foretage
nærmere undersøgelser af, hvordan reglerne skal forstås. af og til indhentes oplysninger fra
ministeriet. han forstod reglerne således, at det er tilladt at fiske hummer i område 3, når det
sker med selektive redskaber uden for gydeperioden. de selektive redskaber sikrer, at
torskene kan gå ud af trawlet, således at det kun er ganske få torsk, som bliver i nettet. han
har muligvis læst den relevante bekendtgørelse, men han har ikke forstået, at der var tale om
et totalt forbud mod at fiske i område 3. han havde ikke fisket i området med risiko for en
bøde på 400.000 kr., hvis han havde forstået, at det var ulovligt. den lave hastighed ved
hummerfiskeri skyldes, at trawlet skal nå bunden. område 1 - 3 har i mange år været gode
områder at fiske hummer i. det skifter fra dag til dag, hvor det er bedst at fiske, og fiskerne
kommunikerer løbende herom. han har plottet områderne ind, således at de er markeret på
hans computerskærm på kutteren. han var derfor klar over, at han fiskede i området, men han
havde ikke forstået bekendtgørelsen således, at der var totalt forbud mod fiskeri i området.
fiskerikontrollen fik løbende meldinger om hans positioner, så de var klar over, hvor han
fiskede. de var også på havnen næsten hver dag og kontrollerede hans fangster, uden at de
sagde, at der var noget galt. han fortalte ikke, at han havde fisket i område 3, men det kunne
kontrollørerne selv se, idet det i logbogen er angivet, at han fiskede i det statistiske rektangel
41g2, som indeholder område 3.
tiltalte t2 har supplerende forklaret blandt andet, at han så godt som muligt holder sig
orienteret om nye regler. da han ikke har råd til at være medlem af dansk fiskeriforening,
holder han sig orienteret via fiskerforum på internettet. hvis han skulle læse alt, ville han
imidlertid ikke komme i gang med at fiske. han søger derfor at finde de nye regler, som er
relevante for ham. han blev ikke opmærksom på den bekendtgørelse, han er tiltalt for
overtrædelse af. han mener, at han på et tidspunkt af fiskerikontrollen fik oplyst, at han
kunne fiske i område 1. der blev ikke talt om område 3. han taler ikke meget med sine
kollegaer i gilleleje havn. han har løbende investeret i selektive fiskeredskaber, og mener, at
han har styr på reglerne herom, men han har ikke styr på områderne. han har sejlet med
biologer og har med dem fisket i alle områder – også i område 3. han kender ikke begrebet
                                                - 5 -
fakta-blad. han er ikke stødt på det i fiskerforum. når han bliver opmærksom på områder,
der ikke må fiskes i, plotter han dem ind på sin computer, så de fremgår af skærmen. på grund
af denne sag har han i 2 år ikke kunnet sejle med biologer. den dom, han blev idømt den 27.
januar 2011, skyldtes, at fiskerikontrollen på et tidspunkt kom ombord og konstaterede, at
han havde ulovlige redskaber. han blev instrueret om, hvilke redskaber han lovligt kunne
anvende. han anskaffede de anbefalede redskaber og har fisket med dem siden.
fiskerikontrollen var på havnen næsten hver 2. dag. han har ikke søgt at skjule sig.
fiskeriinspektionen har hele tiden kunnet følge ham. hvis han ville skjule sig, havde han
slukket for sin gps.
tiltalte t3 har supplerende forklaret blandt andet, at han holder sig orienteret om nye regler
på samme måde som de øvrige tiltalte. han er medlem af danmarks fiskeriforening og følger
fiskerforum på internettet. bilag-6 meddelelser fra fiskeridirektoratet hænges op i
auktionshallen. han fisker, som regel, som han plejer. hvis reglerne bliver ændret, uden at
han er blevet bekendt med det, tager han en ”dummebøde” og indretter sig herefter. den
lokale formand for fiskeriforeningen foretager af og til undersøgelser, hvis der er
tvivlspørgsmål, og på havnene taler de om de fiskeriforbud, som indføres. han havde dog
ikke forstået, at det var blevet forbudt at fiske i område 3. han havde forstået, at der alene var
krav til fiskeredskaberne, og han anskaffede de samme redskaber som de øvrige og satte også
område 1 ind på sin computer, idet dette område dækker det hele. han fulgte reglerne, der
gælder for område 1.
