                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 16. august 2017
sag 273/2016
(1. afdeling)
fgnt af 30.10.2012 aps
og
fg af 30.10.2012 a/s
(advokat eigil lego andersen for begge)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 23. afdeling den 20. oktober 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
henrik waaben, lars hjortnæs og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
fgnt af 30.10.2012 aps og fg af 30.10.2012 a/s har gentaget deres anbringender og har
om beskatningen af den del af erstatningen, der kan henføres til ejendommene i norge, sup-
plerende anført bl.a., at selskabsskattelovens § 8, stk. 2, 1. pkt., hvorefter indtægter vedrøren-
de en fast ejendom beliggende i en fremmed stat ikke indgår i den skattepligtige indkomst,
finder anvendelse i denne sag. efter bestemmelsen i § 8, stk. 2, 3. pkt., beskattes sådanne ind-
tægter alligevel, hvis kildelandet frafalder beskatningsretten i henhold til en dobbeltbeskat-
ningsoverenskomst. denne undtagelse angår dog alene tilfælde, hvor kildelandet i en dobbelt-
                                                  - 2 -
beskatningsoverenskomst eller anden international aftale med danmark har frafaldet beskat-
ningsretten.
norge har ikke frafaldet retten til at beskatte afståelsesavancer vedrørende fast ejendom i
norge, men anvender blot et snævrere afståelsesbegreb end det, skatteministeriet gør gælden-
de.
den subsidiære beskatningsret i henhold til den nordiske dobbeltbeskatningsoverenskomst
artikel 26 indebærer alene, at danmark uden at krænke sine traktatmæssige forpligtelser over
for de andre nordiske lande kan gennemføre en i øvrigt hjemlet beskatning overalt, hvor kil-
delandet ikke beskatter ”på grund af sin lovgivning”. bestemmelsen er ikke en hjemmel til
beskatning. dansk skattepligt vil stadig kræve en dansk skattehjemmel. denne foreligger ik-
ke, da det kun er tilfælde, hvor kildelandet i aftalen med danmark har frafaldet beskatnings-
retten, der efter § 8, stk. 2, 3. pkt., er undtaget fra hovedreglen om skattefrihed i selskabsskat-
telovens § 8, stk. 2, 1. pkt.
skatteministeriet har gentaget sine anbringender og har om beskatningen af den del af erstat-
ningen, der kan henføres til ejendommene i norge, supplerende anført bl.a., at selskabsskatte-
lovens § 8, stk. 2, 3. pkt., finder anvendelse, hvor kildelandet på grund af sine egne interne
regler ikke beskatter. i sådanne tilfælde vender beskatningsretten tilbage til danmark.
det følger af dobbeltbeskatningsoverenskomstens artikel 13, stk. 1, at fortjeneste, som en per-
son, der er hjemmehørende i en kontraherende stat, erhverver ved afhændelse af fast ejendom,
som er beliggende i en anden kontraherende stat, kan beskattes i denne anden stat (kildelan-
det). efter overenskomstens artikel 26, stk. 2, har danmark en subsidiær beskatningsret, hvis
kildelandet på grund af sin lovgivning ikke medtager indkomsten ved beskatningen.
efter svarene fra skattedirektoratet i norge er der ikke intern hjemmel i norge til at beskatte
erstatningen vedrørende de norske ejendomme, og norge har dermed frafaldet retten til at
beskatte beløbet. erstatningen er således ikke undtaget fra dansk beskatning efter selskabs-
skattelovens § 8, stk. 2, 1. pkt.
