                             højesterets dom
                      afsagt mandag den 19. december 2016
sag 235/2015
(1. afdeling)
a
(advokat thomas stigaard hansen, beskikket)
mod
codan forsikring a/s
(advokat christina neugebauer)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten på frederiksberg den 4. juni 2014 og af østre
landsrets 9. afdeling den 17. juni 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, jens peter
christensen, kurt rasmussen og lars apostoli.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, codan forsikring a/s, skal anerkende
fuld dækningspligt for hans personskade ved færdselsuheldet den 19. november 2010,
subsidiært yde erstatning med 2/3 og mere subsidiært 1/3.
codan forsikring a/s har påstået stadfæstelse, subsidiært fradrag i erstatningen med en af
højesteret fastsat brøkdel.
supplerende sagsfremstilling
retslægerådet har i en erklæring af 20. oktober 2016 besvaret en række supplerende spørgs-
mål. af erklæringen fremgår bl.a.:
                                         - 2 -
”spørgsmål 5b
…
det bedes ligeledes oplyst, om der … er nogen lægefaglig dokumentation for eller op-
lysninger om, at a var ude af stand til at forstå, hvad han foretog sig.
…
det må antages, at sagsøgers handleevne og forståelse af egen situation i udtalt grad har
været præget og påvirket af den svære sindssygdomstilstand, som han var i.
…
spørgsmål 6
er det ud fra de nu foreliggende akter muligt at bedømme, om a var påvirket af alkohol,
stoffer eller andet på uheldstidspunktet den 19. november 2010 ?
…
det er ikke muligt sikkert at fastslå om sagsøger var påvirket på tidspunktet for uheldet.
påvisning af ketaminen ved retskemisk analyse … kan tilskrives, at der som led i den
akutte traumebehandling blev behandlet blandt andet med dette lægemiddel den
19.11.10, første gang klokken 06.00…
spørgsmål 8
den 17. november 2010 er til journalen kl. 14:00 bl.a. noteret:
”objektiv psykisk:
vågen og klar, kontakten læderet. der er sparsom blik kontakt. tidvis råbende og ud-
skældende. p.t. findes uændret psykotisk med forfølgelsesforestillinger, er helt uden
sygdomserkendelse og kan ikke overtales til indlæggelse. pt. skønnes ikke akut homi-
eller suicidaltruet for pt., om end der utvivlsomt er lidt bekymring for pt.s mors sikker-
hed, nu hvor det er vaslet, at han vil blive indlagt.”
den 30. november 2010 er til journalen kl. 12.00 bl.a. noteret:
”… pt. har overfor personale givet udtryk for at han har et ønske om at dø.
ved samtalen i dag er pt. fåmælt og afvisende i kontakten …
vågen, klar, orienteret. pt. er fåmælt, afvisende og garderet i kontakten. lettere vredla-
den. fremkomme med paranoide forestillinger. afviser hallucinatoriske oplevelser.
man kan mistænke at pt. dissimulerer. vurderes som værende psykotisk. potentielt sui-
cidalfarlig.”
den 3. december 2010 er til journalen kl. 10.30 bl.a. noteret:
”… fortsat suicidal og kan ikke tage afstand fra dette, men er bevidst om sin situation
og vurderer selv, at han pga. sin fysiske tilstand får svært ved at gennemføre suicidum.”
den 20. december 2010 er til journalen kl. 14.00 bl.a. noteret:
                                              - 3 -
     ”pt. benægter ud over dette alle andre symptomer, beskriver om episoden op til indlæg-
     gelsen, at nogen specifikke var efter ham, og han flygtede derfra, og at det var en be-
     vidst handling, at han kørte i modsat retning. udover dette har pt. ikke særligt lyst til at
     tale mere.”
     på bl.a. den baggrund spørges, om det er overvejende sandsynligt, at skadelidte i tiden
     op til den 19. november 2010 var ude af stand til at forstå, at han tog sin moders bil-
     nøgler.
     …
     det må antages, at sagsøger i gængs forstand ”forstår/erkender”, at han tager sin mors
     bilnøgler, men handlingen og motivet for denne har baggrund i det realitetstab han på
     grund af psykose er præget af. sagsøgers oplevelse og forestillinger har for ham selv
     virkelighedspræg, og hans handlinger følger heraf.
