                       højesterets kendelse
                        afsagt onsdag den 7. september 2016
sag 105/2016
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jakob fastrup)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i herning den 9. november 2015 og af vestre
landsrets 8. afdeling den 17. februar 2016.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jon stokholm, vibeke rønne og henrik waaben.
påstande
anklagemyndigheden har endeligt nedlagt påstand om, at vestre landsrets kendelse af 17.
februar 2016 ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling i byretten.
t har tilsluttet sig anklagemyndighedens påstand.
sagsfremstilling mv.
t er sigtet for en række overtrædelser af færdselsloven begået under kørsel på sin motorcykel
den 2. oktober 2015. han er bl.a. sigtet for tre forhold vedrørende overskridelse af den tilladte
hastighed, som hver for sig medfører ubetinget frakendelse af førerretten, jf. færdselslovens §
126, stk. 1, nr. 11 og 12. hastighedsoverskridelserne er begået under et og samme
kørselsforløb.
retten i herning beslaglagde ved kendelse af 9. november 2015 såvel den motorcykel, som t
havde benyttet under kørslen, som en personbil, som han også var registreret ejer af.
                                                   - 2 -
t kærede kendelsen til vestre landsret med påstand om ophævelse af beslaglæggelsen for så
vidt angik personbilen. anklagemyndigheden nedlagde påstand om stadfæstelse af byrettens
kendelse.
ved kendelse af 17. februar 2016 ophævede vestre landsret beslaglæggelsen af personbilen.
landsretten fandt, at der ikke i færdselslovens § 133 a, stk. 11, er den fornødne sikre hjemmel
til at beslaglægge ts personbil med henblik på konfiskation efter reglerne om obligatorisk
konfiskation.
anklagemyndigheden kærede med procesbevillingsnævnets tilladelse landsrettens kendelse
til højesteret med påstand om stadfæstelse af retten i hernings kendelse af 9. november
2015.
t nedlagde påstand om stadfæstelse af vestre landsrets kendelse af 17. februar 2016,
subsidiært at sagen hjemvises til fornyet behandling i landsretten.
ved brev af 9. august 2016 anmodede højesteret parterne om bemærkninger til forarbejderne
til lov nr. 716 af 25. juni 2010 om ændring af færdselsloven og straffeloven (folketings-
tidende 2009-10, tillæg a, lovforslag nr. l 179, s. 32) og til lov nr. 184 af 8. marts 2011 om
ændring af færdselsloven (folketingstidende 2010-11, 1. samling, tillæg a, lovforslag nr. l
101, s. 22-23).
i den anledning meddelte rigsadvokaten ved brev af 16. august 2016 bl.a.:
        ”i l 179 af 26. marts 2010, pkt. 3.4.2.2 er som eksempel på bestemmelsens anvendel-
        sesområde nævnt et tilfælde, hvor føreren inden for 3 år én gang har ført køretøjet med
        over 100 km i timen i tættere bebygget område med en hastighedsgrænse på 50 km i ti-
        men, én gang har gjort sig skyldig i spirituskørsel med en alkoholpromille over 1,20 og
        derudover én gang forsætligt har voldt skade på eller nærliggende fare for andres person
        eller ting eller i øvrigt ført køretøjet på særlig hensynsløs måde.
        i l 101, pkt. 4.2. er det anført, at konfiskation skal ske, uanset om de begåede forhold er
        til samtidig bedømmelse. det er dog tillige anført, at det ikke er hensigten, at flere
        overtrædelser begået under ét og samme kørselsforløb skal kunne føre til obligatorisk
        konfiskation. det forudsættes således, at de tre overtrædelser, der giver anledning til
                                             - 3 -
      obligatorisk konfiskation, skal være begået i forbindelse med tre forskellige kørsels-
      forløb.”
højesterets begrundelse og resultat
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande ophæver højesteret landsrettens
kendelse og hjemviser sagen til fornyet behandling i byretten.
                                      thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling i byretten.
