 -
                                  udskrift
                                      af
                   sø- og handelsrettens dombog
                                 ──────────
den 31. juli 2001 blev af retten i sagen
h-0112-99
arkitekt
nicolas nicolaou
(advokat k. l. németh)
   mod
danish steel house a/s
(advokat ebbe holm)
afsagt sålydende
                                    d o m:
sagen drejer sig om nicolas nicolaous ophævelse af en designaftale indgået med da-
nish steel house a/s, om designrettigheder til og markedsføring af seks produkter og
om godtgørelse for eventuelle krænkelser af designrettigheder.
                                                - 2 -
påstande
sagsøgeren, nicolas nicolaou, har endeligt nedlagt følgende påstande:
1. sagsøgte, danish steel house a/s tilpligtes at anerkende at den mellem parterne
indgåede designaftale af 2. juli 1993 med rette er bragt til ophør af sagsøgeren, dels
ved ophævelse, dels ved opsigelse.
2.a. sagsøgte tilpligtes at anerkende at designrettighederne til de i bilag 13 anførte
produkter tilkommer sagsøgeren, og at sagsøgeren ikke har meddelt sagsøgte
tilladelse til at producere og sælge de i bilag 13 nævnte 6 produkter:
sukkerskål
sukkerske
flødekande
suppeske
æggebæger
folieskærer
2.b. sagsøgte tilpligtes at betale til sagsøgeren en godtgørelse for krænkelse af
sagsøgerens designrettigheder på kr. 250.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg
den 17. august 1999.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling
sagsøgeren er uddannet industriel designer. sagsøgte er en dansk virksomhed som
producerer og sælger køkken- og gaveartikler. ved designaftale undertegnet den 2. juli
1993 indgik sagsøgeren og sagsøgte aftale om at sagsøgeren skulle designe produkter
til sagsøgte. sagsøgeren bevarede rettighederne til produkterne og overdrog ved
aftalen alene udnyttelsesretten.
                                                - 3 -
det fremgår af aftalens pkt. 1.2 at designeren skal udarbejde skitseforslag til
godkendelse. "efter godkendel se fortsætter designeren indtil produktionsstadiet." det
fremgår af aftalens pkt. 2.1 at samtlige produktions- og salgsrettigheder på produkter
som sagsøgeren havde designet, blev overdraget til sagsøgte.
efter pkt. 2.3 danner den godkendte prototype norm for den fremtidige produktion
sammen med den tekniske dokumentation. sagsøgte havde ret til at forlange tekniske
ændringer af produktet. tekniske ændringer defineres som ændringer af ikke-synlige
detaljer, revurdering af materialer og tilpasning for ændrede produktionsmetoder.
aftalen indeholdt ligeledes bestemmelse om at sagsøgte ikke måtte samarbejde med
andre designere om udvikling af produkter som kan forveksles eller påføre direkte
konkurrence til de i samarbejdet udviklede produkter. inden samarbejde med en ny
designer inden for produktområdet blev påbegyndt, havde sagsøgte pligt til at orien-
tere sagsøgeren.
designerens navn skulle ifølge aftalen anføres i markedsføringsmateriale vedrørende
produkterne.
sagsøgeren var forpligtet til at levere skitseforslag, rentegning til produkter samt
tegning til brug for fremstilling af prototype. sagsøgte skulle overlades et sæt kopier af
de endelige tegninger der dannede grundlag for den godkendte prototype.
sagsøgeren havde krav på 3% i royalty af den udfakturerede pris. royalty skulle
afregnes kvartalsvis med forfald 20. april, 20. juli, 20. oktober og 20. januar. hvis der
var udbetalt for meget royalty, kunne dette beløb modregnes i efterfølgende
udbetalinger, dog kun 25% af den til enhver tid forfaldne royalty indtil beløbet var
endeligt afregnet.
det fremgår videre:
"3.5
designer må ikke samarbejde med andre inden for følgende produktområde: gave,
husholdnings- samt køkkenartikler i metal, plast, glas og porcelæn samt træ.
                                               - 4 -
3.6
designeren kan med 6 måneders varsel frigøre sig fra forpligtelsen i henhold til pkt.
3.5, såfremt producentens samlede royalty til designeren for to på hinanden følgende
år ikke overstiger ialt kr. 200.000,-
...
7.1
denne aftale om producentens udnyttelse af produktions- og salgrettighederne kan
bortset fra misligholdelsestilfælde ikke opsiges fra nogen af siderne.
8.1
nærværende aftale kan bringes til ophør med 30 dages skriftlig varsel, såfremt:
den anden part væsentlig misligholder eller tilsidesætter aftalens bestemmelser og
vilkår, og ikke inden de 30 dage bringer misligholdelsen til ophør gennem kontraktlig
opfyldelse af denne påhvilende forpligtelse."
i designaftalen var tillige bestemmelse om at sagsøgeren havde ret til for egen regning
at få salgstal bekræftet af sagsøgtes revisor eller af egen revisor.
parterne er enige om at der mundtligt blev indgået aftale om månedlige
acontobetalinger på 20.000 kr. sagsøgeren fik herved forudbetalt royalties med op til
ca. 350.000 kr.
sagsøgte har gjort gældende at det tillige var aftalt at sagsøgte kunne modregne mere
end 25% af forfalden royal- ty hvilket bestrides af sagsøgeren.
