dom
afsagt den 4. juni 2014 i sag nr. bs b-1779/2012:
a
2100 københavn ø
mod
codan forsikring a/s
gammel kongevej 60
1790 københavn v
sagens baggrund og parternes påstande
sagen er anlagt den 8. august 2012.
sagsøgte var autoansvarsforsikringsselskab for en lastbil, der var impliceret i et færdelsuheld
med alvorlig personskade den 19. november 2010.
sagen drejer sig om, hvorvidt og i hvilket omfang sagsøgte skal betale erstatning til
sagsøgeren, der var skadelidt.
sagsøgerens påstand er
principalt:
sagsøgte, codan forsikring a/s, tilpligtes at anerkende det fulde ansvar for sagsøgers
personskade ved færdselsuheldet den 19. november 2010.
subsidiært:
sagsøgte, codan forsikring a/s, tilpligtes at anerkende delvist ansvar for færdselsuheldet den
19. november 2010 med en af retten fastsat brøk.
sagsøgtes påstand er
principalt:
frifindelse.
subsidiært:
frifindelse mod anerkendelse af ansvaret med fradrag af en af retten fastsat brøk.
oplysningerne i sagen
retslægerådet har afgivet erklæring den 21. august 2013 i sagen.
dele af erklæringen er refereret nedenfor.
det samme gælder dele af en fremlagt politirapport vedrørende færdselsuheldet.
parternes synspunkter
sagsøgeren har i påstandsdokumentet anført følgende:
                                                 - 2 -
sagsøger var den 19. november 2010 involveret i et færdselsuheld, hvori han led alvorlig
personskade (bilag 2).
det kan ubestridt lægges til grund, at sagsøger kørte imod færdselsretningen på
amagermotorvejens østgående spor, hvor han påkørte en lastbil ansvarsforsikret hos sagsøgte,
codan forsikring a/s. der er enighed mellem parterne om, at der ikke foreligger kørselsfejl
eller tilsvarende fra føreren af lastbilens side.
det er bevist, at sagsøger på ulykkestidspunktet havde væsentlige psykiske problemer og var
diagnosticeret med paranoid skizofreni (bilag 2 og 3), og at sagsøger herudover var påvirket
af det euforiserende stof ketamin (bilag 1).
til støtte for påstanden gøres det herefter gældende, at færdselslovens § 101 hjemler objektivt
ansvar for personskade, der forvoldes af et motorkøretøj, og at den lovpligtige
ansvarsforsikring for lastbilen i nærværende sag er tegnet hos sagsøgte, codan forsikring
a/s. selskabet hæfter herefter umiddelbart over for sagsøger som udgangspunkt uanset
dennes egen skyld.
det gøres videre gældende, at erstatningen for personskade kun kan nedsættes eller bortfalde,
jf. § 101, stk. 2., hvis skadelidte forsætligt har medvirket til skaden, eller i særlige og stødende
tilfælde kan nedsættes eller bortfalde, hvis skadelidte ved grov uagtsomhed af forsætslignende
karakter har medvirket til skaden.
det bestrides at sagsøger har udvist erstatningsnedsættende "egen skyld" i bestemmelsens
forstand, idet sagsøger, jf. retslægerådets vurdering, på ulykkestidspunktet handlede under
indflydelse af sindssygdom, idet han var paranoid skizofren, og således var i en akut
behandlingskrævende sindssygelig tilstand af ikke forbigående karakter. denne sygelige
tilstand var den afgørende årsag til sagsøgers adfærd på tidspunktet, og sagsøger var, jf.
retslægerådets besvarelse af spørgsmål 3, herved uden forståelse for konsekvenserne af sine
handlinger den 19. november 2010.
det følger ligeledes af forarbejderne til færdselsloven, at krav på erstatning for personskade
ikke bortfalder i tilfælde, hvor en sådan sindssygdom har været afgørende for skadelidtes
uagtsomhed.
sammenfattende er sagsøgte herefter fuldt erstatningspligtig efter færdselslovens § 101 over
for sagsøger, uanset sagsøgers adfærd - uden dokumenteret sindssygdom og manglende
forståelse for konsekvenserne af sine handlinger - under normale omstændigheder ville
begrunde erstatningsnedsættelse.
sagsøgte har anført følgende i påstandsdokumentet:
til større for den nedlagte påstand gøres gældende, at sagsøger ikke har krav på erstatning fra
sagsøgte.
det kan lægges til grund, at sagsøger forsætligt i suicidalt øjemed har påkørt lastbilen.
i forbindelse med påkørslen udsatte sagsøger adskillige mennesker for umiddelbar livsfare og
alvorlig psykisk påvirkning.
                                               - 3 -
det følger af færdselslovens § 101, stk. 2, at erstatning for personskade kan nedsættes eller
kan bortfalde, hvis skadelidte forsætligt eller ved grov uagtsomhed har medvirket til skaden.
sagsøgers adfærd gør, uanset reglen om objektivt ansvar i færdselsloven, at sagsøgers krav på
erstatning bortfalder.
det gøres gældende, at betingelserne for bortfald af erstatning er til stede i denne sag.
det gøres videre gældende, at såfremt retten ikke finder at der kan ske bortfald af erstatning
da kan der ske nedsættelse af erstatningen.
rettens begrundelse og afgørelse
af retslægerådets erklæring af 21. august 2013 fremgår bl.a. følgende spørgsmål og svar:
”…
spørgsmål 1:
retslægerådet bedes, på baggrund af de lægelige akter, i muligt omfang oplyse, om sagsøger
den 19. november 2010 led af en psykiatrisk lidelse, og i givet fald hvilken?
