                       højesterets kendelse
                            afsagt torsdag den 23. juli 2015
sag 4/2015
a
(advokat axel grove)
mod
tryg forsikring a/s
(advokat pia hjort mehlbye)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i glostrup den 14. juli 2014 og af østre
landsrets 22. afdeling den 3. oktober 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: niels grubbe, michael rekling og lars hjortnæs.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at indkæredes, tryg forsikring a/s’, begæring om at
fremlægge egen læges journal inklusive lægens egne konsultationsnotater fra den 17. august
1999 til den 17. august 2004 ikke imødekommes.
tryg forsikring a/s har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har til støtte for sin påstand anført bl.a., at en skadelidt i en sag om erhvervsevnetabserstat-
ning ikke er forpligtet til at fremlægge journaloplysninger for mere end 3 år forud for ska-
destidspunktet, når det hverken er dokumenteret eller sandsynliggjort, at materialet vil have
konkret betydning for sagens vurdering, herunder for retslægerådets udtalelse. retslægerådet
har ikke på noget punkt præciseret, hvilke omstændigheder i sagen, der gør det nødvendigt at
fremkomme med journaloplysninger, der er mere end 3 år gamle, uanset at retslægerådet har
efterspurgt materialet efter en lægelig gennemgang af sagen.
                                                   - 2 -
endvidere er det ikke gjort gældende, at der foreligger forudbestående lidelser af betydning
for vurderingen af sagen, ligesom arbejdsskadestyrelsen heller ikke under sin sagsbehandling
har antydet, at der skulle foreligge forudbestående lidelser af betydning for sagen. derfor kan
spørgsmål om, hvorvidt forudbestående lidelser har haft betydning for den aktuelle skade,
principielt ikke stilles, idet der i så fald er tale om en bevisførelse vedrørende ikke omtvistede
omstændigheder. herudover er der ikke nogen af de af parterne stillede spørgsmål, som ikke
kan besvares på baggrund af det journalmateriale, der allerede er forelagt retslægerådet –
tværtimod er spørgsmålene netop begrænset til det foreliggende materiale.
da udgangspunktet i retsplejelovens regler om tredjemandsedition er, at læger har tavsheds-
pligt, må en nogenlunde tilsvarende begrænsning indlægges i retsplejelovens regler om parts-
edition for ikke at omgå denne tavshedspligt. såfremt der opstilles et afgørende kriterium for,
om det kan ”udelukkes”, at der i de omhandlede lægejournaler vil kunne være oplysninger af
betydning for retslægerådets besvarelse, vil det give forsikringsselskaberne en vid adgang til
at forlange udlevering af journalmateriale for 5 år forud for skadestidspunktet og dermed op-
lysninger, som er helt irrelevante for sagen, uden at der opsættes nogen form for forsvar for
skadelidte. dette gælder tilsvarende, hvis det accepteres, at man uden videre kan stille brede
spørgsmål om ”andre forhold” til retslægerådet, når disse ikke er underbygget af oplysninger,
som sandsynliggør, at ”andre forhold” er af betydning for sagens vurdering. en editionsbe-
gæring, som ikke er begrundet i eksisterende oplysninger om eventuelle forudbestående li-
delser, vil endvidere være i strid med retsplejelovens § 341, når det ikke er gjort gældende og
i et vist omfang sandsynliggjort, at der er forudbestående gener af betydning for sagen. den
omstændighed, at retslægerådet i sin instruks generelt udbeder sig 5 års journaler uden nær-
mere begrundelse, kan heller ikke indebære en forpligtelse for en part til at tåle et editions-
pålæg i samme omfang. betingelserne for at meddele partsedition er derfor ikke opfyldt, jf.
retsplejelovens § 298, stk. 1, og § 300.
tryg forsikring har heroverfor anført bl.a., at det er et naturligt led i en erstatningssag, som
relaterer sig til en persons helbred, og som skal forelægges for retslægerådet, at vedkommen-
des helbred belyses i en efter retslægerådets opfattelse tilstrækkelig grad. det kan ikke være
af afgørende betydning for kærende personligt, om der som led i sagen fremlægges lægeligt
materiale for 2 år eller 5 år før det aktuelle uheld. en eventuel interesse fra kærendes side i, at
                                              - 3 -
relevante oplysninger ikke kommer frem, er i sagens natur ikke beskyttelsesværdig. kærende
er som kravstiller endvidere både forpligtet til at oplyse sagen og dokumentere sit krav, her-
under ved at frembringe et fyldestgørende grundlag for retslægerådets og rettens vurdering af
spørgsmålet om medicinsk årsagssammenhæng. kærende skal frembringe et fornødent sikkert
grundlag for at få tilsidesat arbejdsskadestyrelsens vurdering af kærendes mén og erhvervs-
evnetab, hvorfor det også burde være i kærendes egen interesse at få tilvejebragt en klar, vel-
funderet og retvisende udtalelse fra retslægerådet. det er af afgørende betydning for retslæ-
gerådets vurdering af de medicinske årsagsforhold, at der sker en fuld afdækning af kærendes
mulige forudbestående eller konkurrerende gener/forhold, der har medført kærendes nuvæ-
rende helbredsmæssige tilstand. såfremt det måtte vise sig, at der ikke foreligger forud-
bestående eller konkurrerende forhold af betydning, vil dette i sagens natur også have betyd-
ning for retslægerådets besvarelse af spørgsmålet om årsagssammenhæng.
arbejdsskadestyrelsen har i øvrigt fastslået, at kærendes samlede helbredstilstand er påvirket
af dels fysiske gener, dels non-organiske symptomer, samt psykiske forhold, som ikke kan
henregnes til færdselsuheldet den 17. august 2004. hertil kommer, at kærende i april 2006 var
udsat for vold på sin arbejdsplads. der er således konkrete indikationer for, at der foreligger
forudbestående og/eller konkurrerende forhold i denne sag.