omkring juli 1997 rettede sagsøgeren henvendelse til advokat med henblik på bistand
til gennemgang og eventuel genforhandling af designaftalen.
i skrivelse af 20. august 1997 fra sagsøgerens advokat til sagsøgte anmodede ad-
vokaten om ændring af kontrakten på en række punkter, bl.a. forhøjelse af royalty til
5%. advokaten gjorde også gældende at designaftalens bestemmelser om angivelse af
designerens navn ved markedsføring af produkter ikke havde været overholdt.
sagsøgtes advokat meddelte ved skrivelse af 29. august 1997 at de af sagsøgeren
                                               - 5 -
fremsatte krav ikke kunne imødekommes, men at fejl vedrørende angivelse af sagsøge
rens navn havde ført til opstramning af interne procedurer med henblik på at undgå
lignende uheldige situationer. endvidere blev den mundtlige aftale om acontoudbeta-
ling af royalty bekræftet, og sagsøgtes standpunkt om modregning blev anført.
parternes advokater korresponderede herefter om deres fortolkninger af
kontraktsbestemmelser og mulighed for genforhandling af aftalen, herunder at forlige
sagen. under dette forløb ophørte sagsøgeren med at designe for sagsøgte, herunder
afslutte arbejde på igangværende projekter.
i september 1997 blev afholdt et møde mellem parterne og advokaterne på sagsøgtes
virksomhed i ishøj. mødet førte ikke til en løsning af sagen. efter mødet fortsatte kor-
respondancen om en forligsmæssig løsning af sagen. herunder forlangte sagsøgeren at
få krav på en minimumroyalty, mens sagsøgte forlangte at sagsøgte genoptog arbej-
det.
ved skrivelse af 3. oktober 1997 meddelte sagsøgtes advokat at designaftalen
fastholdtes, og sagsøgte fastsatte frist på 30 dage fra modtagelsen af brevet for
sagsøgerens genoptagelse af arbejdet. såfremt han ikke gjorde dette, ville sagsøgte
ophøre med at udbetale månedlige acontobeløb. fremtidige royalty-beløb ville blive
anvendt til dækning af sagsøgtes kumulerede tilgodehavende. endelig ville
igangværende projekter blive færdiggjort af andre designere for sagsøgerens regning.
ved skrivelse af 9. oktober 1997 opsagde sagsøgerens advokat aftalen med 6
måneders varsel til den 1. maj 1998. opsigelsen var begrundet med at sagsøgeren
havde tjent mindre end 200.000 kr. om året i to år i træk, jf. designaftalens pkt. 3.6.
advokaten anførte tillige at sagsøgeren ikke havde forpligtet sig til at levere en be-
stemt præstation, og at det ville være en krænkelse af sagsøgerens ophavsret til hans
designs hvis igangværende projekter ville blive færdiggjort af sagsøgte. endelig
fastholdtes det at modregning skulle foretages i overensstemmelse med designaftalens
bestemmelse om modreg ning.
ved skrivelse af 21. oktober 1997 bestred sagsøgtes advokat sagsøgerens ret til at
opsige aftalen med henvisning til pkt. 3.6. sagsøgeren blev opfordret til at genoptage
arbejdet for at begrænse parternes tab. sagsøgte fastholdt retten til at modregne
                                               - 6 -
100% i de kvartalsvise royalty-betalinger. samtidig gjorde sagsøgte opmærksom på at
sagsøgte ikke som sædvanligt havde modtaget faktura for aconto-royalties som skulle
udbetales i september måned hvilket var den sædvanlige fremgangsmåde.
dagen efter - den 22. oktober 1997 - fastholdt sagsøgerens advokat retten til at
opsige kontrakten og ophævede tillige kontrakten med øjeblikkelig virkning med
henvisning til at sagsøgte groft havde tilsidesat sine forpligtelser ved at undlade at
betale aconto-royalty "i indeværende måned".
ved skrivelse af 14. november 1997 anmodede sagsøgerens advokat om bekræftelse
af at sagsøgte alene ville producere de af sagsøgeren færdigt designede produkter som
allerede var sat i produktion primo september 1997. det anførtes endvidere at
sagsøgerens advokat ville anbefale sin klient at søge fogedforbud nedlagt mod
markedsføring af ikke færdigt designede produkter færdiggjort af sagsøgte.
sagsøgtes advokat anførte i skrivelse af 21. november 1997 at aftalen mellem
parterne skulle fortsætte. det blev endvidere anført at sagsøgte nu ville foretage en
vurdering af om de månedlige acontoudbetalinger af ro- yalty skulle nedsættes.
sagsøgte lagde i den forbindelse til grund at samarbejdet vedrørende færdiggørelse af
ikke-færdigt designede produkter var ophørt. nedsættelse af royalty-betalingerne ville
i givet fald ske fra 1. marts 1998. det blev videre anført:
"...følgende produkter, der er færdigdesignet af deres klient og sat i produktion
forventes alle markedsført i 1. kvartal 1998 og vil selvsagt være omfattet af royalty-
aftalen, nemlig:
...
*   sukkerskål
*   sukkerske
*   flødekande
*   suppeske
*   æggebæger
*   folieskærer"
herefter tilbød sagsøgeren på nærmere angivne vilkår at færdiggøre de 6 produkter
som sagen handler om. dette tilbud blev ikke accepteret af sagsøgte.