vidnet vicefiskeriinspektør henrik nielsen, der har afgivet forklaring for byretten i alle 3
sager, har supplerende forklaret blandt andet, at kuttere med en længde på mere end dengang
15 m og nu 12 m skal have vms-systemet installeret. de data, som inspektionen modtager
herfra, lagres i en landsdækkende database. man forsøgte på et tidspunkt at gennemføre
straffesager på baggrund af de registrerede gps-oplysninger. så vidt han husker, skete der
frifindelse i et par sager, hvorefter de registrerede oplysninger mistede deres værdi i relation
til straffesager. systemet er nu ændret, således at det giver alarm, når et skib sejler langsomt
gennem område 3. kontrolbesøg sker som regel ved, at 2 personer tager til en havn, hvor de
går ombord på fartøjerne, når de kommer ind, og kontrollerer deres papir-log. i dag
sammenholdes den med den elektroniske logbog, som dog ikke fandtes i 2010. det
kontrolleres navnlig, at lasten svarer til logbogen. fangstmængderne er dog ikke så
                                                - 6 -
interessante som tidligere, da fiskerne nu får tildelt årskvoter. han har ikke været på kontrol i
nogle af de forhold, der er omfattet af de foreliggende sager. hvis en fisker oplyser, at han har
fisket i det statistiske rektangel 41g2, kan han ikke ud fra logbogen vurdere, om der er tale
om fiskeri i område 3. det kan han først konstatere ved at sammenholde oplysningen med
vms-oplysningerne, men han er ikke bekendt med, om man dengang foretog en sådan
kontrol. fiskeriinspektionen har nok ikke været så god til at anvende gps oplysningerne
tidligere. der foreligger en selvanmeldelse, hvis en fisker har ført sin logbog således, at det
alene af logbogen kan udledes, at der er fisket ulovligt. en sådan selvanmeldelse vil normalt
føre til nedsættelse af sanktionen. det er dog sjældent, at det sker. en oplysning om fiskeri i
41g2 er ikke en selvanmeldelse. der kan jo være tale om lovligt fiskeri. da han modtog
oplysningerne fra greenpeace, blev de sammenholdt med inspektionens egne oplysninger,
som fremgår af logbog og vms-oplysninger. han kender ikke til baggrunden for, at
greenpeace henvendte sig. farten ved hummerfiskeri var 2 – 3 knob, da han selv fiskede. det
kan godt være, at den i dag kan være lidt højere. da han lavede påtaleanmodningerne i disse
sager, tog han udgangspunkt i sædvanlig praksis, som denne blandt andet er fastlagt af
højesteret. han og hans kollegaer bliver ofte stillet spørgsmål om fortolkningen af reglerne,
når de møder fiskerne på havnene. de svarer på stedet evt. efter at have indhentet supplerende
oplysninger. i nogle tilfælde henviser de fiskerne til at spørge centralt. han husker ikke, hvor
mange forhold der er omfattet af hans påtaleanmodninger. det er muligt, at der er tale om 100
forhold med krav på godt 1,5 mio. kr. han er ikke klar over, hvor stor en andel af gillelejes
fiskere, der er omfattet af hans påtaleanmodninger. den omhandlede bekendtgørelse gælder
kun danske fiskere. sverige har en stort set tilsvarende regel for svenske fiskere. der er ikke
nogen regler, der forbyder for eksempel tyske fiskere at fiske i område 3.
vidnet a har forklaret blandt andet, at han ved en ankedom afsagt af østre landsret er blevet
straffet med bødestraf for overtrædelser af straffelovens § 264, stk. 1, nr. 1, fordi han har
været ombord på et antal kuttere og monteret gps-sporingsudstyr. greenpeace blev også
dømt. greenpeaces aktion skete på baggrund af flere uafhængige oplysninger om ulovligt
fiskeri i område 3, som i begyndelsen af 2009 var blevet helt lukket for fiskeri. greenpeace
foretog først en visuel overvågning og opsatte en radar, som dog ikke kunne overvåge de små
fartøjer. efter forskellige andre tiltag, hvor det kunne konstateres, at flere fiskere søgte at
skjule deres spor, når de var i området, blev der installeret gps-sporingsudstyr på først én og
senere 6 kuttere. det blev herved muligt at dokumentere, at der var tale om meget omfattende
                                                - 7 -
ulovligt fiskeri i perioden fra marts 2010 til slutningen af august 2010. det indsamlede
materiale blev afleveret til fiskeriinspektionen i roskilde. herefter afsluttede greenpeace
aktionen. område 3 var blevet lukket primært af hensyn til torskebestanden, men han er klar
over, at det i overvejende grad var hummere, der blev fisket i området. der var dog en
bifangst af torsk, som ikke blev smidt over bord igen.