…
sagsøger led af paranoid skizofreni den 19.11.10, da han i henhold til de lægelige akter
opfyldte kriterierne for diagnosen.
i dagene op til den 19.11.10 var tilstanden forværret i en sådan grad, at det den 17.11.10 i
distriktspsykiatrien blev besluttet, at sagsøger skulle indlægges på psykiatrisk afdeling. da
sagsøger ikke ønskede dette, blev der taget initiativ til akut tvangsindlæggelse. sagsøgers
tilstand beskrives i akterne som forværret, præget af pinagtige forfølgelsesforestillinger og
manglende sygdomserkendelse. det må derfor antages, at sagsøger op til den 19.11.10 var
sindssyg og forpint, og at den sjælelige tilstand var præget af sindssygdomssymptomer og
manglende sygdomsindsigt, ligesom tilstanden var akut behandlingskrævende.
spørgsmål 2.
kan det, efter retslægerådets opfattelse antages, at sagsøger den 19. november 2010 handlede
under indflydelse af sindssygdom, hæmmet psykisk udvikling, forbigående sindsforvirring
eller lignende tilstand?
…
ja, det kan antages, at sagsøger den 19.11.2010 handlede under indflydelse af sindssygdom,
idet han som beskrevet ovenfor, var i en akut behandlingskrævende sindssygelig tilstand af
ikke forbigående karakter.
spørgsmål 3:
kan det, efter retslægerådets opfattelse, antages, at sagsøger den 19. november 2010, på
grund af sindssygdom, hæmmet psykisk udvikling, forbigående sindsforvirring eller lignende
tilstand, manglede evnen til at handle fornuftsmæssigt?
ja, det kan antages, at sagsøger var uden forståelse for konsekvenserne af sine handlinger den
19.11.10.
…”
lastbilchaufføren har til politirapport 19.11.2010 bl.a. udtalt, at
”… han førte lastbil reg.nr. …. kl. ca. 0520 ad amagermotorvejen mod øst.
….
han kørte i 1. vognbane, da han bemærkede part 1. han bemærkede noget lys ca. 300 meter
fremme i nødsporet. han skiftede vognbane til 3. vognbane for at give luft og plads i
nødsporet, da han tænkte, at det kunne være vejarbejde eller en der arbejdede i nødsporet. på
en afstand af ca. 250 meter bemærkede han, at det var en personbil der kørte i nødsporet.
                                              - 4 -
herfra er personbilen benævnt part 1. part 1 kørte med ca. 100 km/t men det er svært at
vurdere, da part 1 kørte mod afhørte.
ca. 50 meter før køretøjerne skulle passere hinanden skiftede part 1 vognbane og havde
direkte kurs mod afhørte. afhørte trak endnu længere ud mod autoværnet, men part 1 fortsatte
kursen mod afhørte. part 1 ramte afhørte på højre side af lastbilen og fortsatte videre.
…kort efter mærkede afhørte et bump, og lastbilen havde mistet højre forhjul og gled af sted
uden hjul, så der opstod gnister..
…”
et andet vidne har til politirapport den 21.11.2010 udtalt, at
”… afhørte prøvede igen at få kontakt til [sagsøgeren] i bilen. det lykkedes at få kontakt til
[sagsøgeren], hvor de spurgte til hvordan han havde det og hvad der var sket.
[sagsøgeren] svarede og sagde: slå mig ihjel, slå mig ihjel, jeg vil dø, min arm er brækket..
…”
efter indholdet af retslægerådets erklæring lægger retten til grund for sagen, at sagsøgeren
den 19.11.2010 var i en akut behandlingskrævende sindssygelig tilstand af ikke forbigående
karakter, og var uden forståelse for konsekvenserne af sine handlinger.
retten lægger imidlertid – efter lastbilchaufførens forklaring – også til grund for sagen, at
sagsøgeren handlede målrettet, idet han – efter at have kørt i nødsporet – ændrede retning
direkte mod lastbilen, da bilerne var ca. 50 meter fra hinanden.
retten må antage, at han herved havde til hensigt at påføre sig selv skade, eventuelt med
døden til følge. dette bestyrkes af sagsøgerens udtalelser til det andet vidne, hvorefter han
ønskede at dø.
retten finder under disse omstændigheder, at sagsøgeren må antages at have været så bevidst
om sine handlinger den 19.11.2010, at betingelserne for at nedsætte sagsøgtes
erstatningsansvar for den indtrufne personskade på sagsøgeren er opfyldt, jf. færdselslovens §
101, stk. 2.
retten finder, at sagsøgtes erstatningsansvar herefter skal nedsættes til en tredjedel.
sagsøgerens subsidiære påstand tages herefter til følge, som nedenfor anført.
efter sagens udfald hæves sagsomkostningerne.
thi kendes for ret:
sagsøgte, codan forsikring a/s, skal anerkende at være erstatningsansvarlig for en tredjedel
af de økonomiske følger af færdselsuheldet den 19. november 2010.
sagens omkostninger hæves.