                                               - 7 -
ved skrivelse af 20. marts 1998 meddelte sagsøgtes advokat at sagsøgte fra marts
1998 ville udbetale 13.500 kr. til sagsøgeren i månedlig acontobetaling af royalty.
nedsættelsen skete med henvisning til at man opgjorde sagsøgerens gæld til
174.239,00 kr. pr. 31. december 1997, og til forventede samlede royalty-indtægter for
sagsøgeren for 1998 på 250.000 kr. sagsøgte krævede gælden indfriet på to år.
i skrivelse af 16. april 1998 fastholdt sagsøgeren at han havde ret til 20.000 kr. om
måneden i aconto-royaltybetaling. han erklærede sig dog indforstået med at afvikle
gælden på 2 år.
sagsøgeren protesterede endvidere over manglende angivelse af hans navn i en
reklame for isenkramkæden imerco, jf. aftalens pkt. 2.6. i reklamen var dels angivet
forkert designer ved en række af sagsøgeren designede produkter, dels afbildet
produkter uden angivelse af sagsøgerens navn som designer i forbindelse med visning
af en olielampe, en termokande og et forskærersæt.
sagsøgtes advokat besvarede spørgsmålet om angivelse af sagsøgerens navn ved
markedsføring af produkter i skrivelse af 1. maj 1998. sagsøgte oplyste at annon-
ceringen var gennemført af firmaet imerco, og at sagsøgte derfor ikke havde haft
direkte indflydelse herpå:
"...der skal dog ikke herske tvivl om, at min klient fortsat stiller krav om allerhøjeste
kvalitet og 100% loyalitet, når kunder indrykker egne annoncer eller udformer eget
annoncemateriale..."
under den fortsatte korrespondance mellem advokaterne fastholdt sagsøgeren at
kontrakten var opsagt eller ophævet med rette, mens sagsøgte bestred dette.
i en skrivelse af 7. maj 1998 anførte sagsøgerens advokat bl.a.:
"jeg har på min klients vegne noteret, at der ikke er iværksat produktion af andre
produkter end de færdigdesignede produkter"
sagsøgeren nægtede fra marts 1998 til juni 1998 at sende fakturaer på acontobetaling
                                              - 8 -
af royalty på 13.500 kr. som var det beløb sagsøgte havde nedsat betalingerne til.
sagsøgte forlangte fremdeles 20.000 kr. om måneden og sendte derfor månedlige
fakturaer på dette beløb. hver måned fra marts til juni tilbagesendte sagsøgte sagsø-
gerens fakturaer og bad om fakturaer på 13.500 kr. sagsøgte betalte ikke til sag-
søgeren.
i skrivelse af 11. juni 1998 opfordrede sagsøgerens advokat sagsøgte til i det mindste
at betale det som man anerkendte, og tog 75.000 kr. til incasso. endvidere påtalte
sagsøgerens advokat påny overtrædelse af designaftalens pkt. 2.6 i et katalog fra
forretningskæden inspiration.
sagsøgte meddelte i skrivelse af 26. juni 1998 at sagsøgeren kunne få udbetalt 54.000
kr. hvis han sendte kreditnota på 26.000 kr.
sagsøgerens advokat angav i skrivelse af 25. august 1998 at det var grov
misligholdelse at sagsøgte havde undladt at betale aconto-royalty i 5 måneder, og at
aftalen ville blive ophævet hvis der ikke skete betaling inden 8 dage.
ved skrivelse af 7. september 1998 ophævede sagsøgerens advokat den indgåede
overenskomst med henvisning til manglende betaling af royalty.
den 8. september betalte sagsøgte 81.000 kr. + moms til sagsøgerens advokat.
sagsøgtes advokat angav i skrivelse samme dag at beløbet kunne frigives til
sagsøgeren efter at denne havde udstedt kreditnotaer på 6.500 kr. for hver måned.
korrespondancen om betalinger og forsøg på at forlige sagen fortsatte. i skrivelse af 4.
november 1998 angav sagsøgtes advokat at sagsøgeren havde sendt acontofakturaer
på 20.000 kr. for to måneder, og at man ville deponere betaling af 13.500 kr. for de to
måneder hos sagsøgerens advokat.
i skrivelse af 20. november 1998 anførte sagsøgerens advokat at der ikke var
grundlag for deponering og anmodede om betaling direkte til sin klient. endvidere pro-
testerede sagsøgeren mod at sagsøgte havde sendt en sukkerskål og en flødekande på
markedet, uanset at disse ikke forinden var godkendt af sagsøgeren.
                                               - 9 -
det fremgår af en skrivelse af 8. december 1998 fra sagsøgtes advokat at sagsøgeren
forventedes at ville optjene royalty på 224.368 kr. i 1998. grundlaget herfor var de
faktiske tal for 1.-3. kvartal og et skøn over 4. kvartal på 120.000 kr. sagsøgte tog
forbehold for at foretage yderligere reduktion i acontobetalingerne med virkning fra 1.
april 1999.
af royalty-afregning for 4. kvartal for 1998 fremgår at sagsøgeren i kvartalet indtjente
125.827,08 kr. hertil blev lagt moms med 31.456,77 kr., således at fakturabeløbet lød
på i alt kr. 157.283,85 kr.
i brev af 15. januar 1999 henviste sagsøgte til indbetaling af 13.500 kr. til
sagsøgerens advokat den 12. januar 1999 og sendte check på 3.375 kr. dækkende
momsen af beløbet. sagsøgte anmodede om at beløbene blev deponeret hos
advokaten.