det relevante danske retsgrundlag
ved kongelig resolution af 11. maj 1933 ratificerede danmark en konvention med sverige
angående fiskeriforholdene i de til danmark og sverige grænsende farvande. efter artikel 2 i
konventionen, der trådte i kraft den 22. juni 1933, tillader de kontraherende stater hinandens
fiskere at drive fiskeri i deres respektive farvande i nærmere angivet omfang.
efter aftale mellem myndighederne i danmark og sverige blev der med virkning fra 1. januar
2009 lukket for torskefiskeri i kattegat og det nordlige øresund. reguleringerne blev
gennemført som nationale reguleringer af henholdsvis danmark og sverige.
reguleringen er foretaget ved 3 områdelukninger i form af sæsonlukning i et nærmere de-
fineret område kaldet område 1, et lukket område kaldet område 2 i en nærmere defineret
mindre del af område 1, hvor det bortset fra den 1. januar til den 31. marts er tilladt at fiske
med selektive redskaber, der reducerer fangsten af torsk til et minimum, samt et permanent
lukket område, område 3, ligeledes i en nærmere defineret mindre del af område 1, hvor alle
former for fiskeri er forbudt hele året.
for danmarks vedkommende er den nærmere regulering foretaget ved bekendtgørelser
udstedt i medfør af fiskeriloven. den seneste bekendtgørelse nr. 391 af 16. april 2010 trådte i
kraft den 21. april 2010 og erstattede bekendtgørelse nr. 182 af 13. marts 2009, som tidligere
havde erstattet bekendtgørelse nr. 1415 af 23. december 2008.
af bekendtgørelse nr. 391 af 16. april 2010 fremgår blandt andet følgende:
      ”§ 5. i et område kaldet område nr. 3 beliggende i det sydøstlige kattegat og afgrænset
      som anført i bilag 3, etableres et permanent lukket område med forbud mod enhver form
      for erhvervsmæssigt og rekreativt fiskeri i perioden fra den 1. januar til den 31.
      december. der gælder ingen undtagelser fra forbuddet.
      § 6. med bøde straffes den, der overtræder eller forsøger at overtræde §§ 2 - 5.
                                                 - 8 -
      …
      § 7. bekendtgørelsen træder i kraft den 21. april 2010.”
den langt overvejende del af område 3, der er beliggende i det statistiske rektangel 41g2, er
beliggende i svensk farvand, og efter sagens oplysninger må det fiskeri, der er rejst tiltale for,
anses for udøvet i svensk farvand.
det følger af fiskerilovens § 3, nr. 3, jf. § 2, stk. 1, at loven og dermed den ovenfor nævnte
bekendtgørelse for så vidt angår fiskeri udøvet uden for dansk fisketerritorium alene finder
anvendelse for fiskeri med dansk indregistreret fartøj. det er i justitsministeriets notat af 15.
maj 2014 oplyst, at bekendtgørelsen administreres sådan, at fiskeriforbuddet i hele område nr.
3 alene finder anvendelse i forhold til danske fiskerfartøjer.
det er for landsretten oplyst, at der i sverige er gennemført en lovgivning svarende til den
danske. det er videre oplyst, at aftalen fra 2009 mellem danmark og sverige ved noter af
henholdsvis 3. og 4. december 2008 er notificeret over for kommissionen.
det relevante eu-retlige retsgrundlag
rådet har med hjemmel i den dagældende artikel 37 i traktaten om oprettelse af det euro-
pæiske fællesskab vedtaget forordning nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse af
bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (grund-
forordningen). forordningen, der trådte i kraft den 1. januar 2003, er ophævet med virkning
fra den 1. januar 2014, men de relevante bestemmelser i artikel 9 og artikel 10 er i det
væsentlige videreført i bestemmelser i europa-parlamentets og rådets forordning (eu)
1380/2013.
af grundforordningen fremgår blandt andet, at:
       ”artikel 1
       anvendelsesområde
       1. den fælles fiskeripolitik omfatter bevarelse, forvaltning og udnyttelse af
       levende akvatiske ressourcer, akvakultur og forarbejdning og afsætning af
       fiskevarer og akvakulturprodukter, for så vidt disse aktiviteter udøves på
       medlemsstaternes område eller i ef-farvande eller af ef-fiskerfartøjer eller,
       med forbehold af flagstatens primære ansvar, af borgere i medlemsstaterne.