                                               - 3 -
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremlagt oplysninger fra skattedirektoratet i norge om, at der ikke i
norsk ret er hjemmel til at beskatte den del af erstatningen, der kan henføres til ejendommene
i norge.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af henrik duhn og jesper tullin.
supplerende retsgrundlag
selskabsskattelovens § 8, stk. 2, blev oprindelig indført ved lov nr. 426 af 6. juni 2005. i for-
arbejderne til denne lov hedder det bl.a. (folketingstidende 2004-05, tillæg a, lovforslag nr. l
121):
      ”almindelige bemærkninger
      1. indledning
      …
      lovforslaget har samme formål som l 153 – et hul i sambeskatningsreglerne skal luk-
      kes. der skabes samtidigt en mere sammenhængende koncernbeskatningsordning og
      selskabsskattesatsen samt den foreløbige virksomhedsskattesats nedsættes fra 30 pct. til
      28 pct.
      regeringen vil fortsat arbejde på at lukke skattehuller. regeringen vil uden tøven slå
      ned på eventuelle skattehuller, så snart myndighederne bliver opmærksomme på dem.
      …
      bemærkninger til forslagets enkelte bestemmelser
      …
      til nr. 5
      det foreslås, at indtægter og udgifter hos et fast driftssted eller en fast ejendom i en
      fremmed stat, færøerne eller grønland ikke medregnes ved opgørelsen af selskabers
      danske indkomstopgørelse, medmindre selskabet (og den koncern, som selskabet måtte
      være en del af) vælger international sambeskatning efter selskabsskattelovens § 31 a.
      afgrænsningen af indkomst fra fast driftssted og fast ejendom følger de tilsvarende af-
      grænsninger i selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra a og b, for udenlandske selskabers
      faste driftssteder og faste ejendomme i danmark.
      denne afgrænsning fraviges dog, hvis dobbeltbeskatningsoverenskomsten med den stat,
      hvor det faste driftssted eller den faste ejendom er beliggende, tildeler danmark beskat-
      ningsretten til indkomsten i det faste driftssted eller den faste ejendom – i givet fald føl-
      ges afgrænsningen i dobbeltbeskatningsoverenskomsten. det betyder, at såfremt dan-
      mark i en dobbeltbeskatningsoverenskomst har aftalt, at danmark har beskatningsretten
                                              - 4 -
      til indkomst fra en byggeplads i udlandet, når arbejdet på byggepladsen varer 12 måne-
      der eller mindre, vil en byggeplads ikke udgøre et fast driftssted, førend arbejdet varer
      mere end 12 måneder.
      den foreslåede bestemmelse skal ikke finde anvendelse, hvis anden international aftale
      end en dobbeltbeskatningsoverenskomst har tildelt beskatningsretten til danmark. der
      kan eksempelvis være tale om en u-landsbistandsaftale, hvor det pågældende udvik-
      lingsland som led i bistandsaftalen har indgået en aftale om at undlade at beskatte de
      danske virksomheder, som udfører bistandsarbejdet.
      den foreslåede bestemmelse omfatter ikke indkomst ved skibs- og luftfartvirksomhed,
      som defineret i den særlige artikel i oecd-modeloverenskomsten (artikel 8) og i dan-
      marks dobbeltbeskatningsoverenskomster. det er danmark – og kun danmark – der vil
      kunne beskatte indkomsten ved skibs- og luftfartsvirksomhed efter dobbeltbeskatnings-
      overenskomsterne, når virksomheden er hjemmehørende i danmark. indkomst ved
      skibs- og luftfartsvirksomhed i international trafik vil således fortsat være omfattet af
      danske selskabers skattepligt.”
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for at
afskære skatteministeriets anbringende om, at erstatningen skal beskattes efter ejendoms-
avancebeskatningsloven.
højesteret tiltræder endvidere af de grunde, som landsretten har anført, at erstatningsbeløbet
på 187.334.500 kr. skattemæssigt må sidestilles med en fortjeneste ved afståelse af fast ejen-
dom og derfor som udgangspunkt skal medregnes til den skattepligtige indkomst for fgnt af
30.10.2012 aps, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 2, stk. 1, jf. § 1, stk. 1.
spørgsmålet er herefter, om den del af erstatningen, som angår ejendommene i norge
(84.213.754 kr.), er undtaget fra beskatning i danmark.
