                       højesterets kendelse
                         afsagt tirsdag den 13. februar 2018
sag 205/2017
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik hougaard)
i tidligere instans er afsagt kendelse af vestre landsrets 13. afdeling den 20. juni 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: vibeke rønne, jens peter christensen og lars
hjortnæs.
påstande
t har nedlagt påstand om, at vestre landsrets kendelse om afvisning af hans anke ophæves,
og at sagen hjemvises til landsretten til realitetsbehandling.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse, dog såle-
des at landsrettens kendelse ophæves for så vidt angår afvisningen af udmålingsanken, og at
sagen hjemvises til landsretten til fornyet behandling heraf.
sagsfremstilling
t blev ved retten i århus’ dom af 30. november 2016 idømt 3 måneders fængsel for
blufærdighedskrænkelse, jf. straffelovens § 232. han blev ved dommen udvist af danmark
med indrejseforbud i 4 år.
t ankede ved domsafsigelsen dommen til vestre landsret med påstand om frifindelse,
subsidiært formildelse. anklagemyndigheden ankede til skærpelse.
                                                 - 2 -
ankesagen blev berammet til hovedforhandling i landsretten den 20. og 21. juni 2017.
den 9. juni 2017 sendte ts beskikkede forsvarer, advokat henrik hougaard, en mail til
landsretten med anmodning om, at hovedforhandlingen blev udsat til tidligst den 1. oktober
2017 under henvisning til, at t på grund af alvorlig sygdom i familien opholdt sig i bulgarien.
anklagemyndigheden protesterede mod at udsætte sagen. vestre landsret besluttede ved
retsbog af 13. juni 2017, at oplysningerne ikke kunne anses som dokumentation for lovligt
forfald og derfor ikke kunne danne grundlag for udsættelse af ankesagen. landsretten
bemærkede samtidig, at man gik ud fra, at forsvareren havde vejledt t om kravene til
dokumentation for lovligt forfald.
landsretten forkyndte den 16. juni 2017 kl. 10.08 indkaldelsen til hovedforhandlingen telefo-
nisk for t. i forkyndelsespåtegningen er rubrikkerne ”pågældende må antages at have forstået
telefonsamtalen” og ”pågældende blev oplyst om eventuel udeblivelsesvirkning” afkrydset,
og det er anført, at pågældende blev vejledt om, at meddelelsen med bilag er eller vil blive
sendt til ham pr. mail til angivet mailadresse. under ”eventuelle bemærkninger” er anført, at
t var i bulgarien indtil september. der er af en af landsrettens medarbejdere samme dato
udarbejdet en håndskrevet notits, hvoraf det fremgår, at t under telefonsamtalen var blevet
oplyst om, at han skulle give møde og var blevet gjort bekendt med udeblivelsesvirkningerne,
samt at han var blevet bedt om samme dag at sende dokumentation for sygdom til sin
forsvarer.
t udeblev fra hovedforhandlingen den 20. juni 2017, og forsvareren begærede sagen udsat.
anklagemyndigheden påstod anken afvist og tilkendegav i så fald at ville frafalde sin
kontraanke.
landsretten afsagde den 20. juni 2017 kendelse om afvisning af ts anke med følgende
begrundelse:
      ”der fremlagdes notits om telefonforkyndelse foretaget den 16. juni 2017. det fremgår
      af notitsen, at tiltalte måtte antages at have forstået samtalen, og at tiltalte under samta-
      len havde oplyst en mailadresse, hvortil meddelelsen om indkaldelsen med bilag ville
      blive tilsendt.
                                                - 3 -
      retsformanden oplyste, at tiltalte forud for forsvarerens anmodning af 9. juni 2017 om
      udsættelse havde kontaktet landsretten telefonisk med oplysning om, at han ikke kunne
      møde til retsmøde i danmark, da hans hustru var gravid.
      forkyndelsespåtegning med bilag blev udleveret til forsvareren og anklageren.
      forsvareren anførte til støtte for sin påstand om udsættelse, at der ikke er sket lovlig
      forkyndelse i medfør af retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a, idet det er en for-
      udsætning herfor, at tiltalte har forstået forkyndelsen og den fremsendte dokumentation.