       2. den fælles fiskeripolitik fastsætter sammenhængende foranstaltninger
       vedrørende:
                                           - 9 -
a) bevarelse, forvaltning og udnyttelse af levende akvatiske ressourcer
b) begrænsning af fiskeriets indvirkning på miljøet
c) betingelser for adgang til farvande og ressourcer
d) strukturpolitik og forvaltning af flådekapacitet
e) kontrol og håndhævelse
f) akvakultur
g) den fælles markedsordning, og
h) internationale forbindelser.
...
artikel 3
definitioner
i denne forordning forstås ved:
a) ef-farvande: de farvande, der henhører under medlemsstaternes høj-
hedsområde eller jurisdiktion med undtagelse af farvandene omkring de
territorier, der er nævnt i bilag ii til traktaten.
…
g) bestand: en levende akvatisk ressource, der forekommer i et givet for-
valtningsområde.
…
artikel 4
foranstaltningstyper
1. for at nå målene i artikel 2, stk. 1, træffer rådet ef-foranstaltninger for
adgang til farvande og ressourcer og for bæredygtigt fiskeri.
2. foranstaltningerne i stk. 1 træffes under hensyn til foreliggende viden-
skabelig, teknisk og økonomisk rådgivning, og især de rapporter, der ud-
arbejdes af den videnskabelige, tekniske og økonomiske komité for fi-
skeri (stecf) nedsat ved artikel 33, stk. 1, samt på baggrund af rådgivning
fra de regionale rådgivende råd i henhold til artikel 31. de kan navnlig
omfatte foranstaltninger for de enkelte bestande eller grupper af bestande til
begrænsning af fiskeridødeligheden og fiskeriets indvirkning på miljøet ved:
…
g) at der vedtages tekniske foranstaltninger, herunder:
i)…
ii) etablering af områder og/eller perioder, hvor fiskeri er forbudt eller be-
grænset, herunder beskyttelse af gyde- og vækstområder
iii) …
artikel 9
                                               - 10 -
        foranstaltninger truffet af medlemsstaterne inden for 12-sømilezonen
        1. en medlemsstat kan træffe ikke-diskriminerende foranstaltninger til
        bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne og til at begrænse fiskeriets
        indvirkning på bevarelsen af de marine økosystemer mest muligt inden for
        12 sømil fra sine basislinjer, forudsat at ef ikke har truffet foranstaltninger,
        der vedrører bevarelse og forvaltning specifikt for dette område.
        medlemsstaternes foranstaltninger skal være forenelige med målene i artikel
        2 og må ikke være lempeligere end eksisterende ef-bestemmelser.
        hvis de foranstaltninger, som en medlemsstat vedtager, kan tænkes at berøre
        en anden medlemsstats fartøjer, må de først træffes, efter at kommissionen,
        den pågældende medlemsstat og de relevante regionale rådgivende råd er
        blevet hørt om et udkast til foranstaltningerne, som skal være ledsaget af en
        begrundelse.
        ….
        artikel 10
        en medlemsstats foranstaltninger, der kun vedrører fiskerfartøjer, som
        fører medlemsstatens flag
        medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af
        bestande i farvande under deres højhedsområde eller jurisdiktion, forudsat
        a) at foranstaltningerne udelukkende gælder for fiskerfartøjer, der fører den
        pågældende medlemsstats flag og er registreret i ef, eller, såfremt der er tale
        om fiskeriaktiviteter, som ikke udføres af et fiskerfartøj, for personer, som er
        etableret i den pågældende medlemsstat, og
        b) at de er forenelige med målene i artikel 2, stk. 1, og ikke er lempeligere
        end eksisterende ef-bestemmelser.
