                              højesterets dom
                         afsagt torsdag den 30. august 2018
sag 163/2017
(1. afdeling)
a
(advokat martin bekker henrichsen)
mod
skatteministeriet
(advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 6. afdeling den 13. juli 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jon stokholm, jens peter christensen, jan schans
christensen, jens kruse mikkelsen og kristian korfits nielsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
a har supplerende anført, at fristen på 6 måneder i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, efter
sin ordlyd begynder at løbe på det tidspunkt, hvor skattemyndighederne har fået kundskab om
det forhold, der begrunder fravigelsen af de ordinære frister i § 26. kundskabstidspunktet er
det tidspunkt, hvor skattemyndighederne er i besiddelse af oplysninger, der efter
skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, begrunder fravigelse af de ordinære frister i § 26.
kundskab må indtræde på dette tidspunkt, uanset hvordan skattemyndighederne modtager
oplysningerne, og det er således uden betydning, om oplysningerne modtages mundtligt,
skriftligt eller elektronisk. det er ikke en fristudskydende omstændighed, at skattemyndighe-
derne modtager mange oplysninger på en gang eller ikke har ressourcer til at gennemgå de
                                                - 2 -
indkomne oplysninger. når skattemyndighederne modtager oplysninger om, at en skatteyder
har modtaget en pengeoverførsel fra udlandet, og det ved at sammenholde en sådan oplysning
med den foretagne skatteansættelse uden videre fremgår, at det modtagne beløb ikke kan være
selvangivet, må fristen løbe fra skattemyndighedernes modtagelse af oplysningen om penge-
overførslen.
den 7. december 2010 havde skat alle de oplysninger, som afgørelsen om forhøjelse af
indkomsten reelt blev truffet på baggrund af. oplysningerne var på det tidspunkt klargjort i et
læsbart format og tilgængelige for skat, der også havde adgang til de øvrige skattemæssige
oplysninger om ham. skat har i det hele tilsidesat de oplysninger, som a fremsendte. da det
ikke er de tilsidesatte oplysninger, der begrunder fravigelsen af de ordinære ansættelsesfrister
i skatteforvaltningslovens § 26, skal de heller ikke tillægges nogen betydning for fristens
begyndelsestidspunkt. varslingsfristen i § 27, stk. 2, er derfor overskredet.
skatteministeriet har supplerende anført, at varslingsfristen i skatteforvaltningslovens § 27,
stk. 2, som anført af landsretten må regnes fra det tidspunkt, hvor skat er kommet i besid-
delse af det fornødne grundlag for at varsle en korrekt afgørelse om ansættelsen (en agterskri-
velse). skats kundskab retter sig efter ordlyden af § 27, stk. 2, mod det forhold, der begrun-
der fravigelsen af de ordinære frister. det vil sige, at skat skal have kundskab om, at skatte-
ansættelsen er foretaget på et urigtigt eller ufuldstændigt grundlag, og at den skattepligtige har
handlet i hvert fald groft uagtsomt. først når skat har kundskab om begge disse forhold,
begynder fristen på 6 måneder at løbe. det følger derfor af § 27, stk. 2, at det afgørende tids-
punkt – kundskabstidspunktet – er, hvornår skat kunne udarbejde en agterskrivelse. denne
forståelse understøttes af forarbejderne til den tidligere skattestyrelseslovs § 35, stk. 3, der er
videreført i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, og af retspraksis. hvis fristen på 6 måneder
begynder at løbe fra et tidligere tidspunkt, vil konsekvensen være, at skat – i de sager, hvor
skat i løbet af de seks måneder ikke har været i stand til at komme i besiddelse af tilstræk-
kelige oplysninger til at kunne udarbejde en agterskrivelse – vil være afskåret fra at foretage
en forhøjelse af ansættelsen, uanset at betingelserne i stk. 1, nr. 5, er opfyldt.
skat havde den 7. december 2010 ikke kundskab om, at pengeoverførslerne var skattepligtig
indkomst, og heller ikke om, at det var forsætligt eller groft uagtsomt, at a ikke havde
selvangivet indtægterne. fristen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, begyndte derfor ikke
                                                   - 3 -
at løbe på dette tidspunkt. det var tidligst ved modtagelsen af as brev af 23. marts 2011, at
skat eventuelt havde tilstrækkelige oplysninger til at varsle forhøjelsen af skatteansættelsen
i henhold til skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 5. skats agterskrivelse af 13. juli 2011
er således rettidig, jf. § 27, stk. 2.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at a ikke har godtgjort, at der
bestod et reelt gældsforhold mellem cayman islands-selskabet x og ham, og at de beløb på i
alt 2.491.705 kr., der blev overført fra selskabet til hans konto i danske bank, herefter må
anses for løn og dermed er skattepligtig indkomst for a.
højesteret finder på baggrund af de omstændigheder, der har ført til, at overførslerne er skat-
tepligtige, at a må anses for at have handlet i hvert fald groft uagtsomt ved ikke at have
selvangivet beløbene, og at betingelserne i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 5, for
ekstraordinær ansættelse vedrørende indkomståret 2005 således er opfyldt.
spørgsmålet er herefter, om fristen på 6 måneder i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, 1.
pkt., er overholdt.
efter denne bestemmelse kan en ekstraordinær ansættelse efter stk. 1 kun foretages, hvis den
varsles af skat senest 6 måneder efter, at skat er kommet til kundskab om det forhold, der
begrunder fravigelsen af fristerne i § 26.
det følger af § 27, stk. 2, 1. pkt., jf. stk. 1, nr. 5, at varslingsfristen på 6 måneder begynder at
løbe fra det tidspunkt, hvor skat er kommet til kundskab om, at en skatteansættelse er urig-
tig eller ufuldstændig, og at dette skyldes groft uagtsomt eller forsætligt forhold hos den skat-
tepligtige eller dennes repræsentant. højesteret finder herefter, at kundskabstidspunktet må
anses for at være det tidspunkt, hvor skat er kommet i besiddelse af tilstrækkelige oplys-
ninger til, at der forelå grundlag for ekstraordinær ansættelse efter § 27, stk. 1, nr. 5.
højesteret lægger efter bevisførelsen til grund, at skat den 7. december 2010, hvor de mod-
tagne oplysninger fra danske bank forelå i læsbar form, alene havde kundskab om, at a
havde fået indsat de omhandlede to beløb på sin konto, og at beløbene var betalt af selskabet
                                               - 4 -
x. disse oplysninger gav efter højesterets opfattelse ikke i sig selv skat kundskab om, at
der forelå grundlag for ekstraordinær ansættelse efter § 27, stk. 1, nr. 5. kundskab herom fik
skat først ved i forlængelse heraf at have indhentet yderligere oplysninger fra a og hans
ægtefælle i perioden fra marts til maj 2011. højesteret finder derfor, at varslingsfristen i § 27,
stk. 2, 1. pkt., ikke var overskredet, da skat sendte sin agterskrivelse af 13. juli 2011 til a.
højesteret tiltræder, at skatteministeriet ikke er bundet af skats tilkendegivelse under mødet
i landsskatteretten om, at fristen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, ikke var overholdt, jf.
også højesterets dom af 16. august 2017 (ufr 2017.3366).
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 100.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsi-
gelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
