                      højesterets kendelse
                       afsagt torsdag den 4. september 2014
sag 65/2014
rigsadvokaten
mod
d
(advokat claus bonnez, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i esbjerg den 15. november 2013 og af vestre
landsrets 10. afdeling den 4. december 2013.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, marianne højgaard pedersen, jon
stokholm, michael rekling og lars apostoli.
påstande
d har nedlagt påstand om, at det pålægges anklagemyndigheden at indhente en udtalelse fra
en sagkyndig, der ikke er tilknyttet den institution, hvor han holdes frihedsberøvet.
rigsadvokaten har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
d blev ved retten i esbjergs dom af 25. september 2009 dømt for bl.a. grov vold og røveri.
af dommen fremgår, at han blev anset for utilregnelig på grund af sindssygdom på
gerningstidspunktet, og han blev dømt til anbringelse i psykiatrisk afdeling uden fastsættelse
af længstetid for foranstaltningen. vestre landsret stadfæstede dommen den 12. februar 2010.
til brug for afgørelsen i straffesagen forelå der udtalelser fra psykiatricenter vest, ribe,
udfærdiget af overlæge niels ljungberg, samt en erklæring om en mentalundersøgelse afgivet
                                                   - 2 -
af speciallæge i psykiatri, dr. med. hans adserballe. endvidere forelå der en erklæring fra
retslægerådet.
efter anmodning fra d har spørgsmålet om ændring af foranstaltningen været indbragt for
retten flere gange, jf. straffelovens § 72. ved kendelse afsagt af retten i esbjerg den 1. fe-
bruar 2011 blev foranstaltningen opretholdt. til brug for denne afgørelse forelå dels en erklæ-
ring fra psykiatrien i region syddanmark udfærdiget af overlæge niels ljungberg, dels en
erklæring fra psykiatricenter vest, ribe, udfærdiget af 1. reservelæge johannes bjerre. ved
kendelse af 21. februar 2012, som blev stadfæstet af vestre landsret den 29. juni 2012, blev
foranstaltningen ligeledes opretholdt. til brug for denne afgørelse forelå der en erklæring fra
psykiatrien i region syddanmark, almenpsykiatrisk afdeling esbjerg-ribe, udfærdiget af
overlæge pernille gansmo.
den 21. december 2012 har d på ny anmodet om indbringelse af spørgsmålet om foranstalt-
ningsændring for retten. med henblik herpå har anklagemyndigheden tilvejebragt en udtalelse
af 22. februar 2013 fra psykiatrien i region syddanmark, psykiatrisk afdeling ribe, udfærdi-
get af overlæge else b. knudsen, der er tilknyttet sygehusafdelingen, i hvilken d er anbragt. i
udtalelsen hedder det bl.a.:
       ”…d er kendt med paranoid skizofreni og misbrug af forskellige euforiserende stoffer.
       …
       d er fortsat indlagt i herværende afdeling. hans tilstand er præget af dårlig sygdomsind-
       sigt, og han er ofte plæderende for medicin, som f.eks. ritalin. han har ingen forståelse
       for, at misbrug af euforiserende stoffer ikke er hensigtsmæssigt.
       i september 2012 blev d testet positiv for amfetamin og cannabioler, og i oktober 2012
       fik han leveret hash ind igennem et borehul i vindueskarmen ind til hans sengestue.
       …
       ds tilstand er fortsat for ustabil til at der kan peges på en ændring af den idømte foran-
       staltning.”
i et retsmøde den 8. august 2013 godkendte retten i esbjerg, at den beskikkede forsvarer
kunne indhente en lægeerklæring om ds fysiske helbred, og at han skriftligt kunne stille sup-
plerende spørgsmål til overlæge else b. knudsen.
