                      højesterets kendelse
                          afsagt torsdag den 5. februar 2015
sag 150/2014
a kærer værgebeskikkelse vedrørende b
(advokat uno ternstrøm, beskikket for a)
(advokat dorthe østerby, beskikket for b)
i tidligere instanser er truffet beslutning af retten i randers den 3. april 2014 og afsagt ken-
delse af vestre landsrets 9. afdeling den 14. maj 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe og vibeke
rønne.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at han skal beskikkes som værge for b.
den for b beskikkede advokat, advokat dorthe østerby, har på vegne af b påstået stadfæstel-
se.
sagsfremstilling
a anmodede i september 2013 statsforvaltningen om iværksættelse af værgemål for sin
adoptivsøn, b, som er født den 6. juli 1996. af et brev af 27. december 2013 fra a til stats-
forvaltningen fremgår bl.a., at a havde været uenig med lederen af b’s bopælsinstitution, i,
om b selv af sin formue skulle betale for et fritidstilbud.
statsforvaltningen oversendte sagen til behandling ved retten i randers. af et brev af 20.
januar 2014 fra a til retten i randers fremgår bl.a., at a har haft uoverensstemmelser med l
fra institutionen i om, hvorvidt personalet måtte åbne b’s post og læse det højt for b. a op-
lyste endvidere i brevet, at han var i ”kamp” med l som følge af, at l ønskede, at b skulle
blive boende i djurs kommune.
                                                 - 2 -
i forbindelse med byrettens behandling af sagen udarbejdede advokat henriette lyhne, der
var beskikket advokat for b, en redegørelse af 20. februar 2014. af redegørelsen fremgår
bl.a.:
       ”besøg hos klienten:
       jeg kan oplyse, at jeg den 20. februar 2014 har aflagt besøg hos b. besøget var aftalt
       med l, der er ansat på institutionen i, hvor b bor. l havde arrangeret, at vi skulle spise
       frokost sammen, fordi det er nemmest at fastholde b i en form for samtale, når der er
       mad på bordet.
       b er en slank ung mand. han siger pænt goddag til mig, men det er svært at få nogen
       egentlig dialog med b. han forstår, hvad man siger til ham og kan svare ja og nej, men
       der er begrænset øjenkontakt. han er ukoncentreret og lider af ufrivillige tics. b mener
       selv, at han er ti år gammel. han er altid glad – også for at bo på institutionen. han kan
       huske, at han har en far, som han kalder a. han forklarer, at han har været ude at køre
       med sin far, og at de har spist sammen.
       efter at b har forladt lokalet, har jeg en samtale med l.
       oplysninger fra pårørende eller andre:
       l forklarer, at b har boet på institutionen i cirka otte år. hans mor er død, og adoptiv-
       faderen er tilbudt samvær hver anden weekend på den måde, at institutionen har tilbudt
       at køre b til faderens bopæl på sjælland og hente ham igen. der er imidlertid kun en
       meget sporadisk kontakt nogle få gange om året mellem b og hans far. faren takker nej
       til samværet, da han på grund af såvel b’s som sine egne forhold ikke magter at have b
       på besøg. der er heller ikke jævn telefonkontakt.
       b’s nærmeste er de andre børn og personalet på institutionen.
       institutionen udbetaler lommepenge til b, men b har ikke nogen egne konti. b har ikke
       nogen forståelse for penges værdi, og han kan hverken læse eller skrive.
       der er behov for, at der meget snart træffes afgørelse om førtidspension og om fremti-
       digt opholdssted for b, som fylder 18 år den 6. juli 2014.
       det er l’s opfattelse, at det vil være meget nemt for udenforstående at manipulere og
       narre b, såfremt han får adgang til at råde over egne midler.
       det bemærkes, at faderen overfor personalet har udtrykt, at b skulle have fået udbetalt
       en større erstatning efter tabet af sin mor, men som sagt har personalet ikke kendskab
       til, at der eksisterer bankkonti i b’s navn.