        …”
af bilag i til grundforordningen om adgangen til kystfarvande som fastsat i forordningens
artikel 17, stk. 2, fremgår, at sverige har ret til ubegrænset fiskeri efter alle arter inden for 3
sømil (målt fra kystlinjen) til 12 sømil i de danske kystfarvande i kattegat. det fremgår
videre, at danmark har en tilsvarende adgang til at fiske i de svenske kystfarvande i kattegat.
af rådets forordning nr. 850/1998 af 30. marts 1998 (teknikforordningen) med senere
ændringer om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse
af unge marine organismer fremgår blandt andet følgende:
      ”art. 1.
      denne forordning om fastsættelse af tekniske bevarelsesforanstaltninger gælder for
      fangst og landing af fiskeressourcer i de farvande, der henhører under medlemsstaternes
                                              - 11 -
      højhedsområde eller jurisdiktion, og som ligger i en af de regioner, der er fastlagt i
      artikel 2, jf. dog artikel 26 og 33.
      ..
      art. 46
      stk.1. 1. medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af
      bestande
      a)
      når der er tale om rent lokale bestande, som kun er af betydning for fiskerne i den
      pågældende medlemsstat, eller
      b)
      i form af betingelser eller detaljerede ordninger til begrænsning af fangsterne ved
      tekniske foranstaltninger
      i)
      som supplerer dem, der er fastsat i fællesskabets fiskeriforskrifter, eller
      ii)
      som er mere vidtgående end de minimumskrav, der er fastlagt i nævnte forskrifter,
      forudsat at disse foranstaltninger kun gælder for fiskerfartøjer, der fører den pågældende
      medlemsstats flag og er registreret i fællesskabet, eller for personer, der er etableret i
      den pågældende medlemsstat, når der er tale om fiskeri, der ikke udøves af et
      fiskerfartøj.
      stk.2. kommissionen underrettes om alle planer om indførelse eller ændring af nati-
      onale tekniske foranstaltninger så betids, at den kan fremsætte sine bemærkninger.
      hvis kommissionen senest en måned efter denne meddelelse anmoder herom, su-
      spenderer den pågældende medlemsstat iværksættelsen af de påtænkte foranstaltninger
      indtil udløbet af en frist på tre måneder fra datoen for meddelelsen, for at kom-
      missionen inden for denne frist kan træffe afgørelse om, hvorvidt de pågældende for-
      anstaltninger er i overensstemmelse med stk. 1.
      fastslår kommissionen ved en beslutning, der meddeles alle medlemsstaterne, at en
      påtænkt foranstaltning ikke er i overensstemmelse med stk. 1, kan den pågældende
      medlemsstat ikke iværksætte foranstaltningen, medmindre de nødvendige ændringer
      foretages.
      den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater og kom-
      missionen om de vedtagne foranstaltninger efter at have foretaget eventuelle nød-
      vendige ændringer.
      stk.3. medlemsstaterne giver efter anmodning kommissionen alle de oplysninger, der er
      nødvendige for at kunne vurdere, om deres tekniske foranstaltninger er i over-
      ensstemmelse med stk. 1.
      stk.4. på kommissionens initiativ eller på begæring af en medlemsstat kan spørgsmål
      om, hvorvidt en national teknisk foranstaltning, der anvendes af en medlemsstat, er i
      overensstemmelse med stk. 1, afgøres efter proceduren i artikel 48. hvis en sådan af-
      gørelse træffes, anvendes bestemmelserne i stk. 2, tredje og fjerde afsnit.
      stk.5. foranstaltninger vedrørende fiskeri fra land meddeles kommissionen af den
      pågældende medlemsstat til orientering.”
i eu-domstolens dom af 16. januar 2003, sag c-265/01, pansard m.fl. er det i præmisserne
blandt andet anført:
      ”nationale bestemmelser
                                       - 12 -
14 den franske minister for transport udstedte den 19. marts 1980 bekendtgørelse nr.
   794 p-3 om regulering af fiskeriet og om landing af jakobsmuslinger (herefter
   »bekendtgørelsen«). i bekendtgørelsens artikel 1 bestemmes, at det »[u]d for kysten
   mellem den belgiske og den spanske grænse [...] fra den 15. maj til den 30.
   september [er] forbudt at fiske jakobsmuslinger«, og i dennes artikel 3 bestemmes,
   at »[l]anding af jakobsmuslinger [ikke] er [...] tilladt i en periode med
   fangstforbud«.
   hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
15 annie pansard m.fl., der er havfiskere, fiskede jakobsmuslinger i farvandene om-
   kring jersey (kanaløerne) med fiskerfartøjer, der var indregistreret i frankrig, og på
   grundlag af licenser, der var udstedt af jerseys myndigheder. de landede disse
   fangster på den franske kyst, nemlig i saint-cast le guildo fra den 24. maj til den
   2. juni 2000, og i saint-suliac den 30. juli 2000. da landingerne var i strid med
   bekendtgørelsen, blev der rejst straffesag mod annie pansard m.fl. ved den
   forelæggende ret.