     …
     spørgsmål 11
     retslægerådet bedes, … oplyse, om det lægefagligt bedømt er overvejende sandsynligt,
     at appellanten overhovedet ikke var i stand til at overveje og vurdere rækkevidden af sin
     handling, da han kørte på motorvejen med mellem 109 og 126 km/t mod færdselsretnin-
     gen og førte bilen direkte mod lastbilen ?
     der henvises til besvarelsen af spørgsmål 8.”
retsgrundlag
færdselslovens § 101 og § 103 har følgende ordlyd:
     ”§ 101. den, der er ansvarlig for et motordrevet køretøj, skal erstatte skader, som køre-
     tøjet volder ved færdselsuheld eller ved eksplosion eller brand, der hidrører fra brænd-
     stofanlæg i køretøjet.
     stk. 2. erstatningen for personskade eller tab af forsørger kan nedsættes eller bortfalde,
     hvis skadelidte eller afdøde forsætligt har medvirket til skaden. erstatningen kan endvi-
     dere nedsættes og i særlige tilfælde bortfalde, hvis skadelidte eller afdøde ved grov
     uagtsomhed har medvirket til skaden.
     stk. 3. erstatningen for tingsskade kan nedsættes eller bortfalde, hvis skadelidte forsæt-
     ligt eller uagtsomt har medvirket til skaden
     § 103. personskade eller tab af forsørger, der er en følge af sammenstød mellem motor-
     drevne køretøjer, erstattes efter reglerne i § 101, stk. 1 og 2.
     stk. 2. sker der tingsskade ved sammenstød mellem motordrevne køretøjer, afgøres det
     under hensyn til de foreliggende omstændigheder, om og med hvor stort et beløb erstat-
     ning bør ydes”
                                               - 4 -
bestemmelserne fik deres nuværende ordlyd ved lov nr. 495 af 27. november 1985. lovfor-
slaget bygger på betænkning nr. 1036/1985 om erstatning og forsikring for skader opstået ved
benyttelse af motordrevne køretøjer. i betænkningen hedder det bl.a. s. 76-163:
      ”4.5.      udvalgets overvejelser.
      selv om man i det seneste tiår har kunnet konstatere en nedgang i antallet af personska-
      der i trafikken, finder udvalget grund til at understrege, at den motoriserede trafik inde-
      bærer en særdeles betydelig fare for andre trafikanters liv og helbred. det gælder navn-
      lig for fodgængere og cyklister. blot et øjebliks uopmærksomhed fra en sådan trafikants
      side eller et barns handling i kådhed, kan få helt uforholdsmæssigt alvorlige følger for
      den pågældende. da ikke blot børn, men også unge, midaldrende og ældre erfarings-
      mæssigt ikke vedvarende under deres færden kan optræde så forsigtigt, som de – også
      efter deres egen opfattelse – i og for sig burde, må det efter udvalgets opfattelse være
      rimeligt, at anlægge det synspunkt, at den meget betydelige risiko, den omfattende mo-
      toriserede trafik medfører, i øget udstrækning gennem trafikerstatningsordningen bør
      bæres af den motoriserede trafik gennem færdselslovens særlige ansvars- og forsik-
      ringsordninger. selv om den eksisterende sociale lovgivning i de fleste tilfælde vil føre
      til, at også den skadelidte, som har udvist egen skyld, ikke kommer til at stå helt uden
      dækning, taler væsentlige sociale og humanitære hensyn efter udvalgets opfattelse for at
      sikre sådanne skadelidte en videregående økonomisk dækning for personskade. især må
      det forekomme rimeligt, at der gennem en lempelse af reglerne om egen skyld sikres de
      børn og unge, der – ofte på grund af et øjebliks ubetænksomhed eller kådhed – alvorligt
      skades af den motoriserede trafik, økonomisk baggrund for den langvarige og omfat-
      tende genoptræning, der ofte er nødvendig, for at de atter kan komme til at fungere selv-
      stændigt og få en meningsfuld tilværelse. også med hensyn til erstatning for tab af for-
      sørger taler sociale hensyn efter udvalgets opfattelse for en lempelse af reglerne om
      egen skyld.
