                                               dom
afsagt den 8. januar 2014 af østre landsrets 2. afdeling
(landsdommerne inge neergaard jessen, hedegaard madsen og anne bendfeldt westergaard
(kst.)).
2. afd. nr. b-1649-13:
børne- & ungdomspædagogernes landsforbund
(bupl) som mandatar for
a
(advokat søren kjær jensen)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten v/advokat henrik nedergaard thomsen)
denne sag, der er anlagt ved retten i næstved den 7. marts 2013, er ved kendelse af 14. maj
2013 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.
sagen drejer sig om, hvorvidt ankestyrelsen er berettiget til på ulovbestemt grundlag under
behandlingen af en indbragt afgørelse om erhvervsevnetab tillige at genoptage og behandle
spørgsmålet om anerkendelse af skaden, der ikke har været påklaget til ankestyrelsen.
bupl som mandatar for a har nedlagt principal påstand om, at ankestyrelsen tilpligtes at
anerkende, at ankestyrelsen har været uberettiget til ved brev af 22. november 2012 i en sag
om genoptagelse af erhvervsevnetabserstatning som følge af anerkendt toksisk eksem tillige
at beslutte ”også at behandle spørgsmålet om anerkendelse.”
subsidiært er der nedlagt påstand om, at ankestyrelsen tilpligtes at anerkende, at ankesty-
relsen har været uberettiget til at træffe afgørelse af 13. maj 2013 om at genoptage spørgs-
                                             - 2 -
målet om anerkendelse på ulovbestemt grundlag og hjemvise spørgsmålet om anerkendelse til
arbejdsskadestyrelsen samt ophæve arbejdsskadestyrelsens afgørelse af 19. juli 2010 om
anerkendelse.
ankestyrelsen har over for den principale påstand nedlagt påstand om afvisning. over for den
subsidiære påstand har ankestyrelsen nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært hjemvisning
til fornyet behandling ved ankestyrelsen.
sagsfremstilling
steffen munkvad, speciallæge i hudsygdomme, anmeldte den 15. januar 2010 as håndeksem
til arbejdsskadestyrelsen som en arbejdsbetinget lidelse.
på arbejdsskadestyrelsens foranledning og efter forudgående undersøgelse af a udarbejdede
steffen munkvad den 14. april 2010 en erklæring til brug for arbejdsskadestyrelsens behand-
ling af sagen. af erklæringen fremgår blandt andet:
       ”arbejde:
       …
       2001 - 2005 uddannet hindholm pædagogseminarium som pædagog
       ansættelser:
       …
       2001 - 2002 ... børnehave, pædagog
       2002 - 2004 ... børnehave, pædagog
       2004 - 2005 ..., pædagog
       fra 2005 - ..., pædagog
       tidligere sygdomme:
       patienten havde i barndommen atopisk eczem lokaliseret til albuebøjninger og
       knæhaser indtil teenage-årene, hvorefter denne eczemtendens forsvandt. eczem-
       tendensen med samme lokalisation som ovenfor har været til stede i hendes gravi-
       diteter i 2007, 2008 og også under hendes aktuelle graviditet. patienten havde som
       barn ikke håndeczem, og der har ikke været høfeber eller astma. der er ingen
       konkurrerende sygdomme.
       aktuelle sygdom:
       patientens håndeczem debuterede i 2005 efter hun var færdiguddannet som pæda-
       gog. hendes eczem har alene været lokaliseret i hænderne fraset de perioder, hvor
       hun har haft eczem andetsteds under sine graviditeter som nævnt ovenfor. ecze-
       met er værre om vinteren og bedres om sommeren, dog har hun fortsat eczemten-
       dens gennem hele sommeren. dorsalt på hånden er eczemet til stede mellem
                                             - 3 -
      fingre, over fingrenes grundled og mellemled. endvidere kan hun have eczem i
      håndfladerne.
      i sit arbejde som pædagog fra 2005 indtil december 2006 udførte hun 30- 50
      håndvaske pr. dag, anvendte 10 par handsker når der var bleskift med afføring,
      samt udførte rengøring uden handsker i form af at tørre borde af med våde klude.
      patienten gik på barsel i december 2006, og har ikke været på arbejdsmarkedet
      efter december 2006. hun beskriver at hendes eczemtendens på hænderne er ble-
      vet værre, dog fortsat med årstidsvariation.
      patienten er behandlet med fugtighedscreme og betnovat creme samt instrueret i
      eczemprofylakse. specielt eczemprofylaksen har bedret hendes eczemtendens
      betydeligt efter hendes første konsultation hos undertegnede 7/12 2009.