   …
   spørgsmålene
   …
20 for at kunne give en fortolkning af fællesskabsretten, der er relevant for den fore-
   læggende ret, bemærkes, at de fællesskabsretlige bestemmelser på fiskeriområdet er
   af afgørende betydning for hovedsagens afgørelse.
21 det andet præjudicielle spørgsmål, der er det spørgsmål, der skal besvares først, må
   herefter forstås således, at den forelæggende ret nærmere bestemt ønsker oplyst, om
   fællesskabets fiskeriforskrifter er til hinder for en national bestemmelse som den i
   hovedsagen omhandlede, hvorefter jakobsmuslinger, der er fanget i en anden
   medlemsstats farvande, i et bestemt tidsrum ikke må landes på en del af den
   pågældende medlemsstats kyststrækning.
   …
   domstolens bemærkninger
27 ef-traktatens artikel 40 (efter ændring nu artikel 34 ef) bestemmer, at medlems-
   staterne udvikler den fælles landbrugspolitik for markederne for landbrugsvarer i
   løbet af overgangsperioden og fastlægger den senest ved udløbet af denne periode
   med henblik på at nå de i ef-traktatens artikel 39 (nu artikel 33 ef) nævnte mål.
   …
29 domstolen har endvidere allerede fastslået, at når fællesskabet i henhold til artikel
   40 har oprettet en markedsordning inden for en bestemt sektor, er medlemsstaterne
   forpligtet til ikke at gøre undtagelser fra denne ordning eller i øvrigt tilsidesætte den
                                       - 13 -
   (jf. dom af 18.5.1977, sag 111/76, van den hazel, sml. s. 901, præmis 13, og af
   17.10.1995, sag c-44/94, fishermen's organisations m.fl., sml. i, s. 3115, præmis
   52).
   …
31 den omstændighed, at der findes en fælles markedsordning, udelukker dog ikke, at
   de kompetente myndigheder i en medlemsstat kan træffe bestemmelse om nationale
   foranstaltninger på de vilkår, der er fastlagt i et fællesskabsretligt regelsæt, som er
   en del af en sådan ordning (jf. dommen i sagen fishermen's organisations m.fl.,
   præmis 53).
   …
34 medlemsstaterne kan imidlertid, som det fremgår af artikel 10, stk. 1, første og an-
   det led, i forordning nr. 3760/92 træffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning
   af ressourcerne i farvande, som henhører under deres højhedsområde eller
   jurisdiktion, såfremt disse foranstaltninger vedrører strengt lokale bestande, som
   kun er af interesse for fiskere fra den berørte medlemsstat, og udelukkende finder
   anvendelse på fiskere fra den berørte medlemsstat.
35 det bestemmes endvidere både i artikel 46, stk. 1, i forordning nr. 850/98 og i
   samme artikel, som ændret ved forordning nr. 1298/2000, at en medlemsstat kun
   kan træffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer, hvis de
   vedrører rent lokale bestande, som kun er af betydning for denne medlemsstat, eller
   angår betingelser eller detaljerede ordninger til begrænsning af fangsterne ved
   tekniske foranstaltninger, forudsat at disse foranstaltninger - i henhold til be-
   stemmelsen i forordning nr. 850/98 - kun gælder for fiskere fra den pågældende
   medlemsstat, er forenelige med fællesskabsretten og er i overensstemmelse med
   den fælles fiskeripolitik og - i henhold til bestemmelsen i forordning nr. 1298/2000
   - kun gælder for fiskerfartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag og er
   registreret i fællesskabet, eller for personer, der er etableret i den pågældende
   medlemsstat, når der er tale om fiskeri, der ikke udøves af et fiskerfartøj.
