                             højesterets dom
                         afsagt onsdag den 27. oktober 2010
sag 96/2009
(2. afdeling)
itella logistics a/s
(advokat jesper windahl)
mod
scandlines a/s
(advokat jørgen rasch)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 12. februar 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, peter blok, asbjørn jensen, jytte
scharling og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, itella logistics a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, scandlines a/s, har påstået stadfæstelse.
retsgrundlaget
sølovens § 274 lyder således:
       ”transportørens erstatningsansvar
       § 274. transportøren er ansvarlig for godset, medens det er i dennes varetægt i laste-
       havnen, under transporten og i lossehavnen.
       stk. 2. transportøren anses for at have godset i sin varetægt, jf. stk. 1, fra det tidspunkt,
       denne modtager godset fra aflasteren eller fra myndighed eller anden tredjemand, til
       hvem godset skal leveres efter gældende love eller forskrifter i lastehavnen.
       stk. 3. transportøren anses ikke længere for at have godset i sin varetægt, jf. stk. 1,
                                                 - 2 -
       1) når denne har udleveret godset til modtageren,
       2) hvis modtageren ikke modtager godset fra transportøren, når det er lagt op for
            modtagerens regning i overensstemmelse med aftalen eller gældende lov eller prak-
            sis i lossehavnen, eller
       3) når denne har overgivet godset til en myndighed eller anden tredjemand, til hvem
            godset efter gældende love eller forskrifter i lossehavnen skal overgives.”
i forarbejderne til bestemmelsen, jf. folketingstidende 1993-94, tillæg a, spalte 4965, hedder
det bl.a.:
       ”paragraffen svarer til § 118, stk. 1, i den gældende sølov og artikel 4 i hamburg-reg-
       lerne. de generelle regler i den nye bestemmelses stk. 1 om ansvarsperioden får sit
       nærmere indhold i stk. 2 og 3.
       …
       i artikel 4, stk. 3, i hamburg-reglerne anføres det, at godset skal anses for at være i
       transportørens varetægt, så længe det er transportørens ansatte eller nogle af hans med-
       hjælpere, der tager sig af det, eller det står under deres kontrol. det er ikke anset for
       nødvendigt særligt at fremhæve dette i lovteksten.
       selvom om den i stk. 1 angivne ansvarsperiode er klarere udformet end den, som følger
       af haag-visby-reglerne, kan visse grænseproblemer opstå. for så vidt som muligt at
       undgå disse, har man i paragraffens stk. 2 i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i
       hamburg-reglerne nærmere angivet, hvornår godset skal anses for at være kommet i
       transportørens varetægt, respektive hvornår varetægten skal anses for at være ophørt.
       i medfør af stk. 2 tager varetægtsperioden sin begyndelse på det tidspunkt, hvor trans-
       portøren modtager godset fra aflasteren eller en anden, til hvem godset efter gældende
       love eller forskrifter skal overleveres i lastehavnen. på hvilket tidspunkt varetægtsperio-
       den indtræffer, må afgøres under hensyntagen til omstændighederne ved den faktiske
       ladningshåndtering.
       hvornår varetægtsperioden ophører, reguleres i stk. 3. for det første ophører ansvaret,
       når godset udleveres til modtageren. skulle modtageren ikke tage imod godset, kan
       transportøren, som det fremgår af udkastets § 272 [nugældende § 271], oplægge godset
       for modtagerens regning. transportørens varetægtsansvar ophører, når en sådan oplæg-
       ning sker. det samme gælder, når godset oplægges i overensstemmelse med transport-
       aftalen eller lov eller sædvane. det skal bemærkes, at det er lov eller sædvane i losse-
       havnen, som her er afgørende.”
the hamburg rules article 4 lyder således:
       ”article 4. period of responsibility
       1.     the responsibility of the carrier for the goods under this convention covers the
              period during which the carrier is in charge of the goods at the port of loading,
              during the carriage and at the port of discharge.
                                                 - 3 -
      2.      for the purpose of paragraph 1 of this article, the carrier is deemed to be in charge
              of the goods.
      (a)     from the time he has taken over the goods from:
              (i)     the shipper, or a person acting on this behalf; or
              (ii)    an authority or other third party to whom, pursuant to law or regulations
                      applicable at the port of loading, the goods must be handed over for ship-
                      ment;
      (b)     until the time he has delivered the goods:
              (i)     by handing over the goods to the consignee; or
              (ii)    in cases where the consignee does not receive the goods from the carrier,
                      by placing them at the disposal of the consignee in accordance with the
                      contract or with the law or with the usage of the particular trade, applicable
                      at the port of discharge; or
              (iii) by handing over the goods to an authority or other third party to whom,
                      pursuant to law or regulations applicable at the port of discharge, the
                      goods must be handed over.
