                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 7. februar 2018
sag 203/2017
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jørn brandenhoff schmidt, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 10. november 2016 og af vestre
landsrets 6. afdeling den 21. august 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul dahl jensen, henrik
waaben, jan schans christensen og kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse, subsidiært formildelse, navnlig således at
straffen nedsættes til fængsel i 20 dage og gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen.
anbringender
t har anført navnlig, at han skal frifindes, idet han alene kom med en hypotetisk bemærkning,
da han udtalte: ”hvis det var lovligt at skyde folk f, så var du blevet skudt”. han vidste natur-
ligvis, at det ikke er lovligt at skyde folk, og derfor er hans udtalelse ikke en trussel om vold
omfattet af straffelovens § 119, stk. 1.
straffen på ubetinget fængsel i 30 dage er i alle tilfælde for streng. der var forudgående
uoverensstemmelser mellem ham og forurettede, og de to havde et modsætningsforhold. der
                                                 - 2 -
er tale om en enkeltstående udtalelse, som blev fremsat spontant og uovervejet under en tele-
fonsamtale, som forurettede tog initiativ til. den fremsatte udtalelse var endvidere uspecifik,
og efter landsrettens præmisser er det alene de konkrete omstændigheder i forbindelse med
udtalelsen, der efter en samlet vurdering indebærer, at der i udtalelsen ligger en trussel om
vold. hvis udtalelsen overhovedet er strafbar, er der tale om en trussel, der ligger i den nedre
ende af straffelovens § 119, stk. 1.
ved strafudmålingen skal der tages hensyn til, at han ikke tidligere er straffet af betydning for
sagen. han har særdeles gode personlige forhold, og han er egnet til at modtage en betinget
dom med vilkår om samfundstjeneste. der må endvidere tages hensyn til, at han var 66 år på
gerningstidspunktet, at han nu er 68 år, og at han har helbredsproblemer. på grund af hans
høje alder er anvendelse af sædvanlig straf unødvendig og skadelig, jf. straffelovens § 82, nr.
2.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at det fremgår af landsrettens bevisbedømmelse, at
de konkrete omstændigheder i forbindelse med ts udtalelse indebærer, at der i udtalelsen lig-
ger en trussel om vold omfattet af straffelovens § 119, stk. 1. det forhold, at t udtalte sig hy-
potetisk med ordene: ”hvis det var lovligt at skyde folk f, så var du blevet skudt”, ændrer ikke
på, at der er tale om en trussel, der har været egnet til at fremkalde frygt. der er derfor ikke
grundlag for at frifinde t.
ved strafudmålingen er udgangspunktet ved overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, at der
skal idømmes en ubetinget fængselsstraf. der foreligger ikke sådanne særlige omstændighe-
der, at der er grundlag for undtagelsesvis at gøre straffen betinget med vilkår om samfunds-
tjeneste. det skyldes navnlig grovheden og karakteren af den fremsatte trussel. der forelå ikke
sådanne uoverensstemmelser mellem t og forurettede, at ts handling på nogen måde kan
anses for undskyldelig. det kan ikke anses for en formildende omstændighed, at forurettede
tidligere havde været i kontakt med t i tjenstlig anledning i sager om godskørsel.
t er ikke tidligere straffet for overtrædelse af straffelovens § 119, men det bør indgå ved straf-
fastsættelsen, at han tidligere er straffet for overtrædelser af straffeloven, bl.a. med betinget
dom med vilkår om samfundstjeneste, ligesom han flere gange er dømt for strafbare forhold i
                                                - 3 -
tyskland. uanset ts alder er anvendelse af sædvanlig straf ikke unødvendig eller skadelig, jf.
straffelovens § 82, nr. 2.