i skrivelse af 31. marts 1999 meddelte sagsøgte at man ville reducere de månedlige
acontobetalinger til 9.000 kr. fra 1. april 1999 på grund af fald i den af sagsøgeren
optjente royalty. samtidig blev et problem vedrørende fejlagtig momsafregning som
beløb sig til 255.000 kr., omtalt for sagsøgeren. sagsøgte meddelte at aconto-
betalingerne med øjeblikkelig virkning ville bortfalde, medmindre sagsøgeren
anmodede told og skat om frigivelse af dette beløb til sig og overførte det til sagsøgte.
vedrørende manglende angivelser af sagsøgerens navn foreligger ud over tidligere
nævnte tilfælde:
på en a-4 side med overskriften nyheder fra menu er afbilledet 4 produkter,
herunder sagsøgerens folieskærer og æggebæger, uden angivelse af navn på designer.
i illums julekatalog fra 1999 er afbilledet den af sagsøgeren designede termokande
uden angivelse af designerens navn.
i et katalog for produkterne markedsført af sagsøgte er en af sagsøgeren designet
lysestage/vase afbilledet med fejlagtig angivelse af at produktet er designet af jørgen
melgaard.
                                               - 10 -
en salt- og peberkværn som sagsøgeren har designet og som markedsføres af
sagsøgte, er afbildet i et katalog fra royal copenhagen. det er angivet at produkterne
er designet af torben rasmussen.
i designaftalen var som nævnt bestemmelse om sagsøgerens ret til at få salgstal be-
kræftet af sagsøgtes eller af egen revisor. før stævningens indlevering til sø- og
handelsretten havde sagsøgerens advokat flere gange øn- sket at benytte sig af denne
ret hvilket sagsøgte ikke havde efterkommet. i stævningen var derfor nedlagt påstand
om at sagsøgte skulle anerkende at være forpligtet til at lade sagsøgerens
statsautoriserede revisor gennemgå regnskabsmaterialet.
efter afholdelse af et udvidet forberedende retsmøde den 22. maj 2000 efterkom
sagsøgte påstanden der herefter er frafaldet.
efter undersøgelse af materialet anførte revisoren:
"...konklusion
foretagne stikprøvekontroller af sammenhængene mellem de i selskabets lagersystem
registrerede til- og afgange og de til grund for royalty-afregningen liggende salg i
enheder har ikke givet anledning til bemærkninger, ligesom forskellene mellem
listepriser og realiserede salgspriser pr. enhed er underbygget stikprøvevis.
på grundlag af de foretagne stikprøver er det min vurdering, at det ikke vil være
hensigtsmæssigt at bruge ressourcer på mere omfattende kontrol."
i stævningen var tillige nedlagt påstand om betaling af 177.500 kr. som udgjorde
differencen mellem 13.500 kr. og 20.000 kr. for marts 1998 til maj 1999 og 20.000 kr.
fra marts til august 1999. parternes mellemværende i denne anledning er udlignet
under sagen, og påstanden er frafaldet.
forklaringer
nicolas nicolaou har forklaret at han er græsk cypriot og kom til danmark i 1977.
                                             - 11 -
han er gift og har to børn. han er uddannet designer med speciale i køkkenredskaber,
service og andet til borddækning.
efter at have kontaktet sagsøgte telefonisk fik han aftalt et møde med bjarne hansen,
danish steel house, som han viste sine designs. kontrakten blev underskrevet i
sommeren 1993. han havde ikke bistand i forbindelse hermed. kontrakten var
udfærdiget på forhånd af sagsøgte. han måtte enten acceptere kontrakten i dens
helhed eller afslå. da det var hans chance for at komme ind på markedet, skrev han
under.
han forstod kontraktens pkt. 3.6 således at han kunne frigøre sig fra den hvis han ikke
tjente 200.000 kr. om året. det var en garanti for en indtjening på mindst 200.000 kr.
om året. det skal ses i sammenhæng med pkt. 3.5 som på et meget bredt område,
som i det væsentlige er hele hans speciale, forbyder ham at samarbejde med andre.
han aftalte med virksomheden at han kunne få 10.000 kr. a conto om måneden.
senere aftalte de at han kunne få 20.000 kr. det blev ikke drøftet om der kunne
modregnes mere end 25%. acontoudbetalingerne blev sat ned til 13.500 kr. fra marts
1998 uden hans accept. i de perioder hvor han ikke fik udbetalt acontobeløb, levede
han og hans familie af lånte penge hvilket han ofte har sagt til bjarne hansen.
hans første produkt var en lysestage i 4 forskellige farver. indtil 1997 designede han
blandt andet termokande, grillredskaber bestående af 5 dele, bestik og forskærersæt.
inden et produkt blev sat i produktion, kom han med mange forskellige forslag til
hvordan det skulle se ud. i forbindelse med termokanden lavede han 10-15 forskellige
forslag. herefter valgte sagsøgte et design. produktet kunne ikke sættes i produktion
før det var i orden ingeniørmæssigt. han skulle også selv godkende prototypen. det
skyldes at han skulle kontrollere om produktet holdt den linie han oprindeligt havde
lagt. man skal også kunne se en linie i produktserien.