      3.      in paragraphs 1 and 2 of this article, reference to the carrier or to the consignee
              means, in addition to the carrier or the consignee, the servants or agents, respec-
              tively of the carrier or the consignee.”
i sølovsudvalgets betænkning nr. 1215/1991 om befordring af gods findes som bilag b ud-
drag af en beretning fra den danske delegation til fn's internationale søretskonference om
transport af gods til søs. i beretningen hedder det om hamburg-reglerne bl.a. (betænkningen
side 205):
      ”i art. 4,2 har man nærmere angivet, hvad der forstås ved henholdsvis at modtage og
      udlevere godset. hvad først angår modtagelsen, så skal en af følgende to forudsætninger
      være opfyldt, jfr. art. 4,2 a), nemlig enten skal godset være overtaget direkte fra aflade-
      ren respektive fra en person, der handler på hans vegne, eller fra en myndighed eller en
      anden tredjemand, som godset ifølge forskrifter i lastehavnen skal overdrages til med
      henblik på afskibning.
      omvendt anses ifølge art. 4,2 b) udlevering at have fundet sted, om godset enten er ud-
      leveret direkte til modtageren, hvormed, jfr. art. 4,3, ligestilles hans ansatte og med-
      hjælpere, eller såfremt modtageren ikke tager imod godset, anses dette for udleveret, om
      det er lagt op for modtagerens regning i overensstemmelse med fragtaftalen eller de
      regler, der gælder i lossehavnen respektive den lokale lovgivning eller sædvane for gods
      af den omhandlede slags. denne regel finder også anvendelse, såfremt modtageren ikke
      er til stede ved losningen, nægter at modtage godset under henvisning til købekontrak-
      ten eller nægter at betale den ham påhvilende fragt, og godset derfor må lægges op for
      hans regning. endelig anses udlevering for at have fundet sted, såfremt det er afleveret
      til en myndighed eller en anden tredjemand, som skal modtage godset i henhold til de
      forskrifter, der gælder i lossehavnen.”
                                               - 4 -
sølovsrevisionen i 1994 skete på baggrund af et fællesnordisk lovsamarbejde. i forarbejderne
til den bestemmelse i den svenske sølov, der svarer til § 274, stk. 3, hedder det bl.a. (regerin-
gens proposition 1993/94:195, side 236f):
       ”inte heller anses transportören ha godset i sin vård efter det att godset har lagts upp för
       mottagarens räkning i enlighet med avtalet (punkt 2). ett sådant avtal kan ha träffats
       särskilt mellan transportören och mottagaren eller avsändaren men kan också ha kommit
       till uttryck i en bestämmelse i transportdokumentet. godset kan även ha lagts upp i en-
       lighet med stadgad praxis som har utvecklats mellan parterna och det får då anses följa
       av avtalet att godset skall läggas upp på det sättet. bestemmelsen utesluter inte att mot-
       tagaren skall ta emot godset i fartyget och själv lossa det, t.ex. ombesörja ilandkörnin-
       gen av en släpvagn eller en container.”
højesterets begrundelse og resultat
af det cmr-fragtbrev af 4. december 2006, som blev udstedt vedrørende transporten fra
alytus i litauen til hårby på fyn, fremgår, at trailer ls 5770 var lastet med 25 paller med
træpiller med en samlet vægt på 24.575 kg. ved ankomsten til scandlines a/s´ plads på hav-
nen i klaipeda den 5. december 2006 udstedte scandlines en ”interchange report”, hvori det
anførtes, at trailer ls 5770 var ”loaded”. i et ”cargo manifest” vedrørende sejladsen den 7.
december 2006 fra klaipeda til aabenraa med scandlines´ skib er angivet, at trailer ls 5770
var lastet med 25 paller ”pellets” med en samlet vægt på 24.375 kg.
højesteret tiltræder, at det på denne baggrund må lægges til grund, at traileren ved ankomsten
til scandlines´ plads i klaipeda og ved ombordkørslen var læsset med træpiller. da det er
usandsynligt, at lasten kan være fjernet under sejladsen, må det lægges til grund, at traileren
fortsat var læsset ved ilandkørslen i aabenraa, og at lasten blev stjålet, efter at traileren var
henstillet på pladsen i aabenraa havn om morgenen lørdag den 9. december 2006.
efter bestemmelsen i sølovens § 274 er en transportør ansvarlig for godset, mens det er i
transportørens varetægt i lossehavnen. bestemmelser i en transportaftale eller et transportdo-
kument er ugyldige i den udstrækning, de afviger fra bl.a. denne bestemmelse til skade for
afsenderen, jf. sølovens § 254. det fremgår af forarbejderne til lovens § 274, stk. 3, om, hvor-
når transportørens varetægt skal anses for at være ophørt, at formålet med denne bestemmelse
er så vidt muligt at undgå grænseproblemer med hensyn til varetægtsperiodens afslutning.
bestemmelsen må på den baggrund anses for udtømmende at regulere, hvornår varetægten
skal anses for at være ophørt. det fremgår imidlertid af forarbejderne, at bestemmelsen bl.a.