       jeg er endvidere blevet kontaktet af a. han har ikke ønsket at mødes med mig for at
       drøfte sagen, og han har også oplyst, at han ikke vil kunne komme til stede under et
       retsmøde på grund af dårligt knæ. han gav under telefonsamtalen direkte udtryk for, at
                                               - 3 -
      han ønskedes at få b overført til sjælland, og at han ikke havde set b de sidste to år.
      han gav endvidere udtryk for, at han gerne vil være værge for b.
      det bemærkes, at jeg fornemmer, at der er dårligt forhold mellem institutionen og a,
      hvilket også fremgår, at a’s brev til retten, dateret den 20. januar 2014.
      det er min opfattelse, at der er behov for værge til b, herunder eventuelt fratagelse af
      den retlige handleevne. det er endvidere min opfattelse, at der bør udpeges en værge
      udenfor familien. jeg mener ikke, at b vil kunne deltage i et retsmøde. endelig gør jeg
      opmærksom på, at sagen haster af hensyn til de beslutninger, der skal træffes inden b’s
      18 års fødselsdag.”
ved dom af 3. april 2014 iværksatte retten i randers værgemål for b i medfør af værge-
målslovens § 5 og § 6, som omfattede personlige og økonomiske forhold med fratagelse af
den retlige handleevne. retten i randers besluttede samtidig ved retsbog af 3. april 2014 at
beskikke v som værge for b.
a kærede beslutningen om værgebeskikkelse til vestre landsret. retten i randers anførte i
fremsendelsesbrev af 23. april 2014 til landsretten bl.a.:
      ”retten skal indledningsvis bemærke, at værgebeskikkelsen burde være sket ved ken-
      delse henset til den foreliggende tvist, men kan i øvrigt henholde sig til den skete vær-
      gebeskikkelse. retten har herved lagt vægt på det, der under retsmødet blev anført af
      den for b beskikkede advokat, henriette lyhne, om b’s tilknytning og kontakt til a.
      endvidere er der lagt vægt på b’s tilstand, der fordrer, at han er anbragt på en institu-
      tion, hvorfor værgen skal være i stand til at samarbejde med denne. i den forbindelse er
      der lagt vægt på, at b i den periode, hvor han har boet i danmark, de seneste ca. 8 år har
      boet på institutionen i, og at samarbejdet mellem denne og a er dårligt. herefter har
      retten fundet, at det i overensstemmelse med den beskikkede advokats indstilling vil
      være bedst for b, at der beskikkes en neutral, fast værge.”
landsretten afsagde den 14. maj 2014 kendelse, hvori det hedder:
      ”der er ikke grundlag for at tilsidesætte, at byretten under hensyn til oplysningerne og
      indstillingen fra den beskikkede advokat har beskikket en anden end a som værge.
      landsretten stadfæster derfor byrettens afgørelse.
                                         t h i b e s t e m m e s:
      byrettens afgørelse stadfæstes.”
høje-taastrup kommune traf den 4. juli 2014 afgørelse om at tilbyde b permanent botilbud
på en institution, som er beliggende i høje-taastrup kommune.
                                               - 4 -
den 6. juli 2014 fyldte b 18 år.
retsgrundlaget
bestemmelserne om rettens afgørelse om værgebeskikkelse vedrørende voksne findes i vær-
gemålslovens § 11 og § 14, hvori det hedder:
       ”§ 11. i forbindelse med afgørelser om værgemål skal der beskikkes en værge.
       …
       § 14. statsforvaltningen foretager værgebeskikkelse og ændring heraf. i forbindelse
       med dom om værgemål eller kendelse om foreløbig afgørelse om værgemål foretages
       beskikkelse dog af den ret, der afsiger dommen eller kendelsen.”
af forarbejderne til værgemålsloven fremgår det om værgemål vedrørende personlige forhold
bl.a. (jf. folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 191, s. 2437):
       ”det bemærkes …, at en værge er en beslutningstager med opgaver af retlig art. er det,
       der er behov for, en omsorgs- eller tilsynsperson, der kan besøge og tilse den pågæl-
       dende, er man således efter justitsministeriets opfattelse uden for det personlige værge-
       måls rammer og inde i det sociale eller sundhedsmæssige regelsæt og system.”