      …
      diagnose: prurigo besnier, eczema manum toxicum professionalis.
      sammenfatning af undersøgelsen:
      jeg skønner at patienten har et erhvervsinduceret toksisk håndeczem. patientens
      tilgrundliggende prurigo besnier skønnes at have en betydelig faktor i genesen til
      hendes håndeczem. at håndeczemet ikke alene er erhvervsinduceret støttes af, at
      det er blevet værre gennem flere år uden for arbejdsmarkedet. den irritative kom-
      ponent skønner jeg drejer sig om delt hyppige håndvaske samt brug af handsker.
      jeg finder at der er overensstemmels mellem patientens klage over kløe og irrita-
      tion og de objektive fund.”
arbejdsskadestyrelsen rettede den 22. april 2010 henvendelse til as privatpraktiserende læge,
peter henrik kahlke, og udbad sig til brug for behandling af sagen kopi af det fulde journal-
materiale eller tilsvarende oplysninger vedrørende allergi og eksem.
det hedder i henvendelsen til lægen endvidere bl.a.:
      ”journalmaterialet skal så vidt muligt beskrive, hvad hun har oplyst om årsagen til
      sin sygdom og dens forløb før behandlingen.
      tillige ønskes det oplyst, hvad du har bemærket om sygdommens art og mulige
      årsagssammenhæng med arbejdet, samt hvad du har foretaget i denne forbindelse.
      ….”
journaludskriften fra lægen tog sin begyndelse den 4. september 2009 med angivelse af diag-
nosen ”dermatit u spec” og teksten ”håndeksem -> gervil.” der fremgår endvidere, at speci-
                                              - 4 -
allæge i pædiatri, morten gervil, efter lægens henvisning den 10. november 2009 havde ud-
færdiget speciallæge-epikrise. af epikrisen fremgår blandt andet:
      ”… for 1½ år siden set af hudlæge, som fandt, at det var atopisk eksem, og han
      anbefalede symptomatisk behandling.
      ved den lejlighed blev aikke allergi-udredt.
      siden da uændret og måske endda lidt værre eksem…”
på arbejdsskadestyrelsens forespørgsel besvarede as arbejdsgiver, x, den 5. juli 2010
blandt andet følgende spørgsmål:
      ”1. hvis virksomheden mener, at virksomheden ikke skal betragtes som arbejds-
      giver i denne sag, bedes virksomheden begrunde hvorfor?”
således:
      ”a oplyser at hun tidligere har været ansat som tjener, hvor hun muligvis allerede
      var disponeret derfor er arbejdsgiver på skadestidspunktet usikkert.”
spørgsmål 2:
      ”i hvilken periode har tilskadekomne været ansat i virksomheden?
besvarede x således:
      ”1.2.05 →.”
arbejdsskadestyrelsen traf den 19. juli 2010 afgørelse om, at den anmeldte sygdom blev
anerkendt som arbejdsskade, og fastsatte méngraden til 8%. der blev samtidig truffet
afgørelse om, at a ikke havde ret til erstatning for tab af erhvervsevne.
af afgørelsen fremgår blandt andet:
                                     ”…sagens oplysninger
      du har arbejdet som pædagog hos x siden 2005. du har fået toksisk eksem på
      begge hænder. du havde forud herfor atopisk eksem i lettere grad lokaliseret til
      albuer og knæhaser indtil teenageårene.
      du er endvidere allergisk overfor nikkel. ifølge speciallægeerklæringen er nikkel-
      allergien ikke erhvervsmæssigt induceret og uden relevans for dit toksiske hånd-
      eksem.