36 det fremgår således af ovenstående, at den kompetence, medlemsstaterne har til at
   træffe foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer, er undergivet
   visse begrænsninger. de foranstaltninger, som medlemsstaterne kan vedtage på
   dette område, skal således angå rent lokale bestande eller udelukkende være rettet
   mod personer fra den pågældende medlemsstat eller fiskerfartøjer, der fører denne
   medlemsstats flag, og må kun finde anvendelse på farvande, der hører under dennes
   højhedsområde eller jurisdiktion.
37 den nationale bestemmelse, der er omhandlet i hovedsagen, går imidlertid ud over
   den berørte medlemsstats kompetence, idet den for det første hverken omhandler
   rent lokale bestande eller betingelser eller detaljerede ordninger til begrænsning af
   fangsterne ved tekniske foranstaltninger og for det andet forbyder landing af fisk,
   der er fanget i farvande, der ikke hører under den nævnte medlemsstats
   højhedsområde eller jurisdiktion.
   …
                                               - 14 -
            afgørelse
            på grundlag af disse præmisser
            kender
            domstolen (sjette afdeling)
            vedrørende de spørgsmål, der er forelagt af tribunal de grande instance de dinan
            ved kendelse af 28. juni 2001, for ret:
            fællesskabets fiskeriforskrifter er til hinder for en national bestemmelse som den i
            hovedsagen omhandlede, hvorefter jakobsmuslinger, der er fanget i en anden
            medlemsstats farvande, i et bestemt tidsrum ikke må landes på en del af den på-
            gældende medlemsstats kyststrækning.”
parternes synspunkter
forsvareren har navnlig gjort gældende, at de tiltalte bør frifindes, da det følger af rådets
forordning nr. 850/1998 og forståelsen af denne, jf. ovennævnte dom afsagt af eu-dom-
stolen, at bekendtgørelse nr. 391 af 16. april 2010, som der er rejst tiltale for og dømt efter, er
i strid med eu-retten, idet den overvejende del af område 3 er svensk farvand og dermed ikke
hører under dansk højhedsområde eller jurisdiktion. herefter og da det tillige er usikkert, om
et fangstforbud som det omhandlede er en teknisk foranstaltning i teknikforordningens
forstand, har forsvareren nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært at der sker en præjudiciel
forelæggelse for eu-domstolen.
anklagemyndigheden har navnlig gjort gældende, at de omhandlede danske regler ikke er i
strid med eu-retten, og at der ikke foreligger en sådan tvivl om reglernes forenelighed med
eu-retten, at der er grundlag for at stille præjudicielle spørgsmål til eu-domstolen. der er
herved henvist til de synspunkter, som er anført i den udtalelse, som justitsministeriet har
afgivet efter forelæggelse for juridisk specialudvalg.
supplerende personlige oplysninger
det fremgår, at t1 tidligere er straffet gentagne gange for overtrædelse af fiskerilovgivningen,
herunder med en bøde på 5.600 kr. ved østre landsrets ankedom af 23. april 2004, og bøder
på henholdsvis 2.500 kr., 13.000 kr. og 5.000 kr. ved bødeforlæg vedtaget den 16. marts 2005,
den 15. maj 2009 og den 10. februar 2011.
det fremgår, at t3 er yderligere straffet for overtrædelse af fiskerilovgivningen med en bøde
på 7.500 kr., jf. bødeforlæg vedtaget den 13. august 2012.
                                               - 15 -
landsrettens begrundelse og resultat
ad skyldsspørgsmålet
også efter bevisførelsen for landsretten lægges det til grund, at de tiltalte i overensstemmelse
med byrettens bevisresultater er skyldige i overtrædelse af den omhandlede bekendtgørelse,
der indeholder et klart og umisforståeligt forbud mod enhver form for fiskeri i område 3.
efter en gennemgang af de eu-retlige regler og de synspunkter, som er gjort gældende af
parterne, herunder i de nævnte procedureindlæg, finder landsretten, at de omhandlede danske
regler ikke er i strid med eu-retten.
landsretten bemærker herved, at danmark efter de indgåede aftaler og folkeretten utvivlsomt
kan udøve fiskerikontrol og retsforfølge danske fiskere for overtrædelser begået i det
omhandlede område 3, selvom dette overvejende er beliggende i svensk farvand. landsretten
bemærker herved, at den omhandlede bekendtgørelse, der er udstedt i medfør af fiskeriloven,
administreres sådan, at den i overensstemmelse med fiskeriloven alene finder anvendelse for
fiskeri udøvet fra dansk indregistreret fartøj, når der er tale om fiskeri i område 3.