supplerende sagsfremstilling
i byrettens dom er det anført, at t er straffet ved tysk dom af 13. december 2011 med dagbø-
der for afpresning. i en dansk oversættelse af dommen, der er fremlagt for højesteret, hedder
det bl.a.:
       ”efter at vidnet widder havde meddelt tiltalte, at en efterfølgende ændring af konditio-
       nerne ikke kunne accepteres, foranledigede tiltalte, at chaufføren undlod at foretage af-
       læsning af fragtgodset for at transportere det til et firma acrese-kech logistic gmbh
       ikke bekendt speditionsforma.
       han fremsendte den 26.10.2011 en fax til firma acrese-kech logistic gmbh, som var
       vedhæftet to fakturaer: en faktura med nr. 11115, i hvilken beløbet for den aftalte fragt
       630 eur var opført, og fakturaen med nr. 11116, i hvilken der for 5 ventetimer var de-
       biteret 325 eur samt yderligere aflæsnings- og leveringsomkostninger på 350 eur.
       tiltalte meddelte, at varen først ville blive leveret til modtager, når der var sket overfør-
       sel af begge fakturabeløb. han vidste, at han som følge af, at fakturaerne ikke var for-
       faldne til betaling, ikke havde krav på omgående betaling af fragtomkostningerne, og at
       han på grund af manglende kontraktligt indgået aftale ikke havde krav på afregning af
       ventepenge hhv. aflæsningsomkostninger på 675 eur.
       da firma acrese-kech logistic gmbh’s kunder havde brug for varerne omgående,
       overførte acrese-kech logistic gmbh de uberettiget opkrævede beløb til den af tiltalte
       opgivne konto for derigennem at opnå levering af varen.
       der rejses derfor tiltale mod dem
       for ved fremsættelse af trusler om alvorlige repressalier ulovligt at have tvunget et men-
       neske til en handling og derved at have påført den person, mod hvem truslerne er rettet,
       et økonomisk tab for at skaffe dem selv eller andre uberettiget vinding,
       forholdet er strafbart som
       afpresning, som omhandlet i § 253, stk. 1 og stk. 2 i den tyske straffelov.
       …
       de idømmes en bøde på 120 dagsbøder. dagsbøderne fastsættes til et beløb på 35,00
       eur. bøden beløber sig således i alt til 4.200,00 eur.”
i en personundersøgelse af 22. november 2017 hedder det i kriminalforsorgens konklusion og
begrundelse bl.a.:
       ”kriminalforsorgens konklusion:
                                                 - 4 -
      det er kriminalforsorgens vurdering, at t er egnet til at modtage en hel eller delvis be-
      tinget dom med vilkår om samfundstjeneste, såfremt t i retten erklærer sig indforstået
      hermed. det skal anbefales, at der til en sådan afgørelse fastsættes vilkår om tilsyn af
      kriminalforsorgen i prøvetiden.
      finder retten, at sagen kan afgøres med en betinget dom uden vilkår om samfundstjene-
      ste, skal det anbefales, at der alene fastsættes prøvetid.
      kriminalforsorgens begrundelse:
      det er kriminalforsorgens vurdering, at t har gode og stabile forhold samt er i beskæf-
      tigelse. ydermere har kriminalforsorgen lagt vægt på, at t grundet tidligere dom har
      udført samfundstjeneste uden videre bemærkninger, og derfor vurderes t egnet til at
      kunne udføre samfundstjeneste.”
retsgrundlag
ved lov nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af straffeloven og lov om fuldbyrdelse af
straf mv. (samfundstjeneste mv.) blev reglerne om samfundstjeneste ændret. under folketin-
gets behandling af lovforslaget (lovforslag nr. l 50 af 5. november 2014) besvarede justitsmi-
nisteren den 11. december 2014 spørgsmål nr. 17 fra folketingets retsudvalg. det hedder i
besvarelsen bl.a.:
      ”der lægges med lovforslaget op til, at samfundstjeneste kan anvendes over for et bredt
      felt af kriminalitetsformer, og at kriminalitetens art således tillægges mindre betydning
      ved den samlede vurdering af, om samfundstjeneste bør anvendes i den konkrete sag.
      en udvidet brug af samfundstjeneste på straffelovens område bør navnlig komme på ta-
      le ved førstegangsovertrædelser, der ikke har karakter af organiseret eller banderelateret
      kriminalitet. som anført i pkt. 1 i lovforslagets almindelige bemærkninger vil den udvi-
      dede brug af samfundstjeneste bl.a. omfatte visse sager vedrørende simpel vold.