                                               - 5 -
       det toksiske håndeksem debuterede i 2005 – efter at du var færdiguddannet som
       pædagog – i form af udslæt mellem fingrene, over fingrenes grundled og mel-
       lemled. du kan endvidere have eksem i håndfladerne.
       du har haft hudbelastende arbejde i form af hyppig håndvask og handskebrug
       samt rengøring uden handsker. du har vasket hænder cirka 30 – 50 gange dagligt,
       du har brugt handsker cirka 10 gange dagligt i forbindelse med bleskift samt gjort
       rent uden handsker i form af rengøring af borde.
       du gik på barsel i december 2006 og har efterfølgende fået to børn mere, og du
       har ikke været på arbejdsmarkedet siden.
       dit eksem består fortsat og beskrives som forværret, der er dog sæsonvariation,
       således at eksemet er værst om vinteren.
       din arbejdsgiver har bekræftet ansættelsen.
       du har gener efter din arbejdsskade i form af lettere kroniske eksemforandringer
       på hænderne med hyppige udbrud.
       du har dog forudbestående eksem i form af atopisk eksem i lettere grad…”
under afsnittet ”anerkendelse” angav ankestyrelsen som ”begrundelse” følgende:
       ”vi vurderer, at du under dit arbejde har pådraget dig et irritativt håndeksem (tok-
       sisk kontakteksem) som følge af dit arbejde med hyppig håndvask, handskebrug
       og rengøring uden handsker.
       efter du gik på barsel i 2006 er dit eksem forværret – og dette på trods af, at du
       ikke har været på arbejdsmarkedet siden du gik på barsel. vi vurderer dog, at dette
       skyldes din forudbestående atopiske eksem, og vi vurderer samtidig, at der er år-
       sagssammenhæng mellem dit arbejde og udviklingen af dit toksiske håndseksem.
       endelig vurderer vi ikke, at din nikkelallergi har relevans i forhold til din toksiske
       håndeksem.”
arbejdsskadestyrelsens afgørelse af 19. juli 2010 blev ikke indbragt for ankestyrelsen.
den 20. april 2012 rettede as fagforbund bupl henvendelse til arbejdsskadestyrelsen med
anmodning om genoptagelse af spørgsmålet om erhvervsevnetab. a oplyste i den forbindelse
bl.a.:
       ”jeg er opsagt pga. sygdom som følge af skaden. jeg får min sidste løn med ud-
       gangen af maj 2012.”
                                              - 6 -
ved afgørelse af 4. juni 2012 fandt arbejdsskadestyrelsen, at a stadig ikke havde ret til er-
statning for tab af erhvervsevne.
arbejdsskadestyrelsens afgørelse herom blev herefter indbragt for ankestyrelsen, der ved
brev af 22. november 2012 til a anførte blandt andet følgende:
      ”vedrørende din arbejdsskadesag
      ankestyrelsen behandler i øjeblikket din sag om tab af erhvervsevne som følge af
      anerkendt toksisk eksem.
      vi har besluttet også at behandle spørgsmålet om anerkendelse.
      vi er blevet opmærksomme på, at arbejdsskadestyrelsen, ved deres afgørelse om
      anerkendelse af 19. juli 2010, kan have begået fejl i forbindelse med oplysning af
      sagen.
      vi vil derfor både træffe afgørelse om anerkendelse og tab af erhvervsevne.
      har du bemærkninger hertil, beder vi om at få dem inden 14 dage…”
arbejdsskadestyrelsen har den 13. maj 2013 - og således efter, at retssagen blev anlagt
ved byretten den 7. marts 2013, - truffet afgørelse i as sag om arbejdsskade. det frem-
går af afgørelsen blandt andet:
      ”…resultatet er
               vi genoptager spørgsmålet om anerkendelse på ulovbestemt grundlag og
               hjemviser spørgsmålet om anerkendelse til arbejdsskadestyrelsen. ar-
               bejdsskadestyrelsen skal træffe ny afgørelse om anerkendelse.
      vi ophæver således arbejdsskadestyrelsens afgørelse af 19. juli 2010 om aner-
      kendelse.
      inden arbejdsskadestyrelsen træffer ny afgørelse, skal de indhente lægelige op-
      lysninger til dokumentation for, at dit eksem opstod i 2005 som oplyst.
      arbejdsskadestyrelsen vil kontakte dig.
              afgørelsen om tab af erhvervsevne ophæves.