en forelæggelse på det foreliggende grundlag vil betyde, at retslægerådet skal afgive en ud-
talelse om årsagssammenhæng uden at have kendskab til central lægelig dokumentation.
dette indebærer en betydelig risiko for, at retslægerådets udtalelse ikke vil være retvisende,
hvilket – henset til at retslægerådets udtalelser sædvanligvis tillægges betydelig bevismæssig
betydning ved afgørelse af erstatningssager – er betænkeligt. formålet med at indhente en
udtalelse fra retslægerådet er netop at tilvejebringe det bedst mulige beslutningsgrundlag for
den myndighed eller domstol, der skal træffe afgørelse i sagen.
det fremgår af retslægerådets anmodning om yderligere journalmateriale, at der har været
foretaget en meget grundig indledende lægelig forberedelse af sagen. når retslægerådet gene-
relt beder om at få egen læges journal for mindst 5 år før det aktuelle uheld, kan materialet
ikke udelukkes at være af betydning for sagens udfald, og det er op til retslægerådet at vur-
dere, om oplysninger er relevante. det er ikke på anden vis, eller på en mindre hensynsfuld
måde, muligt at fremskaffe en objektiv, fuldstændig og ucensureret kronologisk gennemgang
                                              - 4 -
af kærendes samlede helbredsmæssige forhold end ved anmodning om fuld lægejournal. dette
gælder så meget desto mere, når retslægerådet, som i nærværende sag, konkret anmoder om
de pågældende oplysninger. endvidere må det lægges til grund, at retslægerådet er fagligt
kompetent til at vurdere, hvilke lægelige akter der er behov for i forbindelse med en forelæg-
gelse.
kærende har under sagen ønsket at gøre brug af retslægerådets kompetence vedrørende vur-
deringen af den medicinske årsagssammenhæng og må derfor respektere retslægerådets op-
fattelse af, hvilke oplysninger en sådan vurdering kræver.
retslægerådets efterspørgsel af egen læges journal fra 1999 til 2004 er konkret relateret til
besvarelsen af kærendes spørgsmål, og retslægerådet er afskåret fra at udtale sig om forud-
bestående forhold og andre mulige/sandsynlige årsager, medmindre rådet forelægges oplys-
ninger herom. materialet har derfor en ikke uvæsentlig betydning for retslægerådets vurde-
ring af sagen.
der kan i øvrigt også fremgå andre relevante lægefaglige oplysninger i egen læges journal,
som har betydning for den lægefaglige vurdering af sagen, og som i visse tilfælde kan give
rådet anledning til at efterspørge yderligere materiale. baggrunden for, at retslægerådet efter-
spørger en periode på 5 år forud for uheldsdatoen, er at journalmaterialet for denne periode
efter rådets erfaring, ” … er af helt afgørende betydning for rådets besvarelse af de stillede
spørgsmål”, som det fremgår af retslægerådets tjekliste på rådets hjemmeside.
såfremt retslægerådet ikke får forelagt det relevante lægelige materiale, som rådet konkret
beder om med henblik på at besvare de stillede spørgsmål, kan det i værste fald underminere
retslægerådets rolle som et sagkyndigt, uafhængigt og centralt organ. netop uafhængigheden
medvirker til at sikre, at retslægerådets udtalelser ikke præges af uvedkommende hensyn, og
det må anses for overordentligt vigtigt, at der i videst muligt omfang skabes almindelig tillid
til, at retslægerådets udtalelser netop ikke præges af uvedkommende hensyn. hvis retslæge-
rådet skulle være afhængigt af, hvad parterne (eller skadelidtes egen læge) vurderede skulle
tilgå retslægerådet, ville dette radikalt ændre både rådets karakter og funktion samt risikere at
sænke kvaliteten af udtalelserne markant.
                                               - 5 -
kærendes frygt for, at et editionspålæg i denne sag kan medføre, at forsikringsselskaberne i
alle sager uden videre vil kunne forlange 5 års journaler forud for skadestidspunktet, er ikke
velfunderet, idet retslægerådet netop har foretaget en konkret vurdering af, hvilket materiale
der skal tilgå rådet i sagen.
beskyttelseshensynet til parter er notorisk mindre end til andre interessenter i sagen, idet par-
terne selv har rådighed over sagen. lægers tavshedspligt er derfor ikke relevant i denne sam-
menhæng, idet akterne forudsættes indhentet af kærende selv og således med dennes sam-
tykke til at fremsende de pågældende oplysninger.
endvidere må hensynet til sagens rette oplysning veje tungere end hensynet til kærende. ge-
nerelle henvisninger til, at fremlæggelsen af lægejournalen ikke skal ske under hensyn til, at
fremkomsten af personfølsomme oplysninger er uden betydning for sagen, fører ikke til, at
fremlæggelse ikke skal ske, jf. højesterets kendelse af 10. oktober 2006 (ufr 2007.196).
kærende bør derfor pålægges at fremlægge egen læges journal i overensstemmelse med
retslægerådets anmodning herom, idet det ikke på forhånd kan udelukkes, at materialet kan
have betydning for sagen, jf. retsplejelovens § 298, stk. 1, og § 300.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at det ikke kan udelukkes, at
der i as lægejournal fra den 17. august 1999 og frem til skadestidspunktet vil kunne være
oplysninger af betydning for retslægerådets besvarelse af de stillede spørgsmål og rettens
afgørelse i sagen.
herefter stadfæster højesteret kendelsen.
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
