                      højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 12. marts 2013
sag 276/2012
det danske stålvalseværk a/s under konkurs
(advokat ulrik christrup)
mod
a m.fl.
(advokat thomas arleth for alle)
i tidligere instanser er truffet beslutninger af retten i hillerød den 22. november 2011 og af-
sagt kendelse af østre landsrets 9. afdeling den 30. marts 2012.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, jytte scharling og jens peter
christensen.
østre landsrets kendelse, hvorved der skete afvisning af kære af byrettens fastsættelse af
sagsomkostninger, er med procesbevillingsnævnets tilladelse, indbragt for højesteret af det
danske stålvalseværk a/s under konkurs.
påstande
kærende, det danske stålvalseværk a/s under konkurs, har principalt nedlagt påstand om, at
hver af de indkærede, a m.fl., skal betale et beløb i sagsomkostninger, som væsentligt over-
stiger 7.000 kr., subsidiært at kæresagerne hjemvises til realitetsbehandling ved landsretten.
de indkærede har principalt påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse, subsidiært hjem-
visning og mere subsidiært stadfæstelse af retten i hillerøds afgørelser af 22. november
2011.
                                                - 2 -
anbringender
det danske stålvalseværk a/s under konkurs har gjort gældende, at en ordlydsfortolkning af
retsplejelovens § 389, stk. 2, fører til, at retten i hillerøds sagsomkostningsafgørelser af 22.
november 2011 ikke er omfattet af bestemmelsen. de ni indkærede har i fællesskab anlagt én
retssag mod stålvalseværket og er samlet pålagt at betale 63.000 kr. i sagsomkostninger. det
fremgår af forarbejderne til bestemmelsen, at det ikke har været tanken, at retten i hillerøds
omkostningsfastsættelse skulle være omfattet, jf. ft 1989-90, tillæg a, sp. 784-785, hvorefter
en appellant ved anke kan lægge flere mindre krav sammen. i den aktuelle sag består stål-
valseværkets krav på sagsomkostninger af flere mindre krav, der tilsammen overstiger 10.000
kr. bestemmelsen i § 389, stk. 2, er endvidere en undtagelse til hovedreglen om fri kære-
adgang i § 389, stk. 1, hvorfor det kræver sikker hjemmel at anse sagsomkostningsafgørel-
serne for omfattet af § 389, stk. 2.
til støtte for den principale påstand har det danske stålvalseværk a/s under konkurs navnlig
anført, at der har været tale om en meget langvarig og omfattende sagsbehandling med bl.a.
forelæggelse for retslægerådet og indhentelse af udtalelser fra arbejdsskadestyrelsen. til
støtte for den subsidiære påstand har det danske stålvalseværk gjort gældende, at sagen må
hjemvises til realitetsbehandling ved landsretten, hvis højesteret ikke finder at kunne tage
stilling til størrelsen af sagsomkostningerne.
de indkærede har til støtte for den principale påstand gjort gældende, at landsrettens kendelse
er baseret på en korrekt fortolkning af retsplejelovens § 389, stk. 2. selv om der er tale om, at
en flerhed af sagsøgere har anlagt sag mod en sagsøgt, så blev sagerne undervejs sluttet for
nogles vedkommende og afsluttende forligt eller hævet for de resterendes vedkommende,
hvorfor det er korrekt, når landsretten fortolker retsplejelovens § 389, stk. 2, således, at der er
tale om individuelle omkostningsafgørelser i individuelle sager.
til støtte for den subsidiære påstand har de indkærede anført, at kæresagen for højesteret
alene vedrører det principielle spørgsmål om landsrettens afvisning. finder højesteret, at der
ikke i retsplejelovens § 389, stk. 2, er hjemmel til at afvise kæremålet, bør højesteret hjem-
vise sagen til landsretten og ikke træffe afgørelse om størrelsen af de tilkendte omkostninger.
                                              - 3 -
de indkærede har endelig gjort gældende, at det danske stålvalseværk a/s under konkurs er
fuldt kompenseret gennem de beløb, som retten i hillerød har tilkendt.
landsretten har henholdt sig til afgørelsen.
højesterets begrundelse og resultat
kærende er ved retten i hillerøds beslutninger af 22. november 2011 blevet tilkendt et om-
kostningsbeløb på 7.000 kr. hos hver af de indkærede. herefter findes kære af omkostnings-
afgørelserne at kræve tilladelse fra procesbevillingsnævnet, jf. retsplejelovens § 389, stk. 2.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse om afvisning af kæresagen.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