da han kom til virksomheden, havde den ikke andre designere tilknyttet. bent falk
havde tidligere været ansat, og virksomheden markedsførte fortsat hans produkter. da
han indgik aftalen med sagsøgte, gik han ud fra at virksomheden satsede på ham. han
var næsten hver dag hos sagsøgte. virksomhedens øvrige designere kom til efter
                                             - 12 -
indgåelsen af aftalen af 2. juli 1993.
da han syntes at virksomheden ansatte flere designere mens færre af hans produkter
blev sat i produktion, og da han brugte megen tid på virksomheden, besluttede han sig
for at gå til advokat.
i september 1998 blev der afholdt møde på virksomheden i ishøj, men sagsøgte ville
ikke ændre aftalen. på vej ud fra mødet sagde bjarne hansen til ham at han ville
komme til at fortryde det han gjorde, og at han ville få et spark så han kom derhen
hvor han kom fra.
de produkter som fremgår af sagens bilag 13, er både be stilte produkter og hans
egne forslag til nye produkter. produkterne var 2/3 færdige da han ophørte med at
designe for sagsøgte. de manglede den sidste afpudsning for at komme til at afspejle
hans linie. produkterne kom på markedet omkring 1998/1999. han har aldrig
godkendt prototypen. den form hvori produkterne bliver markedsført, afviger fra hans
designlinie.
på et tidspunkt før sommeren 1997 var han i kina med bjarne hansen for at diskutere
med underleverandører hvad der kunne lade sig gøre med hensyn til værktøjer til
nogle af de 6 produkter. han husker ikke om der blev afgivet bestilling på værktøjer.
sukkerskeen var tegnet til at passe til sukkerskålen. hans design var mindre end den
markedsførte ske.
flødekanden skulle passe til den termokande som han havde lavet. derfor var hans
design mere rundt ved hældetuden, mens det markedsførte produkt er spidst.
lukningen af sukkerskålen er ændret i forhold til hans oprindelige tegninger.
folieskæreren skulle ifølge hans tegninger være mindre end den udgave som
markedsføres af sagsøgte.
æggebægeret var oprindeligt designet i 4 forskellige farver. det markedsføres i farver
som han ikke har valgt, og med lidt ændret design.
ifølge designaftalen skal hans navn nævnes ved markedsføring af hans designs. i
                                             - 13 -
menu-kataloget var han omtalt i den generelle del, men i forbindelse med billedet af
lysestagen var angivet jørgen melgaard som designer. han gjorde straks bjarne
hansen opmærksom på fejlen.
han har løbende afregnet moms til told og skat. da sagsøgte modregnede moms
overfor ham, henvendte han sig til sin revisor. denne sagde at hvis sagsøgte har betalt
for meget moms, må virksomheden selv rette henvendelse til told og skat.
omkring januar 2000 var hans gæld til sagsøgte udlignet. fra marts eller maj 2000 har
han fået udbetalt 10.000 kr. a conto om måneden.
bjarne hansen har forklaret at virksomheden da den blev kontaktet af sagsøgeren,
havde samarbejde med bent falk. da denne var begyndt også at designe for andre,
var man interesseret i et samarbejde med nicolas.
designaftalen mellem parterne minder meget om den aftale som virksomheden har
indgået med andre designere. i forbindelse med underskrivelsen talte de meget om
aftalen og begrænsningerne for sagsøgeren med hensyn til at designe til andre.
begrænsningerne var nødvendige fordi virksomheden opererer inden for en lille
branche.
vidnet har arbejdet tæt sammen med sagsøgeren under idéfasen til et nyt projekt og
udvikling af prototype. de har også sammen deltaget i messer. vidnet har tit sagt til
sagsøgeren at det var dumt af ham at føre denne sag, men han har aldrig sagt at han
skulle sparkes hjem til der hvor han kom fra. det er vidnets opfattelse at han og
sagsøgeren havde et godt samarbejde indtil bruddet.
vidnet havde forventet at sagsøgerens produkter efterhånden ville komme til at skaffe
40-50% af deres omsætning, men det kom langt fra til at slå til.
aftalen om acontobetalinger kom i stand fordi sagsøgeren ikke havde andre indtægter.
han havde også arbejdet meget på produkterne. vidnet opfordrede sagsøgeren til at
tegne noget andet, og han designede to ure for en urmager. aftalen om at forhøje
acontobetalingerne fra 10.000 kr. om måneden til 20.000 kr. blev indgået fordi sagsø-
                                               - 14 -
geren ikke kunne klare sig for 10.000 kr. de ville gerne holde på ham, og salget af
hans produkter begyndte at stige. da acontobetalingerne blev nedsat, arbejdede han
ikke for dem længere. hvis virksomheden ikke havde modregnet hans gæld som sket,
ville gælden i dag have været over en million kr.
menu-kataloget hvor lysestagen fejlagtigt var angivet som designet af jørgen
melgaard, var deres første katalog. første oplag af kataloget blev hurtigt uddelt, og i
2. oplag var fejlen rettet. det var en fejl og ikke et forsøg på at nedtone sagsøgerens
navn.