                                           - 7 -
hvis arbejdsskadestyrelsen efter yderligere oplysning af din sag kommer frem til,
at dit eksem skal anerkendes, vil de træffe ny afgørelse om tab af erhvervsevne,
og her vil oplysningerne fra din advokat indgå.
…
begrundelsen for at genoptage spørgsmålet om anerkendelse på ulovbestemt
grundlag, samt begrundelsen for afgørelsen om hjemvisning af spørgsmålet
om anerkendelse.
vi har i brev af 22. november 2012 oplyst, at vi også ville behandle spørgsmålet
om anerkendelse. arbejdsskadestyrelsen traf afgørelse om anerkendelse den 19.
juli 2010.
du anmeldte den 21. januar 2010, at du havde fået eksem som følge af dit arbejde
som pædagog.
i speciallægeerklæringen af 14. april 2010 fremgår det, at dit eksem debuterede i
2005, hvor du var færdiguddannet pædagog. det fremgår videre, at du arbejdede
som pædagog frem til december 2006, hvor du gik på barsel, og at du ikke har væ-
ret på arbejdsmarkedet siden. der beskrives graviditet i 2007, 2008 og aktuel gra-
viditet.
arbejdsskadestyrelsen har i deres brev af 22. april 2010 bedt om fuld kopi af
journalmateriale eller tilsvarende oplysninger vedrørende allergi og eksem. det
første notat i journalen fra din læge er af den 4. september 2009.
vi vurderer, at arbejdsskadestyrelsen har begået en væsentlig fejl ved ikke at op-
lyse sagen tilstrækkeligt, før de traf afgørelse.
vi har ved denne vurdering lagt vært på, at der ikke foreligger dokumentation for,
at dit eksem er opstået i tidsmæssig sammenhæng med dit arbejde som pædagog,
for eksempel i form af henvendelser til læge.
der forhold, at du efterfølgende i 2010 oplyser, at dit eksem startede i 2005, fin-
der vi ikke er tilstrækkeligt til, at det kan danne grundlag for anerkendelse af dit
eksem som en erhvervssygdom.
vi har derfor hjemvist spørgsmålet om anerkendelse til arbejdsskadestyrelsen.
arbejdsskadestyrelsen skal indhente yderligere oplysninger, der dokumenterer,
hvornår dit eksem opstod.
arbejdsskadestyrelsen skal efterfølgende træffe ny afgørelse om anerkendelses-
spørgsmålet.
vi har beskrevet reglerne for at genoptage en sag på ulovbestemt grundlag i af-
snittet om regler.
….
                                              - 8 -
       vi har også behandlet sagen efter forvaltningsretlige regler om genoptagelse på
       ulovbestemt grundlag.
       vi genoptager sagen på ulovbestemt grundlag,
               hvis der kommer nye oplysninger af så væsentlig betydning, at der er en
               vis sandsynlighed for, at sagen ville have fået et andet resultat, hvis vi
               havde haft oplysningerne i forbindelse med den oprindelige afgørelse
               hvis der sker en væsentlig ændring med tilbagevirkende kraft af de retlige
               forhold, som den oprindelige afgørelse blev afgjort efter
               hvis der i forbindelse med den oprindelige afgørelse blev begået væsent-
               lige sagsbehandlingsfejl.
       ….”
i brev af 7. juni 2013 har sagsøgerens advokat over for arbejdsskadestyrelsen oplyst, at han
har indhentet lægejournal, hvoraf fremgår, at a henvendte sig til egen læge i september 2003
med håndeksem.
retsgrundlaget
af retssikkerhedslovens § 68, stk. 1 og 2, fremgår blandt andet, at ankestyrelsen ved afgø-
relse af den enkelte sag ikke er bundet af parternes påstande, og at afgørelsen kan gå ud på
afvisning, stadfæstelse, hjemvisning, ophævelse eller ændring af den afgørelse, der er klaget
over.
bestemmelsen er indsat ved lov nr. 453 af 10. juni 1997, lovtidende 1997, aiii, s. 2131. af
bemærkningerne til de enkelte bestemmelser i lovforslag nr. 228 af 16. april 1997, ft 1996-
97, tillæg a, bind vi, fremgår, at bestemmelsen er en videreførsel af § 9 i lov om den soci-
ale ankestyrelse.
i forslag til lov om den sociale ankestyrelse af 11. oktober 1972, ft 1972-73, tillæg a, s.