      da de eksisterende bestemmelser om egen skyld efter udvalgets mening ikke kan anta-
      ges at have nogen væsentlig præventiv funktion for så vidt angår personskader, finder
      udvalget ikke, at hensynet til forebyggelse af ulykker kan anføres imod en lempelse af
      reglerne om egen skyld. udvalget finder også grund til at fremhæve, at en lempelse af
      egenskyldsreglerne som følge af den lovpligtige forsikringsordning ikke vil lægge en
      urimelig byrde på den enkelte skadevolder.
      på den anden side finder udvalget det ikke rimeligt eller forsvarligt at fastslå et erstat-
      ningsansvar på objektivt grundlag uden hensyn til egen skyld i de relativt få tilfælde,
      hvor skadelidte har medvirket forsætligt til skaden, f.eks. i forbindelse med selvmords-
      forsøg, hvorfor domstolene i dette tilfælde bør have adgang til at lade erstatningen bort-
      falde eller eventuelt nedsætte. på tilsvarende måde bør der være adgang til at lade for-
      sørgertabserstatning bortfalde eller nedsætte. det vil efter udvalgets opfattelse være na-
      turligt i de nævnte tilfælde at lade erstatningen bortfalde, men udvalget har dog ikke
      fundet at burde afskære muligheden for alene at nedsætte erstatningen, f.eks. i tilfælde,
      hvor skadelidtes medvirken må antages at være en følge af sindssygdom, åndssvaghed
      eller forbigående sindsforvirring, uden at der foreligger en tilstand som omhandlet i
      myndighedslovens § 64.
      …
                                                - 5 -
      kapitel 10
      resumé af udvalgets overvejelser og forslag
      …
      10.3. ændring af reglerne om egen skyld m.v.
      … under hensyn hertil og til retstilstanden i de øvrige nordiske lande, hvor der kan ske
      en lempelse af erstatningsansvaret i tilfælde af groft uagtsom medvirken fra skadelidtes
      side, finder udvalget, at der også i danmark fortsat bør være adgang til at lade erstatnin-
      gen nedsætte eller bortfalde når der foreligger en meget grov uagtsomhed fra skadelid-
      tes side, jfr. nærmere betænkningens kapitel 4.5.
      udvalget finder det så meget desto mindre rimeligt eller forsvarligt ubetinget at fastslå
      et erstatningsansvar på objektivt grundlag uden hensyn til skadelidtes egen skyld i de
      relativt få tilfælde, hvor skadelidte har medvirket forsætligt til skaden, f.eks. i forbin-
      delse med selvmordsforsøg. domstolene bør derfor i disse tilfælde have adgang til at
      lade erstatningen bortfalde eller eventuelt nedsætte denne.
      ...
      10.4. ændring af reglerne om sammenstød for så vidt angår personskade.
      ...
      udvalget stiller på den baggrund forslag om, at de foreslåede regler om objektivt ansvar
      og egen skyld, for så vidt angår fodgængere, cyklister og passagerer, tilsvarende skal
      gælde med hensyn til personskade, der i sammenstødstilfælde har ramt førere af motor-
      drevne køretøjer. der foreslås derimod ingen ændring af sammenstødsreglerne for så
      vidt angår tingsskade.
      ...
      til § 101, stk. 2.
      ...
      såfremt skadelidte forsætligt har medvirket til skaden, vil erstatningen som udgangs-
      punkt skulle bortfalde. kun under særlige omstændigheder kan der i denne situation
      blive tale om at yde skadelidte eller skadelidtes efterladte erstatning, og i så fald må det
      antages, at erstatningen som hovedregel nedsættes.
      ...
      til nr. 2 [§ 103]
      ...
      den foreslåede ændring af sammenstødsreglen indebærer, at der for så vidt angår per-
      sonskade gælder et objektivt erstatningsansvar for det andet i sammenstødet implicerede
      køretøj, og at det er reglen i § 101, stk. 2, om egen skyld, der finder anvendelse på
      spørgsmålet om eventuel nedsættelse eller bortfald af førerens erstatning.