"nyheder fra menu" udsendes til grossister lige før de er klar med et nyt produkt.
vidnet anser ikke dette som egentligt markedsføringsmateriale, men informati-
onsmateriale som sjældent indeholder navne.
det er meget svært for sagsøgte at kontrollere den markedsføring som foretages af
deres kunder. i begyndelsen af den periode hvor sagsøgeren designede for sagsøgte,
var virksomheden meget lille og havde ikke så let ved at slå igennem. når
virksomheden opdager at der er fejl i en kundes markedsføringsmateriale, rettes
henvendelse til kunden herom.
sagsøgte bidrager til bl.a. imercos markedsføring. det her i sagen fremlagte materiale
er et ganske lille udsnit af markedsføringsmaterialet med deres produkter.
sagsøger bidrager også til royal copenhagens markedsføring, men har meget lidt
indflydelse på markedsføringen. der er ikke mulighed for at stille krav til mar-
kedsføringen hvis virksomheden skal beholde royal copenhagen som kunde.
sagsøgte har for tiden 8-9 designere tilknyttet. ingen af dem får mere end 3% i
royalty og nogle får mindre. 4 af designerne har eksklusivaftaler med virksomheden.
de 6 produkter som sagen drejer sig om, blev gjort færdige af en ansat grafiker og
ham selv. i kina havde de prototypen til folieskæreren klar, og denne var godkendt af
sagsøgeren. der manglede kun nogle ubetydelige detaljer omkring skæret.
                                              - 15 -
henry haahr har bl.a. forklaret at han blev ansat hos sagsøgte i 1995. sagsøgeren
har ifølge sagsøgtes regnskaber fået udbetalt følgende royalty-beløb eksklusive moms
(afrundede tal):
1994:    73.000 kr.
1995: 111.000 kr.
1996: 116.000 kr.
1997: 256.000 kr.
1998: 230.000 kr.
1999: 236.000 kr.
2000: 244.000 kr.
fra 2. september 1993 fik sagsøgeren udbetalt 10.000 kr. + moms a conto om
måneden. fra juli 1996 til februar 1998 blev udbetalt 20.000 kr. a conto om måneden.
herefter blev beløbet sat ned til 13.500 kr. om måneden. fra april 1999 til december
1999 blev intet udbetalt. fra 2000 bliver der udbetalt 10.000 kr. a conto om måneden,
og der har været kvartalsvise afregninger som aftalt.
sagsøgeren opbyggede ved acontoudbetalingerne en betydelig gæld til sagsøgte.
ultimo hvert år udgjorde gælden i afrundede tal:
1994: 205.000 kr.
1995: 179.000 kr.
1996: 241.000 kr.
1997: 161.000 kr.
1998:    35.000 kr.
1999:    52.000 kr.
i begyndelsen af 1999 opdagede de at der var et momsproblem da
acontoafregningerne til sagsøgeren skulle have været uden moms. da fejlen blev
opdaget, tillod told og skat at de indbetalte 255.000 kr. til dækning af for meget
fratrukket udgående moms, og der blev ikke krævet bøde. en medarbejder på told og
skat har oplyst at sagsøgeren kan rette henvendelse til told og skat for at få udbetalt
255.000 kr., som han så kan videre sende til sagsøgte. han har sendt opgørelse
vedrørende dette til sagsøgerens revisor.
                                               - 16 -
aftalen om udbetaling af aconto-royalty var baseret på at sagsøgeren arbejdede for
sagsøgte. da han kunne se at sagsøgerens gæld ikke blev mindre ved betaling af
20.000 kr. om måneden, besluttede han at beløbet skulle nedsættes til 13.500 kr. han
betalte beløbene til sagsøgerens advokat med krav om deponering for at tvinge
sagsøgeren til at sende kreditnotaer på differencen mellem sagsøgerens månedlige
fakturaer på 20.000 kr. og 13.500 kr. som sagsøgte ville betale.
procedure
sagsøgeren har til støtte for påstand 1 gjort gældende at sagsøgeren har været
berettiget til at frigøre sig fra kontrakten med sagsøgte, både ved opsigelsen og ved
ophævelsen heraf. ved vurderingen skal der tages udgangspunkt i den skriftlige
designaftale som er udformet af sagsøgte som derfor har en koncipists ansvar og risiko
ved fortolkning af aftalen. det skal endvidere tages i betragtning at sagsøgte er den
professionelle og stærke part i aftaleforholdet, og det har sagsøgte groft udnyttet.
designaftalens bestemmelser favoriserer sagsøgte og pålægger sagsøgeren pligter
som ikke modsvares af pligter for sagsøgte. ifølge kontrakten må sagsøgeren således
ikke designe for andre inden for gave- og husholdningsartikler. sagsøgte har
heroverfor ingen markedsføringsforpligtelser, og sagsøgte afgør alene hvilke produkter
der skulle markedsføres og hvor længe.
det er helt afgørende for vurderingen af sagsøgerens muligheder for at frigøre sig fra
kontrakten at den efter sit indhold er uopsigelig. der vil derfor lettere kunne indtræde
misligholdelse, end hvis der havde været en rimelig opsigelsesbestemmelse.
det er ubestridt at parterne havde en mundtlig aftale om acontobetalinger på 20.000
kr. om måneden. sagsøgte var uberettiget til ensidigt at ændre denne aftale. selvom
det måtte lægges til grund at sagsøgte kunne ændre på den indgåede aftale med et
vist varsel, er der ikke grundlag for helt at ophøre med månedlige acontobeta linger.
sagsøgte var bekendt med at sagsøgeren var økonomisk afhængig af aftalen.
da sagsøgerens royalty har været stigende siden aftalens indgåelse, var sagsøgte ikke
                                               - 17 -
berettiget til at nedsætte de månedlige acontobetalinger med henvisning til fald i
royalty, endsige helt ophøre med at udbetale a conto hvilket end ikke blev varslet.