403, fremgår af bemærkningerne til lovforslagets § 9 blandt andet, at ”bestemmelsen tilsigter
at give den sociale ankestyrelse mulighed for at træffe en hvilken som helst afgørelse, der
inden for lovgivningens rammer må betragtes som den rigtige i den konkrete situation uden
hensyn til, om klageren selv måtte ønske en anden afgørelse.”
                                               - 9 -
i forvaltningsretsinfo nr. 12/0, der blandt andet har erstattet forvaltningsretsinfo nr. 6/0, an-
kestyrelsen under overskriften: ”ankestyrelsens mulighed for at tage stilling til spørgsmål, der
ikke er klaget over, i en afgørelse, eventuelt til skade for klager (reformatio in pejus)” rede-
gjort nærmere for adgangen til under en sag om godtgørelse eller erstatning at behandle
spørgsmål om anerkendelse, der ikke tidligere er klaget over. med udgangspunkt i østre
landsrets dom af 14. maj 2008 er anført blandt andet, at ankestyrelsen kan træffe afgørelse i
sådanne sager, hvis den tidligere, upåklagede afgørelse er behæftet med en væsentlig fejl, så-
ledes at betingelserne for at genoptage sagen på ulovbestemt grundlag er opfyldt. i sådanne
tilfælde går hensynet til en korrekt afgørelse forud for forsikringsselskabets eller arbejdsgi-
vers passivitet med hensyn til at klage over anerkendelsen. det er endvidere anført, at såfremt
sagen er tilstrækkeligt oplyst, kan ankestyrelsen selv træffe afgørelse. i modsat fald hjemvi-
ses sagen til arbejdsskadestyrelsen. dette beror på en konkret vurdering i den enkelte sag.
procedure
bupl som mandatar for a har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstands-
dokument af 25. oktober 2013, hvoraf fremgår blandt andet:
      ”indledende bemærkninger:
      indledningsvis bemærkes, at sagsøger som følge af ankestyrelsens påstand om
      afvisning har nedlagt en subsidiær påstand, idet det er sagsøgers opfattelse, at den
      principale påstand er dækkende for den nødvendige konsekvens af beslutning om
      at genoptage sagen, således at man også vil ”behandle spørgsmålet om anerkendelse”,
      og at påstanden derfor som naturlig konsekvens heraf omfatter den senere trufne
      afgørelse.
      anbringender:
      vedrørende den nedlagte påstand om afvisning, gør sagsøger gældende,
      at       beslutningen om at ville genbehandle spørgsmålet om anerkendelse i sig
      selv indebærer en nødvendig konsekvens af, at der træffes afgørelse herom, men
      at det er beslutningen om at ville genbehandle spørgsmålet, der er omdrejnings-
      punktet, og denne beslutning har karakter af afgørelse i den relation, at denne
      danner baggrund for den senere trufne afgørelse.
      særligt til støtte for den subsidiære påstand, gør sagsøger gældende,
                                                  - 10 -
       at       i det omfang retten ikke finder at kunne efterprøve selve beslutningen,
      skal retten kunne foretage prøvelsen i relation til selve afgørelsen, som sagen i
      sin realitet handler om.