bekendtgørelsen findes på denne baggrund ikke at være i strid med de eu-retlige regler i de
nævnte forordninger, herunder artikel 10 i grundforordningen og artikel 46 i teknik-
forordningen. der lægges herved vægt på, at fiskeriforbuddet, der alene finder anvendelse i
forhold til fiskerfartøjer, der fører dansk flag, må anses for indført med henblik på bevarelse
eller forvaltning af bestande, og at det udgør en teknisk foranstaltning, der supplerer eu’s
fiskeriforskrifter, sådan som dette begreb må forstås i lys af artikel 4 i grundforordningen.
landsretten finder heller ikke, at der er en sådan tvivl om fortolkning af eu-retten, at der er
grundlag for at forelægge eventuelle fortolkningsspørgsmål for eu-domstolen, inden
landsretten træffer afgørelse. den omstændighed, at det kan forekomme vanskeligt - herunder
i lys af en fortolkning af eu-domstolens dom i sag c-265/01, pansard - at få et fuldstændigt
overblik over de eu-retlige regler på området, kan ikke i sig selv føre til, at der sker
præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen.
ad konfiskation og straf
                                                - 16 -
landsretten tiltræder, at de konfiskerede beløb i overensstemmelse med praksis er fastsat med
udgangspunkt i fangstens værdi med fradrag af 10 %. herefter og efter de nedlagte påstande
stadfæstes dommenes bestemmelser om konfiskation.
landsretten finder, at bødestraffene i overensstemmelse med fast praksis som udgangspunkt
bør fastsættes til 1/3 af værdien af det konfiskerede, når den pågældende - som de tiltalte - er
ejer/medejer af fartøjet.
i de foreliggende sager kan det ikke have betydning for udmålingen af bøden, at de tiltalte t1
og t2 kun har fanget et mindre antal torsk som bifangst i området, hvor de efter det oplyste
ikke fiskede efter torsk, og hvor t2 har forklaret, at han troede han lovligt kunne fiske med
netposer med 300 mm maskestørrelse. det kan heller ikke tillægges betydning i formildende
retning, at t3 ikke har fanget torsk under sit fiskeri i området. det findes også uden
betydning, at de tiltalte i deres logbog har angivet fiskeri i det statistiske område, hvori
område 3 er beliggende. der er ikke herved sket en selvdeklarering, som efter praksis kan føre
til strafnedsættelse.
under hensyn til, at der er tale om ankesager med et relativt afgrænset faktum, hvis be-
handling i landsretten - som følge af overvejelser af eu-retlige spørgsmål - tidsmæssigt i
væsentligt omfang har oversteget det rimelige, finder landsretten, at bødestraffen bør ned-
sættes til det halve, jf. straffelovens § 82, nr. 13.
på denne baggrund finder landsretten, at de tiltalte med udgangspunkt i de konfiskerede beløb
skal idømmes følgende straffe:
t1, hos hvem der konfiskeres et beløb på 259.872 kr., straffes med en bøde på 43.000 kr. i
forhold 1 – 20, således at den samlede bødestraf under hensyn til de øvrige forhold fastsættes
til 63.000 kr. forvandlingsstraffen er fængsel i 20 dage.
t2, hos hvem der konfiskeres et beløb på 82.000 kr., straffes med en bøde på 13.500 kr.
under hensyn til bødeforlægget vedtaget den 10. februar 2011 fastsættes straffen som en
tillægsstraf. forvandlingsstraffen er fængsel i 10 dage.
                                              - 17 -
t3, hos hvem der konfiskeres et beløb på 20.000 kr., straffes med en bøde på 3.000 kr. det
tiltrædes, at bøden er fastsat som en tillægsstraf. forvandlingsstraffen er fængsel i 6 dage.
i øvrigt stadfæstes dommene i det omfang, de er anket.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.
                                   thi kendes for ret:
byrettens domme i sagerne mod t1, t2 og t3 stadfæstes med den ændring, at t1 straffes
med en bøde på 63.000 kr. med en forvandlingsstaf af fængsel i 20 dage, at t2 straffes med
en bøde på 13.500 kr. med en forvandlingsstraf af fængsel i 10 dage, og at t3 straffes med en
bøde på 3.000 kr. med en forvandlingsstraf af fængsel i 6 dage.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.