      ...”
i bemærkningerne til lovforslaget hedder det bl.a. (folketingstidende 1985-86, 1. samling,
tillæg a, lovforslag nr. l 7, sp. 312-321):
      ”almindelige bemærkninger
      ...
                                                - 6 -
       2. lovforslaget bygger på betænkning nr. 1036/1985 om erstatning og forsikring for
       skader opstået ved benyttelse af motordrevne køretøjer. betænkningen er afgivet af ju-
       stitsministeriets trafikerstatningsudvalg, som blev nedsat i 1975 med den opgave at
       foretage en gennemgang af færdselslovens regler om erstatning og forsikring og frem-
       komme med de forslag, som gennemgangen gav anledning til.
       ...
       3.3. forbedring af førerens stilling ved personskade som følge af sammenstød
       … udvalget finder heller ikke, at præventive hensyn taler imod den foreslåede lempelse
       af egenskyldsreglerne i sammenstødstilfælde, da ordningen alene skal gælde for person-
       skade, og da udvalget forudsætter, at erstatningen ved uheld, som står i forbindelse med
       selvmord og selvmordsforsøg, altid vil bortfalde eller eventuelt blive nedsat som følge
       af, at skadelidte anses for at have handlet forsætligt eller groft uagtsomt.
       ...
       justitsministeriet kan tiltræde udvalgets synspunkter og har derfor foreslået, at færd-
       selslovens særlige regler om sammenstodstilfælde ændres, således at den personskade,
       som ved sammenstød forvoldes på føreren, ejeren eller brugeren, vil kunne kræves er-
       stattet af det andet motorkøretøjs ansvarsforsikring i kraft af det objektive erstatningsan-
       svar.
       justitsministeriet er opmærksom på, at der ved forslaget alene sker en udvidet erstat-
       ningsretlig beskyttelse af føreren i sammenstodstilfælde, mens dette ikke er tilfældet
       ved eneulykker.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om a har krav på erstatning for den personskade, som han pådrog sig ved
færdselsulykken den 19. november 2010 efter sammenstød med en lastbil på
amagermotorvejen, hvor han var kørt imod færdselsretningen. spørgsmålet er, om codan
forsikring a/s som ansvarsforsikringsselskab for lastbilen er forpligtet til at erstatte skaden,
eventuelt efter nedsættelse af erstatningen, såfremt a forsætligt eller groft uagtsomt har
medvirket hertil, jf. færdselslovens § 103, stk. 1, jf. § 101, stk. 2.
af de grunde, der er anført af landsretten – som findes bestyrket ved retslægerådets besva-
relse af spørgsmål 8 og 11 i den supplerende erklæring af 20. oktober 2016 – tiltræder høje-
steret, at a forsætligt har medvirket til skaden, og at han ikke som følge af sin sindssygdom
manglede evnen til at handle fornuftsmæssigt i forbindelse med sin kørsel.
der skal herefter tages stilling til, om erstatningen skal nedsættes eller bortfalde i medfør af
færdselslovens § 103, stk. 1, jf. § 101, stk. 2, 1. pkt.
                                                - 7 -
det fremgår af forarbejderne, at erstatningen som udgangspunkt skal bortfalde, hvis skade-
lidte forsætligt har medvirket til skaden, f.eks. i forbindelse med selvmordsforsøg, men at det
kan komme på tale alene at nedsætte erstatningen i tilfælde, hvor skadelidtes medvirken må
antages at være en følge af sindssygdom mv., uden at der foreligger en tilstand som omhand-
let i myndighedslovens § 64, nu erstatningsansvarslovens § 24 b (betænkning nr. 1036/1985
om erstatning og forsikring for skader opstået ved benyttelse af motordrevne køretøjer s. 77).
i det foreliggende tilfælde, hvor a udførte sit selvmordsforsøg ved med høj hastighed at køre
ind i en modkørende lastbil, hvorved han udsatte lastbilens fører og andre trafikanter for
alvorlig fare, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for at fravige udgangspunktet om, at
erstatningen skal bortfalde.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen til codan forsikring a/s betale 75.000 kr.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