      til støtte for påstanden i øvrigt, gør sagsøger endvidere gældende,
      at        sagsøgte er uberettiget til af egen drift at genbehandle forvaltningsretlig,
      men ikke påklaget, afgørelse, og subsidiært når den ikke påklagede afgørelse ikke
      har været klart ulovlig;
      at        retssikkerhedslovens § 68, stk. 2, udtømmende regulerer ankestyrelsens
      tema for afgørelsen og særlig angiver, at alene ”den afgørelse der er klaget over” kan
      være omfattet af ankestyrelsens afgørelse;
      at        denne praksis tillige er udtrykkeligt formuleret af ankestyrelsen ved for-
      valtningsretsinformation nr. 6/0, udarbejdet efter højesteretsdom u 2006.3370 h,
      og ankestyrelsen derfor ikke i realiteten kan sikre en genbehandling ved denne
      afgørelse, som i vidt omfang beror på en skønsmæssig vurdering;
      at        hensynet til de i loven anførte ankefrister er overordentlig tungtvejende,
      herunder at forsikringsselskabet, der er part i sagen og er professionel, har haft
      alle muligheder for at varetage forsikringsselskabets synspunkter, hvilket da tillige
      giver sig udslag i ankestyrelsens egne synspunkter i dommen u 2005.641 h,
      hvorefter der ”i partstvister kan ske genoptagelse af sager til skade for forsikringsselskabet i
      ret vidt omfang, når skadelidte begunstiges”, hvorimod der er mindre hensyn overfor
      forsikringsselskaberne end overfor den skadelidte;
      at        den af ankestyrelsen påberåbte dom fra 14. maj 2008 ikke har nogen rele-
      vant præjudikatværdi, allerede fordi dommen ikke tillod genbehandling af en af-
      gørelse, der ikke var påklaget; tillige fordi dommen ikke er et højesteretspræjudi-
      kat, og fordi dommen udtrykker en ”allerede fordi præmis” og således ikke forholder
      sig til, hvilke øvrige betingelser, der skal være opfyldt for, at ankestyrelsen i givet
      fald skal kunne medinddrage en ikke påklaget afgørelse;
      at        ankestyrelsens trufne beslutning om at ville genbehandle spørgsmålet om
      anerkendelse og den senere trufne afgørelse herom ikke kan sidestilles med an-
      keinstansens rolle som prøvelsesorgan for en påklaget afgørelse, hvori princippet
      om reformatio in pejus gælder, men snarere er at sammenligne med en tilbagekal-
      delse af en forvaltningsakt, idet ankestyrelsen reelt tilbagekalder arbejdsskade-
      styrelsens afgørelse om anerkendelse, som ikke har været påklaget, og uden at an-
      give tilstrækkelige betingelser for at kunne fravige udgangspunktet om at afgørel-
      ser ikke kan tilbagekaldes, og da slet ikke begunstigende afgørelser.”
ankestyrelsen har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af
24. oktober 2013. da sagsøgtes påstandsdokument imidlertid er udarbejdet inden sagsøgerens
påstandsdokument, har sagsøgte under hovedforhandlingen præciseret, at afvisningspåstanden
                                                - 11 -
vedrører sagsøgerens principale påstand, og at frifindelses- og hjemvisningspåstanden vedrø-
rer den subsidiære påstand. af påstandsdokumentet fremgår blandt andet:
      ”sagens genstand
      denne sag kan efter as påstand og anbringender alene angå en prøvelse af, om
      ankestyrelsens brev af 22. november 2012 (bilag 8) er en forvaltningsretlig afgø-
      relse, der kan gøres til genstand for domstolsprøvelse og - i givet fald - om anke-
      styrelsen var berettiget til at beslutte også at behandle spørgsmålet om anerken-
      delse, eller om der alene er tale om et sagsbehandlingsskridt i form af partshøring
      eller tilsvarende.
      sagen kan ikke angå en prøvelse af ankestyrelsens afgørelse af 13. maj 2013 (bi-
      lag a), allerede fordi a ikke har nedlagt en påstand eller fremsat anbringender,
      der angår denne afgørelse.
      afvisningspåstanden
      til støtte for den principale afvisningspåstand gøres det gældende, at ankestyrel-
      sens brev af 22. november 2012 (bilag 8) til a ikke er udtryk for en afgørelse i
      forvaltningslovens forstand, men et administrativt sagsbehandlingsskridt, der ikke
      selvstændigt kan gøres til genstand for domstolsprøvelse.
      ankestyrelsen kan som led i den administrative behandling af en sag om godtgø-
      relse eller erstatning som følge af en arbejdsskade på ulovbestemt grundlag und-
      tagelsesvis beslutte, at en tidligere afgørelse om anerkendelse, som ikke er påkla-
      get, skal genoptages, hvis afgørelsen om anerkendelse er behæftet med en væ-
      sentlig fejl, jf. østre landsrets dom af 14. maj 2008 og ankestyrelsens offentlig-
      gjorte praksis i forvaltningsinfo 12/0.