                                                 - 5 -
ikke er til hinder for, at transportørens varetægtsansvar kan ophøre, når godset oplægges for
modtagerens regning i overensstemmelse med transportaftalen. bestemmelsen er således ikke
til hinder for, at det i transportaftalen fastlægges, hvad transportydelsen nærmere omfatter, og
det kan i den forbindelse bestemmes, hvornår og hvordan transportørens håndtering af og
kontrol med godset skal ophøre ved oplægning af godset for transportkøbers regning og ri-
siko.
den omhandlede plads på havnen, der lå umiddelbart op ad færgens anløbssted, havde
scandlines fået stillet til rådighed af aabenraa havn, og den blev kun benyttet af scandlines
og dette rederis kunder. den var indhegnet og forsynet med to aflåste porte, som kunne åbnes
ved hjælp af en kode. denne blev ændret en gang om måneden og blev af scandlines givet til
de vognmænd m.v., som skulle afhente eller aflevere trailere. pladsen var ikke fast bevogtet,
men blev tilset af en vagtpatrulje. losning og lastning af trailere blev foretaget af et stevedo-
reselskab, som var antaget af scandlines.
fire dommere – børge dahl, peter blok, asbjørn jensen og lars hjortnæs – udtaler herefter:
vi finder, at trailer ls 5770 må anses for fortsat at have været i scandlines´ varetægt efter
henstillingen på pladsen i aabenraa havn, jf. sølovens § 274, stk. 1, idet den efter vores op-
fattelse hverken kan anses for at være udleveret til itella logistics a/s, jf. § 274, stk. 3, nr. 1,
eller for at være lagt op for itellas regning, jf. nr. 2. et modsat resultat måtte efter vores op-
fattelse under de foreliggende omstændigheder forudsætte, at der forelå en udtrykkelig og klar
aftale om, at trailere, som ikke blev afhentet umiddelbart efter losningen, ville blive henstillet
på den omhandlede plads til disposition for modtageren og for dennes regning og risiko. den
omstændighed, at itella var bekendt med fremgangsmåden ved scandlines´ håndtering af
trailere i aabenraa havn og med indretningen af den omhandlede plads, giver efter vores op-
fattelse ikke tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at itella havde accepteret selv at skulle bære
risikoen for trailere, der var henstillet på pladsen. der kan heller ikke lægges vægt på an-
svarsbegrænsningerne i pkt. 10 i scandlines´ transportbestemmelser og pkt. 10.1 i nsscc,
som ikke går ud på at fastlægge, hvad selve transportydelsen nærmere omfatter, og som er
ugyldige i det omfang, de strider mod sølovens § 274, jf. lovens § 254.
                                                - 6 -
for det tilfælde, at traileren anses for fortsat at have været i scandlines´ varetægt, har scand-
lines ikke bestridt, at rederiet er ansvarlig for itellas tab ved lastens bortkomst, jf. herved sø-
lovens § 275. rederiet har heller ikke haft indsigelser mod opgørelsen af tabet, herunder ren-
tekravet.
vi stemmer herefter for at tage itellas påstand til følge.
dommer jytte scharling udtaler:
efter bevisførelsen lægger jeg til grund, at det var i overensstemmelse med parternes sædvan-
lige fremgangsmåde i henhold til fragtaftalen af 18. januar 2006, der omfattede et stort antal
transporter, at scandlines den 7. december 2006 sendte en ankomstadvis til itella, og at traile-
ren efter losningen i havnen i aabenraa uden yderligere underretning til itella blev henstillet
på den indhegnede plads. det var også i overensstemmelse med parternes sædvanlige frem-
gangsmåde, at scandlines ikke varetog yderligere opgaver med hensyn til håndtering af og
kontrol med traileren, efter at den var blevet henstillet på pladsen. jeg lægger endvidere til
grund, at itella var bekendt med de sikkerhedsmæssige forhold på pladsen, herunder at alle
vognmænd med kendskab til adgangskoden havde ukontrolleret adgang, og at der var en fæl-
les forståelse mellem parterne om, at itella når som helst frit kunne afhente deres trailere, idet
der ikke var aftalt frister for afhentningen. jeg lægger endelig som sø- og handelsretten til
grund, at henstillingen af trailerne på pladsen var i itellas interesse.
under disse omstændigheder finder jeg, at der må anses at foreligge en stiltiende aftale mel-
lem parterne om den praktiske gennemførelse af transporterne, hvorefter trailerne blev lagt op
ved henstillingen på den indhegnede plads i havnen. scandlines er derfor efter min opfattelse
ikke ansvarlig for bortkomsten af træpillerne, idet bortkomsten er sket efter, at godset ikke
længere var i scandlines´ varetægt, jf. sølovens § 274, stk. 3, nr. 2.
jeg stemmer derfor for at stadfæste dommen.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
højesteret tager herefter itella logistics a/s´ påstand til følge.
                                               - 7 -
sagsomkostningerne for sø- og handelsretten og højesteret fastsættes til 42.000 kr., som om-
fatter 40.000 kr. til dækning af udgift til advokat og 2.000 kr. til dækning af retsafgifter.
                                     thi kendes for ret:
scandlines a/s skal til itella logistics a/s betale 4.509,38 eur med procesrente fra den 21.
september 2007.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal scandlines a/s betale 42.000
kr. til itella logistics a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
