                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 28. november 2012
sag 22/2012
(1. afdeling)
danadvice ved bjarne ovesen
(advokat jens bilde jørgensen)
mod
a
(advokat jens brusgaard)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i kolding den 3. november 2010 og dom af
vestre landsrets 15. afdeling den 19. september 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, poul søgaard, jon stokholm, michael
rekling og oliver talevski.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, danadvice ved bjarne ovesen, har gentaget sin påstand om, at sagen hjemvises
til fortsat behandling ved byretten.
indstævnte, a, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
danadvice ved bjarne ovesen indleverede til retten i kolding en stævning af 5. januar 2010
mod a med påstand om betaling af 39.146 kr. med tillæg af renter.
                                                - 2 -
den 6. januar 2010 anmodede danadvice ved bjarne ovesen fogedretten i kolding om at
foretage arrest hos a for det nævnte krav.
fogedretten nægtede at fremme anmodningen om arrest, og i fogedrettens kendelse af 15.
januar 2010 hedder det herom bl.a.:
      ”fogedretten finder …, at bjarne ovesens krav må anses for forældet således at kravet
      ikke længere består. fogedretten foretager derfor ikke arrest som anmodet af bjarne
      ovesen.”
bjarne ovesen kærede fogedrettens afgørelse til landsretten, der den 24. februar 2010 stadfæ-
stede fogedrettens afgørelse. det hedder i kendelsen bl.a.:
      ”bjarne ovesen støtter sit krav mod a på to fakturaer udstedt henholdsvis den 9. april
      2003 og den 5. maj 2003. efter rentepåstanden lægger landsretten til grund, at forfalds-
      dag var den 1. juni 2003. bjarne ovesens krav forældes således som udgangspunkt den
      1. juni 2008, jf. herved forældelseslovens § 3, stk. 1, jf. § 29, jf. § 30, stk. 1.
      udgangspunktet ændres ikke af, at bjarne ovesen før fristens udløb har anmeldt sit krav
      i as konkursbo, idet boets kurator ved brev af 23. marts 2004 har meddelt bjarne ove-
      sen, at der ikke ville blive dækning til simple fordringer, jf. forældelseslovens § 20, stk.
      4, 1. pkt.
      bjarne ovesen har imidlertid før forældelsesfristens udløb tillige anmeldt sit krav under
      den gældssaneringssag for a, der blev indledt i december 2006. bjarne ovesen modtog
      den 1. november 2007 brev fra skifteretten om, at a var blevet nægtet gældssanering.
      forældelsesfristen for bjarne ovesens krav udløb herefter den 1. november 2008, jf.
      forældelseslovens § 20, stk. 4, 2. pkt.
      det tiltrædes af de grunde, som fogedretten har anført, at der ikke er grundlag for at
      bringe forældelseslovens § 14 i anvendelse.
      da bjarne ovesens begæring om, at der foretages arrest for fordringen, først er indgivet
      den 6. februar [rettelig januar] 2010, tiltrædes det, at fordringen er forældet, og at begæ-
      ringen derfor ikke er taget til følge, jf. retsplejelovens § 628, stk. 2.
      landsretten stadfæster derfor kendelsen.”
retten i kolding afviste ved kendelse af 3. november 2010 den retssag om kravet, der var
anlagt ved stævningen af 5. januar 2010. begrundelsen var, at landsretten i sin afgørelse af 24.
februar 2010 havde taget stilling til kravets eksistens og fastslået, at det var forældet. lands-
rettens afgørelse havde derfor retskraft.
                                               - 3 -
bjarne ovesen indbragte retten i koldings kendelse om afvisning for landsretten, som ved
dom af 19. september 2011 stadfæstede kendelsen.
spørgsmålet om afvisning er herefter indbragt for højesteret.
anbringender
danadvice ved bjarne ovesen har anført, at en afgørelse om, at der ikke skal foretages arrest
på grund af forældelse af det krav, som arrestanmodningen støttes på, ikke er til hinder for
anlæg af retssag (negativ retskraft). dette gælder, selv om afgørelsen er stadfæstet af landsret-
ten under et kæremål. en sådan afgørelse er derfor ikke til hinder for, at den, der har anmodet
om arrest, kan anlægge retssag om det krav, som arrestanmodningen blev støttet på. det er i
den forbindelse ikke afgørende, at der ikke gøres nye anbringender gældende vedrørende for-
ældelsesspørgsmålet. fogedrettens og landsrettens afgørelser er truffet på et summarisk
grundlag.
a har anført, at spørgsmålet om forældelse har været udtømmende prøvet af fogedretten og
landsretten i forbindelse med bjarne ovesens anmodning om arrest. såvel fogedretten som
landsretten fandt, at kravet, som anmodningen om arrest blev støttet på, var forældet. afgørel-
sen har retskraft i retssagen mellem parterne om kravets eksistens. bedømmelsen af spørgs-
målet om forældelse påvirkes ikke af, om bedømmelsen sker i forbindelse med en anmodning
om arrest eller under et civilt søgsmål. både fogedretten og landsretten har taget stilling til
forældelsesspørgsmålet på et fuldt forsvarligt grundlag.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om rettens stillingtagen til et kravs eksistens i en sag om foretagelse af arrest,
der nægtes fremmet, har retskraft med den virkning, at den, der har anmodet om arrest, er af-
skåret fra at anlægge retssag om kravet.
det særlige spørgsmål om retskraft af afgørelser truffet på et fogedretligt område må i mangel
af nærmere regulering som i f.eks. retsplejelovens § 600 om umiddelbare fogedforretninger
afgøres område for område.
                                                - 4 -
arrest er et foreløbigt retsmiddel, der – når arrest foretages – skal følges op af en retssag for at
få endeligt fastslået, om vedkommende har den påståede ret, og om arresten er lovligt gjort, jf.
retsplejelovens §§ 634-636. under en sådan sag om kravets eksistens og arrestens lovlighed
har en afgørelse om, at arrest skal foretages, ikke retskraft. der skal ske en selvstændig prø-
velse af, om kravet eksisterer. dette gælder, selv om landsretten eller højesteret under kære
vedrørende arrestanmodningen har taget stilling til kravets eksistens.
for at stille parterne lige finder højesteret, at en afgørelse om at nægte arrest på tilsvarende
måde heller ikke har retskraft i en efterfølgende retssag om, hvorvidt kravet eksisterer.
højesteret ophæver herefter landsrettens dom og byrettens kendelse og hjemviser sagen til
fortsat behandling ved byretten.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for byret, landsret og højesteret
vedrørende den del af sagen, som angår spørgsmålet om sagens afvisning. der er ved beløbets
fastsættelse taget hensyn til sagens karakter og arbejdets omfang. kære- og ankeafgiften til-
bagebetales til danadvice ved bjarne ovesen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom og byrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fortsat behandling
ved byretten.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal a inden 14 dage fra denne højeste-
retsdoms afsigelse betale i alt 12.000 kr. til danadvice ved bjarne ovesen. beløbet forrentes
efter rentelovens § 8 a.