                                                - 3 -
i et brev af 8. august 2013 anmodede den beskikkede forsvarer herefter anklagemyndigheden
om at videresende en række spørgsmål til overlæge else b. knudsen, og han anmodede sam-
tidig om, at der blev indhentet en psykiatrisk erklæring fra en speciallæge, der var uafhængig
af den institution, i hvilken d var anbragt. anklagemyndigheden imødekom ikke anmodnin-
gen, og sagen blev herefter indbragt for retten i esbjerg.
den 15. november 2013 afsagde retten i esbjerg følgende kendelse:
       ”psykiatrien i region syddanmark har den 22. februar 2013 afgivet en udtalelse i sagen
       til brug for vurderingen af spørgsmålet om ophævelse eller ændring af den foranstalt-
       ning, som d er idømt ved vestre landsrets ankedom af 12. februar 2010. forsvareren
       kan som aftalt via anklagemyndigheden stille skriftlige supplerende spørgsmål til den
       overlæge, der har afgivet udtalelsen. der er på den baggrund ikke behov for at pålægge
       anklagemyndigheden at indhente en uvildig psykiatrisk erklæring.
       det kan ikke på forhånd udelukkes, at visse spørgsmål om ds funktion og dagligdag på
       afdelingen kan have betydning for sagen. retten vil derfor ikke generelt afskære forsva-
       reren fra at stille spørgsmål herom. forsvareren bør ved udformningen af sine spørgs-
       mål være opmærksom på, at retten har kompetence til at tage stilling til ophævelse eller
       ændring af den idømte foranstaltning, men ikke til den konkrete behandling eller afde-
       lingens tilrettelæggelse af foranstaltningen.
       det bestemmes:
       det pålægges ikke anklagemyndigheden at indhente en uvildig psykiatrisk erklæring.
       retten afskærer ikke generelt advokat claus bonnez fra at stille supplerende spørgsmål
       vedrørende ds funktion og dagligdag på afdelingen til overlæge else b. knudsen, psy-
       kiatrien i region syddanmark.”
vestre landsret stadfæstede kendelsen den 4. december 2013 af de grunde, byretten havde
anført.
anbringender
d har navnlig anført, at den foreliggende psykiatriske erklæring ikke indeholder oplysninger
om, hvorfor mindre indgribende foranstaltninger end anbringelsesdom ikke kan anses for eg-
nede til at forebygge en eventuel recidivrisiko, og at der i øvrigt ikke er foretaget en vurdering
af recidivrisikoen. hertil kommer, at en foranstaltning, der medfører tidsubestemt frihedsbe-
røvelse, ikke bør opretholdes alene på grundlag af en udtalelse fra en sagkyndig med tilknyt-
                                               - 4 -
ning til den institution, hvor den pågældende er anbragt, idet en sådan fremgangsmåde er
uforenelig med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 5, stk. 1, litra e. han
har herved særlig henvist til den europæiske menneskerettighedsdomstols domme shulepova
mod rusland, 11/12 2008 (application no. 34449/03), m mod ukraine, 19/4 2012 (applica-
tion no. 2452/04) og x mod finland, 3/7 2012 (application no. 34806/04).
rigsadvokaten har navnlig anført, at den indhentede psykiatriske erklæring i tilstrækkeligt
omfang beskriver, hvorfor mindre indgribende foranstaltninger ikke er egnede til at forebygge
risikoen for recidiv. sagen kan forelægges retslægerådet, hvis retten finder, at der er behov
for det. den gældende ordning, hvorefter der til brug for rettens vurdering af, om en idømt
foranstaltning skal opretholdes, ændres eller ophæves, skal indhentes en udtalelse fra den in-
stitution, hvor den dømte er anbragt, er i overensstemmelse med straffelovens § 72 og forar-
bejderne hertil og kan ikke anses for at være i strid med den europæiske menneskerettig-
hedskonvention.
retsgrundlaget
i straffelovens § 72 hedder det bl.a.:
       ”§ 72. det påhviler anklagemyndigheden at påse, at en foranstaltning efter §§ 68, 69
       eller 70 ikke opretholdes i længere tid og i videre omfang end nødvendigt.
       stk. 2. bestemmelse om ændring eller endelig ophævelse af en foranstaltning efter §§
       68, 69 eller 70 træffes ved kendelse efter anmodning fra den dømte, bistandsværgen,
       anklagemyndigheden, institutionens ledelse eller kriminalforsorgen. anmodning fra den
       dømte, bistandsværgen, institutionens ledelse eller kriminalforsorgen fremsættes over
       for anklagemyndigheden, der snarest muligt indbringer spørgsmålet for retten…”
straffelovens § 72 fik sin nuværende udformning ved lov nr. 438 af 31. maj 2000. i lovens
forarbejder er der bl.a. anført følgende (folketingstidende 1999-2000, l 144, tillæg a, s.