efter selskabsskattelovens § 8, stk. 1, opgøres selskabers skattepligtige indkomst som ud-
gangspunkt efter skattelovgivningens almindelige regler. efter stk. 2, 1. pkt., omfatter den
skattepligtige indkomst dog bl.a. ikke indtægter vedrørende fast ejendom beliggende i en
fremmed stat. undtagelsen fra beskatning efter stk. 2, 1. pkt., gælder ikke i tilfælde, hvor kil-
delandet frafalder beskatningsretten i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst eller
anden international aftale med danmark, jf. stk. 2, 3. pkt.
                                                 - 5 -
højesteret finder, at selskabsskattelovens § 8, stk. 2, 3. pkt., ud fra ordlyden, formålet og
sammenhængen må forstås således, at bestemmelsen omfatter alle situationer, hvor kildelan-
det har frafaldet den beskatningsret, som landet har i medfør af en dobbeltbeskatningsover-
enskomst eller anden international aftale, og at det ikke er et krav, at beskatningsretten er fra-
faldet i selve overenskomsten eller aftalen.
det følger af den nordiske dobbeltbeskatningsoverenskomst, at fortjeneste ved afhændelse af
fast ejendom i norge, som tilhører en person, der er hjemmehørende her i landet, kan be-
skattes i norge, som dermed har beskatningsretten, jf. artikel 13, stk. 1. af artikel 26, stk. 2,
følger bl.a., at i tilfælde, hvor beskatningsretten til en indkomst, der tilkommer en person, som
er hjemmehørende her i landet, er tillagt norge, og norge på grund af sin lovgivning ikke
medtager indkomsten ved beskatningen, kan indkomsten kun beskattes i danmark, som der-
med har en subsidiær beskatningsret.
disse bestemmelser fører til, at danmark i den foreliggende sag har beskatningsretten til er-
statningen, hvis norge ikke udnytter sin beskatningsret.
efter det, der er oplyst for højesteret, lægges det til grund, at der ikke i norsk ret er hjemmel
til at beskatte den del af erstatningen, der kan henføres til ejendommene i norge. danmark har
derfor beskatningsretten efter dobbeltbeskatningsoverenskomsten.
højesteret finder, at norge, som er kildelandet, under de nævnte omstændigheder må anses
for at have frafaldet den ret til at beskatte erstatningen, som norge har efter dobbeltbeskat-
ningsoverenskomstens artikel 13, stk. 1, og at erstatningen vedrørende de norske ejendomme
derfor ikke er undtaget fra beskatning efter selskabsskattelovens § 8, stk. 2, 1. pkt. erstatnin-
gen er således skattepligtig, jf. selskabsskattelovens § 8, stk. 2, 3. pkt., jf. stk. 1, jf. ejendoms-
avancebeskatningslovens § 2, stk. 1, jf. § 1, stk. 1.
højesteret tager på denne baggrund skatteministeriets principale påstand til følge.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for begge retter med 2 mio. kr. og
retsafgift for landsret og højesteret med 10.000 kr., i alt 2.010.000 kr. ved omkostningsfast-
                                                - 6 -
sættelsen er der taget udgangspunkt i en sagsværdi på 46.833.625 kr., svarende til skattevær-
dien efter den dagældende selskabsskatteprocent på 25 % af indkomstforhøjelsen.
                                      thi kendes for ret:
fgnt af 30.10.2012 aps skal anerkende, at selskabets skattepligtige indkomst i indkomståret
2010 forhøjes med 187.334.500 kr., og fg af 30.10.2012 a/s skal anerkende, at selskabets
sambeskatningsindkomst i indkomståret 2010 forhøjes med samme beløb.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal fgnt af 30.10.2012 aps og fg af
30.10.2012 a/s solidarisk inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse til skattemini-
steriet betale i alt 2.010.000 kr. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