om behandlingen af værgesager fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 1994-95, tillæg a, lov-
forslag nr. l 191, s. 2444 f.):
       ”udvalget finder, at spørgsmålet om, hvem der skal udpeges som værge, altid må bero
       på en konkret vurdering og afhænge af, hvad formålet med værgemålet er. af betydning
       er det således, om værgen især skal varetage personlige eller økonomiske anliggender,
       og i sidstnævnte tilfælde indgår også størrelsen og sammensætningen af formuen i
       overvejelserne. ved personlige værgemål vil det oftest være mest naturligt, at værgen
       søges i kredsen blandt de nærmeste. der må lægges afgørende vægt på holdningen hos
       den, der undergives værgemål, således at dennes ønsker i videst muligt omfang imøde-
       kommes. endvidere må der tages hensyn til holdningen hos familien til den pågælden-
       de. ved uenighed i familien vil dette i nogle tilfælde efter en konkret vurdering tale for
       at vælge en udenforstående, herunder eventuelt en professionel, som værge.
       udvalget har fundet det hensigtsmæssigt i højere grad end nu at have faste, professio-
       nelle værger, først og fremmest til varetagelse af økonomiske anliggender.
       …
       justitsministeriet kan … tiltræde de forslag, som udvalget har stillet vedrørende værge-
       sagerne, og lovforslaget er udformet i overensstemmelse hermed.”
                                               - 5 -
om begrebet voksne fremgår (jf. folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 191, s.
2463):
      ”voksne er efter lovforslaget personer, der er 18 år eller derover, samt unge under 18 år,
      der har indgået ægteskab, og hvor statsamtet ikke har besluttet, at den unge skal være
      umyndig trods ægteskabet. det er muligt – hvis der er behov for det – at indlede en
      værgemålssag og træffe afgørelse om værgemål allerede før, den pågældende er fyldt 18
      år, for at afgørelsen kan få virkning fra fødselsdagen.”
lovforslaget bygger på betænkning 1247/1993 om værgemål, hvoraf det bl.a. fremgår, jf. s.
142):
      ”det må på ny understreges, at værgens opgave er af juridisk art, og at varetagelse af
      omsorgsbehov må komme i anden række. det er en beslutningstager, der udpeges, ikke
      en støtte- eller kontaktperson eller en besøgsven. en personlig værge må naturligvis
      have kontakt med den pågældende omkring vigtige beslutninger, i det omfang det er
      muligt, og det vil vel også være naturligt, at værgen med mellemrum har forbindelse
      med den pågældende. med den foreslåede værgeordnings opbygning kan det derimod
      ikke forventes, at kontakterne bliver særligt hyppige.”
om valg af værge fremgår bl.a., jf. s. 229 f.:
      ”udvalget ønsker at understrege, at spørgsmålet om, hvem der skal udpeges som værge,
      altid må bero på en konkret vurdering. der må lægges afgørende vægt på holdningen
      hos den, der skal undergives værgemål, således at dennes ønsker i videst muligt omfang
      imødekommes, får så vidt den pågældende er i stand til at udtrykke sådanne… endvide-
      re må der tages hensyn til holdningen hos familien til den pågældende. er der enighed
      om at foreslå et bestemt familiemedlem som værge, bør dette ønske som udgangspunkt
      følges, medmindre der er grund til at antage, at den foreslåede ikke er egnet hertil. er
      der derimod uenighed blandt familien, vil dette i nogle tilfælde efter en konkret vurde-
      ring tale for at vælge en udenforstående, herunder eventuelt en professionel som
      værge.”
anbringender
a har navnlig anført, at afgørelsen om værgebeskikkelse er i strid med praksis, hvorefter et
familiemedlem sædvanligvis udpeges som værge. det vil være bedst for b, at a beskikkes
som værge. a er b’s adoptivfader og nærmeste familiemedlem, og a har haft forældre-
myndigheden alene. han er egnet til at varetage b’s interesser, og han ønsker at blive beskik-
ket som værge. a vil have lettere ved at varetage b’s interesser, da b er flyttet til et opholds-
sted nær a, og det vil fremover være lettere at opretholde kontakt mellem far og søn.