3625-3626):
       ”også spørgsmålet om ændring eller endelig ophævelse af en idømt foranstaltning afgø-
       res efter straffelovens § 68, dvs. med udgangspunkt i, hvilken foranstaltning der i det
       enkelte tilfælde må anses for formålstjenlig for at forebygge yderligere lovovertrædel-
       ser.
       …
                                                - 5 -
       statsadvokaternes kontrol med varigheden af idømte tidsubestemte foranstaltninger i
       medfør af straffelovens § 68 indebærer i praksis normalt, at der én gang om året ind-
       hentes en erklæring fra vedkommende institution om behovet for opretholdelse af foran-
       staltningen. såfremt den dømte, institutionen eller bistandsværgen fremsætter begæring
       om foranstaltningsændring, indbringes sagen, eventuelt efter forelæggelse for retslæge-
       rådet, for retten, hvorunder anklagemyndigheden efter en konkret vurdering enten til-
       slutter eller modsætter sig begæringen. fremsættes der ikke begæring om foranstalt-
       ningsændring, vurderer statsadvokaten på grundlag af erklæringen fra institutionen og
       eventuelt efter forelæggelse for retslægerådet, om sagen af anklagemyndigheden bør
       indbringes for retten med henblik på foranstaltningsændring.
       …
       ved den foreslåede affattelse af § 72, stk. 1, lovfæstes anklagemyndighedens pligt til at
       påse, at en foranstaltning efter §§ 68, 69 eller 70 ikke opretholdes i længere tid og vi-
       dere omfang end nødvendigt.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
efter straffelovens § 72 er det retten, der træffer afgørelse om foranstaltningsændring, og det
fremgår af lovens forarbejder, at det er forudsat, at der til brug for rettens overvejelser om
dette spørgsmål tilvejebringes en lægelig erklæring fra institutionen, hvor den domfældte er
anbragt. det fremgår endvidere af lovens forarbejder, at retten om fornødent kan træffe be-
stemmelse om, at der tillige bør indhentes en erklæring fra retslægerådet. praksis er i over-
ensstemmelse med denne fremgangsmåde.
anklagemyndigheden har fulgt denne fremgangsmåde i forbindelse med behandlingen af
spørgsmålet om ændring af den foranstaltning, som d er idømt. anklagemyndigheden har
således tilvejebragt en erklæring fra psykiatrien i region syddanmark, psykiatrisk afdeling
ribe, udfærdiget af overlæge else b. knudsen, som er tilknyttet institutionen, hvor d er an-
bragt. der foreligger ikke oplysninger, som giver anledning til tvivl om overlægens eller in-
stitutionens fuldstændige upartiskhed i sagen, og der er heller ikke påvist noget andet særligt
grundlag for en fravigelse af den normale fremgangsmåde i dette tilfælde.
d har anført, at det ikke er foreneligt med den europæiske menneskerettighedskonventions
artikel 5, at en foranstaltning med tidsubestemt frihedsberøvelse opretholdes alene på grund-
lag af en udtalelse fra en sagkyndig med tilknytning til den institution, hvor den pågældende
er anbragt.
                                               - 6 -
d er ved dom blevet dømt til anbringelse i psykiatrisk afdeling bl.a. på baggrund af lægelige
erklæringer og forelæggelse for retslægerådet. afgørelsen om ændring eller ophævelse af en
idømt foranstaltning træffes som nævnt af retten. retten træffer sin afgørelse herom ubundet
af institutionens indstilling på grundlag af erklæringen fra institutionen bl.a. under hensyn til,
hvordan den hidtidige behandling er forløbet, om den anbragte har gjort fremskridt i forhold
til sin psykiske sygdom, om han har sygdomsindsigt, og om han har optrådt farligt over for
medpatienter eller andre. sagen kan, hvis retten finder, at der er behov for det, forelægges for
retslægerådet.
højesteret finder, at denne ordning sikrer mod vilkårlighed i afgørelser om fortsat frihedsbe-
røvelse i overensstemmelse med de krav, der følger af artikel 5 i den europæiske menneske-
rettighedskonvention.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