      …
      der er derimod ikke med lovforslaget lagt op til en udvidet anvendelse af samfundstje-
      neste i forhold til i dag i sager, der er omfattet af straffelovens § 119 om vold eller trus-
      ler mod personer i offentlig tjeneste eller hverv. det samme gælder i øvrigt sager, der er
      omfattet af straffelovens § 247, stk. 2, om vold mod personer, der efter karakteren af de-
      res arbejde er særligt udsat for vold.”
højesterets begrundelse og resultat
t er fundet skyldig i overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, ved at have truet tjenestegø-
rende polititjenestemand f under en telefonsamtale, idet t er dømt for at have sagt: ”hvis det
var lovligt at skyde folk f, så var du blevet skudt” eller lignende. af byrettens præmisser
fremgår bl.a., at t havde forklaret, at han ikke havde noget godt forhold til f, og at han følte
sig forfulgt af denne. på baggrund af specialanklager …s forklaring om ts tonefald under
telefonsamtalen og fs forklaring om, at måden, det blev sagt på, var ubehagelig, fandt
                                               - 5 -
byretten, at de konkrete omstændigheder i forbindelse med udtalelsen gjorde, at der var tale
om en trussel, der er omfattet af straffelovens § 119, stk. 1. landsretten har tiltrådt, at de
konkrete omstændigheder i forbindelse med udtalelsen efter en samlet vurdering indebærer, at
der i ts udtalelse ligger en trussel om vold, der er omfattet af straffelovens § 119, stk. 1.
højesteret finder, at landsretten ikke har anvendt loven urigtigt ved under de nævnte omstæn-
digheder at henføre forholdet under straffelovens § 119, stk. 1, som en trussel om vold.
ved strafudmålingen har byretten og landsretten lagt vægt på bl.a., at t tidligere er straffet for
afpresning efter en tysk dom. den tyske dom angik et tilfælde, hvor t havde truet med, at han
ikke ville aflevere nogle varer uden først at få betaling, som han ikke havde krav på. på denne
baggrund finder højesteret, at den tyske dom ikke kan føre til en strafskærpelse i den forelig-
gende sag, og nedsætter derfor straffen til fængsel i 20 dage.
spørgsmålet er herefter, om fængselsstraffen skal være ubetinget eller gøres betinget med
vilkår om samfundstjeneste.
vold eller trussel om vold mod personer i offentlig tjeneste eller hverv i anledning af udførel-
sen af tjenesten eller hvervet (straffelovens § 119, stk. 1) straffes som udgangspunkt med ube-
tinget fængsel, jf. bl.a. højesterets dom af 29. november 2002 (ufr 2003.412).
det anførte udgangspunkt om ubetinget fængselsstraf er ikke fraveget ved lov nr. 152 af 18.
februar 2015 om ændring af reglerne om samfundstjeneste mv., jf. justitsministerens besvarel-
se af 11. december 2014 på spørgsmål nr. 17 fra folketingets retsudvalg.
det må derfor bero på en konkret vurdering af omstændighederne i den enkelte sag, om der
foreligger sådanne særlige grunde, at straffen undtagelsesvis skal gøres betinget med vilkår
om samfundstjeneste.
højesteret finder, at hverken omstændighederne ved trusselsforholdet eller det, som er oplyst
om ts personlige forhold, giver grundlag for at fravige udgangspunktet om ubetinget fængsel.
højesteret ændrer herefter landsrettens dom som bestemt nedenfor.
                                            - 6 -
                                   thi kendes for ret:
t straffes med fængsel i 20 dage.
t skal betale sagens omkostninger for byretten, mens statskassen skal betale sagens omkost-
ninger for landsret og højesteret.