      de foretagne forkyndelsesbestræbelser er ikke sket betryggende. derfor bør der ikke ske
      afvisning under henvisning til den skete telefonforkyndelse, uden at forsvareren får lej-
      lighed til at afhøre den pågældende forkyndelsesmedarbejder om dennes vurdering af
      tiltaltes forståelse af samtalen. der burde være sket forkyndelse i statstidende, da tiltalte
      ikke har bopæl i danmark.
      anklageren har til støtte for afvisningspåstanden anført, at der er sket lovlig forkyndelse
      i overensstemmelse med bestemmelsen i retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a.
      selvom tiltalte efter det oplyste for tiden opholder sig i bulgarien, står han stadig regi-
      streret med adresse i danmark. i øvrigt fremgår det af oplysningerne om tiltaltes hen-
      vendelser til landsretten og forsvareren, at han er bekendt med tidspunktet for retsmø-
      det, hvorfor forkyndelsen også anses for sket i medfør af § 163, stk. 2.
      landsretten afsagde kl. 10.30
                                                 kendelse:
      efter oplysningerne om tiltaltes telefoniske henvendelser til landsretten og forsvareren i
      anledning af det berammede retsmøde anser landsretten det for ubetænkeligt at lægge til
      grund, at tiltalte er bekendt med tidspunktet for retsmødet, og tiltalte har bl.a. pr. mail
      fået tilsendt indkaldelsen med bilag til retsmødet. der er derfor sket forkyndelse i med-
      før af retsplejelovens § 163, stk. 2.
      der er tillige sket forkyndelse af tiltalte telefonisk den 16. juni 2017, jf. retsplejelovens
      § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a.
      tiltalte er på trods af indkaldelserne alligevel udeblevet uden at have fremsendt doku-
      mentation for lovligt forfald. tiltaltes anke omfatter bevisbedømmelsen. da sagen ikke
      med nytte kan behandles uden tiltaltes tilstedeværelse, afviser landsretten tiltaltes anke,
      jf. retsplejelovens § 920, stk. 2.
                                             thi bestemmes:
      denne ankesag afvises.”
det er oplyst, at det fremgår af det centrale personregister, at t var tilmeldt adressen x-vej
56 i odder indtil den 15. januar 2017, og at han herefter står som udrejst af danmark til
bulgarien.
                                               - 4 -
anklagemyndigheden har oplyst, at en medarbejder ved landsretten telefonisk har oplyst, at
man efter telefonforkyndelsen den 16. juni 2017 forsøgte at sende indkaldelsen til hovedfor-
handlingen til den mailadresse, som t havde oplyst, men at meddelelsen ikke gik igennem.
anbringender
t har anført navnlig, at indkaldelsen til hovedforhandlingen i landsretten ikke er lovligt
forkyndt for ham.
han besidder hverken tilstrækkelige dansk- eller engelskkundskaber til at kunne forstå betyd-
ningen af en telefonforkyndelse på dansk eller engelsk, og det kan derfor ikke antages, at han
har forstået telefonsamtalen, jf. retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a. i byretten var
det således nødvendigt at anvende bulgarsk tolk. han har endvidere ikke som foreskrevet i
retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, forinden eller efter telefonsamtalen fået tilsendt eller over-
draget indkaldelsen, ligesom han ikke efterfølgende havde fået tilsendt en bekræftelse på for-
kyndelsen. han modtog heller ikke landsrettens brev med indkaldelsen, da han var udrejst af
danmark til bulgarien.
det bør ikke lægges ham til last, at han ikke inden hovedforhandlingen den 20. juni 2017 nåe-
de at melde tilbage, at han ikke havde modtaget indkaldelsespapirerne. kravet i lovforarbej-
derne om, at han i tilfælde af manglende modtagelse af dokumenter selv har ansvaret for at
bede om genfremsendelse, kan ikke under nærværende sags særlige omstændigheder med
rimelighed pålægges ham.
landsretten har oplyst statsadvokaten om, at mailen med fremsendelse af indkaldelsen ikke
gik igennem. digital forkyndelse kan således heller ikke anses for lovligt foretaget.
han havde ikke selv anledning til at kontakte sin forsvarer forud for hovedforhandlingen i
landsretten, da han hverken havde modtaget indkaldelsen eller på anden vis var blevet oriente-
ret om tidspunktet for hovedforhandlingen. det var derimod hans forsvarer, der ringede til
ham.