                                               - 6 -
det er korrekt, at a ikke altid har været enig med forstanderen på institutionen i, men det er
lykkedes at løse samarbejdsproblemer hen ad vejen. b’s værge skal fremover samarbejde med
den nye institution, og a har et godt samarbejde med personalet på den nye institution. a har
samarbejdet med høje-taastrup kommune om at finde et fremtidigt opholdssted til b på
sjælland, således at a ville få lettere ved at tage sig af b. høje-taastrup kommune har ikke
truffet sin afgørelse om at tilbyde b et botilbud ud fra a’s behov, men har lagt vægt på b’s
behov og trivsel og har i den forbindelse bl.a. inddraget personalet fra institutionen i.
advokat dorthe østerby har på vegne af b navnlig anført, at det vil være bedst for b, at der
beskikkes en neutral, fast værge, idet der har været et dårligt samarbejde mellem b’s hidtidige
institution og a, og a har kun haft kontakt med b få gange om året, til trods for at i tilbød
transport til a’s bopæl. høje-taastrup kommune har truffet afgørelse om at tilbyde b et bo-
tilbud i kommunen, uden at b har været i stand til at fremkomme med sine synspunkter, og
det fremgår ikke, at b’s behov og ønsker er taget i betragtning ved afgørelsen. personalet og
de øvrige beboere på institutionen i må antages at være b’s nærmeste, og flytningen til sjæl-
land er formentlig særdeles indgribende for b.
der synes også fremadrettet at være behov for en neutral fast værge, der kan træffe afgørelser
på b’s vegne ud fra b’s egne behov og sikre kontinuitet og fastholdelse af gode kontakter i
b’s liv. derved sikres professionalisme i opgaveudførelsen, og det undgås, at der kan rejses
mistanke om, at beslutninger om b’s forhold træffes ud fra andre personers behov.
højesterets begrundelse og resultat
ved retten i randers’ dom af 3. april 2014 blev b i medfør af værgemålslovens § 5 og § 6 sat
under værgemål, som omfattede personlige og økonomiske forhold med fratagelse af den ret-
lige handleevne. uanset det ikke fremgår udtrykkeligt, må afgørelsen forstås således, at den
først har virkning fra den 6. juli 2014, hvor b fyldte 18 år, og dermed ikke længere var om-
fattet af reglerne i værgemålslovens kapitel 1.
i forbindelse med værgemålet skal der beskikkes en værge for b. efter forarbejderne til vær-
gemålsloven er det mest naturligt, at værgen søges i kredsen blandt de nærmeste.
a, der er b’s adoptivfar, hører til hans nærmeste, og han ønsker at blive beskikket som værge
for b.
                                              - 7 -
under hensyn til karakteren af en værges opgaver kan det forhold, at der i en periode forud
for, at b blev sat under værgemål, kun har været sporadisk kontakt mellem ham og adoptiv-
faderen, ikke begrunde, at a afskæres fra at blive beskikket som værge for b.
a har efter det oplyste et godt samarbejde med den institution, hvor b nu bor. uanset det kan
lægges til grund, at samarbejdet mellem a og personalet på b’s tidligere institution, i, har
fungeret dårligt, finder højesteret, at samarbejdsvanskelighederne ikke har haft en sådan ka-
rakter, at a, kan anses for uegnet som værge, eller at det i øvrigt er nødvendigt af hensyn til b
at beskikke en anden som værge.
på den anførte baggrund finder højesteret, at a skal beskikkes som værge for b.
højesteret ændrer derfor byrettens og landsrettens afgørelser om beskikkelse af værge for b,
således at beskikkelsen af v som værge tilbagekaldes, og a beskikkes som værge for b.
                                        thi bestemmes:
beskikkelsen af v som værge for b tilbagekaldes.
a beskikkes som værge for b.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til nogen anden part.
kæreafgiften skal tilbagebetales til a.