ifølge designaftalen påhvilede der ikke sagsøgeren nogen arbejdsforpligtelse eller
forpligtelse til at designe et bestemt antal produkter. sagsøgeren har derfor ikke mis-
ligholdt aftalen ved ikke at designe.
det er ikke dokumenteret at der er indgået en mundtlig aftale om fravigelse af
designaftalens modregningsbestemmelser. sagsøgte har således misligholdt aftalen
ved at modregne indtjent royalty fuldt ud.
det forhold at sagsøgte ønskede at deponere månedlige acontobetalinger viser, at
sagsøgte ønskede at knække sagsøgeren økonomisk. efter en periode med deponering
af for lille royalty-beløb ophørte sagsøgte helt med at betale indtil maj 1999. det er
ikke godtgjort at momsproblematikken berettigede sagsøgeren til at ophøre med at
betale til sagsøgeren. da momsproblemet blev opdaget i januar 1999, havde
sagsøgeren allerede ophævet aftalen i september 1998 som følge af manglende beta-
ling.
på baggrund heraf er aftalen væsentligt misligholdt hvorfor sagsøgeren skal have
medhold i påstand 1.
hvis man tager hensyn til de modregninger som sagsøgte har foretaget i royalty-
betalingerne, har der ikke været udbetalt over 200.000 kr. i de to første år kontrakten
løb. kontrakten giver mulighed for opsigelse i en sådan situation.
sagsøgte har flere gange tilsidesat forpligtelsen i designaftalens pkt. 2.6 vedrørende
angivelse af sagsøgerens navn. indsigelsen om at annonceringen er foretaget af andre,
kan ikke tillægges vægt. man må gå ud fra at sagsøgte har haft indblik i og medansvar
for markedsføringen. alt det fremlagte materiale er markedsføringsmateriale, også
menu-kataloget.
efter designaftalen beholdt sagsøgeren samtlige ophavsrettigheder til de af ham
designede produkter. efter forklaringerne om at produkterne blev gjort færdige af en
grafiker og bjarne hansen, og at sagsøgeren ikke har godkendt prototypen forinden
                                              - 18 -
markedsføringen blev påbegyndt, kan det lægges til grund at sagsøgte groft har
krænket sagsøgerens ophavsret til de af sagen omhandlede 6 designs, jf.
ophavsretslovens §§ 2 og 83. det er sagsøgerens suveræne ret at beslutte hvornår et
produkt er færdigdesignet og kan markedsføres. sagsøgeren har før markedsføringen
blev påbegyndt ved flere lejligheder meddelt sagsøgte at han ikke anså produkterne
for at være klar til markedsføring. på baggrund heraf har sagsøgeren krav på
godtgørelse.
godtgørelsen skal udmåles til 250.000 kr. under hensyn til at produkterne er ændret
forud for markedsføringen. derved er sagsøgeren blevet frataget muligheden for i
fremtiden at producere disse produkter. beløbet svarer til et års samlede royalty-
indtægter. processuelt skal der tages hensyn til at sagsøgeren forgæves har opfordret
sagsøgte til at oplyse om omsætningen af produkterne.
omkostningsmæssigt skal der tages hensyn til påstanden om betaling af royalty og
påstanden om at få salgstal bekræftet af en statsautoriseret revisor, idet sagsøgte har
efterkommet påstandene under sagen.
sagsøgte har til støtte for sin påstand gjort gældende:
det er rigtigt at der i menu-kataloget fra 1996 var fejl i det første oplag, men fejlen
blev rettet. henvendelsen til sagsøgtes grossister kan ikke anses som egentlig
markedsføring. de øvrige eksempler på fejl eller manglende angivelse af sagsøgerens
navn er begået af tredjemand. bjarne hansens forklaring om at sagsøgeren ikke har
mulighed for at kontrollere eller sanktionere materialet må lægges til grund ved
vurderingen af om afta- lens bestemmelse er overtrådt af sagsøgte. fejlene er under
alle omstændigheder af mindre betydning.
det er hverken erkendt eller dokumenteret at aftalen om udbetaling af 20.000 kr. om
måneden, var en aftale om mindste acontobetaling. nedsættelsen af acontobetalin-
gerne blev varslet over for sagsøgeren i rimelig tid.
ved vurderingen af parternes økonomiske mellemværende således som tingene stiller
sig i dag, må der lægges vægt på at sagsøgeren efter det oplyste kan henvende sig
                                                - 19 -
hos told og skat for at få udbetalt 255.000 kr.
aftalen mellem parterne er en aftale mellem to erhvervsdrivende og skal vurderes som
sådan. parternes samarbejde har vist at der blev modregnet mere end 25% i royalty-
betalingerne efter at man begyndte på månedlige acontobetalinger. sagsøgeren
protesterede først flere år efter over denne praksis som derfor må anses for vedtaget
af parterne. hvis det var sagsøgerens opfattelse at han havde krav på betaling af
mindst 200.000 kr. i royalty om året, blev dette ikke gjort gældende før flere år efter.
der kan derfor ikke lægges vægt på dette synspunkt.
aftalen er derfor ikke væsentligt misligholdt, og er ikke ophævet med rette.