                                                 - 5 -
der er i øvrigt ikke hjemmel til at afvise hans subsidiære anke til formildelse. dette følger af
højesterets kendelse i ufr 2017.3419.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at forkyndelsen af indkaldelsen til hovedforhandlin-
gen i landsretten var lovlig.
på baggrund af det anførte i landsrettens forkyndelsespåtegning må t antages at have forstået
indholdet af telefonsamtalen, herunder virkningerne af en eventuel udeblivelse, og
betingelserne i retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a, er således opfyldt. det fremgår
af forarbejderne til bestemmelserne, at det ikke er en betingelse for at anse forkyndelse for
sket, at den pågældende modtager dokumentet, ligesom det er den pågældendes eget ansvar at
rette henvendelse til forkyndelsesmyndigheden, hvis dokumenterne ikke modtages.
der er tillige sket retmæssig forkyndelse i overensstemmelse med retsplejelovens § 163, stk.
2, eller dennes analogi. det må således som anført af landsretten lægges til grund, at der før
forsvarerens mail af 9. juni 2017 til landsretten med anmodning om udsættelse af sagen har
været telefonisk kontakt mellem t og hans forsvarer vedrørende tidspunktet for
hovedforhandlingen.
for så vidt angår den del af anken, der vedrører strafudmålingen, henvises til højesterets ken-
delse i ufr 2017.3422, hvoraf det fremgår, at der ikke er hjemmel i retsplejelovens § 920, stk.
2, til at afvise tiltaltes udmålingsanke i tilfælde, hvor der er sket lovlig forkyndelse, og hvor
den tiltalte desuagtet ikke møder op til hovedforhandlingen. sagen bør derfor hjemvises til
landsretten til behandling af udmålingsanken.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om landsretten med rette har afvist ts anke. afvisningen af anken er sket i
medfør af retsplejelovens § 920, stk. 2. efter denne bestemmelse kan retten i et tilfælde, hvor
en dom er anket af tiltalte, og hvor anken omfatter bevisbedømmelsen, ved kendelse afvise
tiltaltes anke, hvis tiltalte udebliver uden oplyst lovligt forfald, og retten finder, at sagen ikke
med nytte kan behandles, uden at tiltalte er til stede.
                                                - 6 -
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at det må lægges til grund, at t
var bekendt med tidspunktet for det pågældende retsmøde. højesteret tiltræder endvidere, at
forkyndelse må anses for at være sket i medfør af retsplejelovens § 163, stk. 2.
højesteret tiltræder, at t på trods af forkyndelsen er udeblevet uden at have fremsendt
dokumentation for lovligt forfald.
højesteret tiltræder endvidere, at den del af ts anke, der angår bevisbedømmelsen, ikke med
nytte kunne behandles uden hans tilstedeværelse.
på denne baggrund finder højesteret, at ts bevisanke er afvist med rette i medfør af
retsplejelovens § 920, stk. 2.
t ankede ved domsafsigelsen subsidiært til formildelse.
som anført i højesterets kendelse i ufr 2017.3422 tager bestemmelsen i retsplejelovens §
920, stk. 2, ikke udtrykkeligt stilling til, om afvisning tillige kan omfatte en subsidiær anke til
formildelse, og spørgsmålet er ikke berørt i forarbejderne til bestemmelsen. det følger imid-
lertid af retsplejelovens § 921, stk. 2, at en anke, der ikke omfatter beviserne for tiltaltes
skyld, kan behandles, selv om tiltalte ikke møder, hvis dennes forsvarer er mødt. højesteret
fandt herefter i den nævnte kendelse, at retsplejelovens § 920, stk. 2, ikke giver hjemmel til at
afvise en subsidiær anke til formildelse.
efter det anførte ophæver højesteret herefter landsrettens kendelse for så vidt angår afvisnin-
gen af udmålingsanken og hjemviser sagen til landsretten til behandling heraf.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse af 20. juni 2017 ophæves for så vidt angår afvisningen af ts
udmålingsanke, og sagen hjemvises til landsretten til behandling heraf.
statskassen skal betale kæresagens omkostninger.