opsigelsen af aftalen før sagens anlæg med henvisning til at sagsøgeren ikke havde
fået 200.000 kr. i royalty om året i to år i træk var ikke berettiget efter ordlyden af
kontraktens pkt. 3.6. det fremgår heraf at aftalen alene kunne opsiges hvis
producentens royalty for to på hinanden følgende år ikke overstiger ialt 200.000 kr.
dette har ikke været tilfældet på noget tidspunkt i kontraktens løbetid.
det har ikke været gjort tilstrækkeligt klart for sagsøgte at sagsøgeren protesterede
mod iværksættelse af produktion og markedsføring af de af sagen omhandlede 6
produkter. sagsøgte foretog finpudsning af produkterne og påbegyndte
markedsføringen - efter at have oplyst sagsøgeren herom. ved vurderingen af
berettigelsen heraf skal der tages hensyn til at dispositionerne er foretaget ud fra et
ønske om at fortsætte samarbejdet og om at undgå et betydeligt erstatningskrav mod
sagsøgeren vedrørende produkter som ikke blev sat i produktion.
hvis sagsøgeren får medhold i påstand 2, skal der ved udmåling af godtgørelse tages
hensyn til at sagsøgeren løbende har fået og vil få royalty af de markedsførte
produkter. markedsføringen har derfor på ingen måde påført sagsøgeren tab.
de problemer der måtte have været i samarbejdet undervejs er nu løst, og der
foreligger ikke misligholdelse fra sagsøgtes side.
                                               - 20 -
rettens begrundelse og resultat
kontrakten mellem parterne var udformet af sagsøgte og indeholdt væsentlige
begrænsninger i sagsøgerens adgang til at designe for andre. sagsøgeren var
økonomisk helt afhængig af de royalty-betalinger han fik i henhold til kontrakten.
kontrakten var uopsigelig og kunne kun bringes til ophør af sagsøgeren i tilfælde af
sagsøgtes væsentlige misligholdelse.
i tilslutning til kontraktens bestemmelser om betaling af royalty blev indgået aftale om
månedlig betaling af 20.000 kr. a conto. det er ikke bevist at aftalen indebar en ret for
sagsøgeren til som minimum at modtage 20.000 kr. i royalty om måneden. det er
heller ikke bevist at der var indgået aftale om at sagsøgte kunne modregne mere end
25% i de kvartalsvise royalty-afregninger.
uanset at sagsøgeren på et tidspunkt havde opbygget en betydelig restance til
sagsøgte, kan retten ikke lægge til grund at sagsøgte på baggrund af de indgåede
aftaler havde ret til at nedsætte de månedlige acontobetalinger. ved i perioder helt at
undlade at betale royalty til sagsøgeren har sagsøgte således tilsidesat sine forpligtel-
ser overfor sagsøgeren.
efter en samlet vurdering af aftalegrundlaget, forholdet mellem parterne og
betydningen af sagsøgtes misligholdelse overfor sagsøgeren anser retten ophævelsen
af aftalen ved skrivelsen af 7. september 1998 for berettiget. sagsøgeren får derfor
medhold i påstand 1.
vedrørende sukkerskål, sukkerske, flødekande, suppeske og æggebæger kan det efter
sagsøgerens og bjarne hansens forklaringer lægges til grund at sagsøgeren ikke har
godkendt disse til markedsføring, og at sagsøgte ændrede på sagsøgerens designs før
produkterne blev markedsført. dette indebærer en forsætlig krænkelse af sagsøgerens
ophavsret til sine designs, jf. ophavsretslovens § 2.
sagsøgeren har derfor krav på rimeligt vederlag for udnyttelsen, jf. ophavsretslovens §
83, stk. 1. under hensyn til den fordel som sagsøgte har haft ved at kunne
markedsføre sagsøgerens nævnte fem produkter i mere end to år, uden at prototypen
var godkendt af sagsøgeren, finder retten at et rimeligt vederlag kan fastsættes til
                                             - 21 -
100.000 kr.
vedrørende folieskæreren er det ikke godtgjort at prototypen ikke var godkendt til
markedsføring af sagsøgeren, inden samarbejdet blev afbrudt. retten vil derfor ikke
give sagsøgeren medhold på dette punkt.
sagsomkostningerne er fastsat under hensyntagen til de af sagsøgeren i stævningen
nedlagte påstande som under sagen er efterkommet af sagsøgte.
            thi kendes for ret
sagsøgte, danish steel house a/s, skal anerkende at den mellem parterne indgåede
designaftale af 2. juli 1993 med rette er ophævet af sagsøgeren, nicolas nicolaou.
sagsøgte tilpligtes at anerkende at designrettighederne til sukkerskål, sukkerske,
flødekande, suppeske, æggebæger og folieskærer der er anført i sagens bilag 13, til-
kommer sagsøgeren, og at sagsøgeren ikke har meddelt sagsøgte tilladelse til at
producere og sælge de nævnte produkter.
sagsøgte frifindes for så vidt angår påstanden om manglende tilladelse til at producere
og sælge folieskærer.
sagsøgte skal inden 14 dage betale 100.000 kr. til sagsøgeren med procesrente fra
den 17. august 1999.
i sagsomkostninger skal sagsøgte inden 14 dage betale 30.000 kr. til sagsøgeren.
              jens feilberg
ole faarup                     flemming skouboe
                      - 22 -
              (sign.)
 udskriftens rigtighed bekræftes
p. j. v. sø- og handelsretten, den