      den blotte beslutning om som et led i behandlingen af en klagesag at tage stilling
      til en tidligere og ikke påklaget afgørelse om anerkendelse har ikke karakter af en
      afgørelse i forvaltningsretlig forstand, men er udtryk for et administrativt sagsbe-
      handlingsskridt, jf. retssikkerhedslovens § 57, nr. 2, og ankestyrelsens principaf-
      gørelse nr. 110-10.
      ankestyrelsens brev af 22. november 2012 (bilag 8) er således udtryk for et admi-
      nistrativt sagsbehandlingsskridt foretaget under og som led i ankestyrelsens ad-
      ministrative behandling af as klagesag.
      en beslutning som den foreliggende, der drejer sig om et sagsbehandlingsskridt,
      og som ikke afslutter ankestyrelsens behandling af sagen, kan ikke selvstændigt
      gøres til genstand for en domstolsprøvelse. as påstand ville derimod kunne frem-
      føres som en indsigelse i en eventuel retssag om gyldigheden af ankestyrelsens
      afgørelse af 13. maj 2013 (bilag a). denne afgørelse har a imidlertid ikke ind-
      bragt for domstolene.
      det forhold, at brevet af 22. november 2012 ikke indeholder en begrundelse for
      beslutningen, udgør ikke en begrundelsesmangel, idet sagsbehandlingsskridt, i
      modsætning til afgørelser, ikke skal begrundes. ankestyrelsen har i afgørelsen af
                                                  - 12 -
      13. maj 2013 (bilag a) anført begrundelsen for genoptagelsen på ulovbestemt
      grundlag af spørgsmålet om anerkendelse.
      frifindelsespåstanden
      til støtte for den subsidiære frifindelsespåstand gøres det gældende, at ankesty-
      relsen - sådan som det også fremgår af præmisserne i u 2006.3370h - ikke er
      bundet af parternes påstande, men for at opnå en materielt korrekt afgørelse er be-
      rettiget til at tage stilling til ethvert spørgsmål, som klagesagen måtte give anled-
      ning til, også selv om det måtte føre til frakendelse eller nedsættelse af den til-
      kendte erstatning.
      dette fremgår også af ankestyrelsens offentliggjorte praksis i forvaltningsinfo
      12/0, der præciserer den tidligere praksis efter forvaltningsinfo 6/0 (bilag 10), og
      beslutningen udgør derfor heller ikke en fravigelse af administrativ praksis i strid
      med den almindelige lighedsgrundsætning.
      det fremgår af sagens akter, at oplysningen om, at as håndeksem debuterede i
      2005, alene beroede på hendes egne oplysninger og ikke i øvrigt er dokumenteret
      med lægelige oplysninger. oplysningen under "aktuelle sygdom" i speciallægeer-
      klæringen af 14. april 2010 (bilag 1) beror således også på hendes egne oplysnin-
      ger.
      derfor skrev ankestyrelsen med rette i brevet af 22. november 2012 (bilag 8), at
      arbejdsskadestyrelsen kunne have begået fejl i forbindelse med sagens oplysning,
      nemlig ved ikke at søge as egen oplysning om symptomdebut belyst med læge-
      lige oplysninger herom.
      det har efter ankestyrelsens hjemvisning af sagen til arbejdsskadestyrelsen (bi-
      lag a) i øvrigt vist sig, at as egen oplysning om symptomdebut var forkert. as
      advokat har ved brev af 7. juni 2013 (bilag b) fremsendt kopi af as journal fra
      egen læge (bilag c), hvoraf fremgår, at a allerede den 12. september 2003 kon-
      sulterede sin læge om håndeksem.
      hjemvisningspåstanden
      sagsøgerens påstand må forstås som en påstand om, at ankestyrelsens beslutning
      om også at behandle spørgsmålet om anerkendelse, var uhjemlet. hvis sagsøgeren
      får medhold i påstanden, skal sagen derfor hjemvises til fornyet behandling ved
      ankestyrelsen.”
rettens begrundelse og resultat
indledningsvis bemærkes, at der mellem parterne er enighed om, at ankestyrelsen under be-
handlingen af en sag om godtgørelse eller erstatning som følge af en arbejdsskade på ulov-
bestemt grundlag kan beslutte, at arbejdsskadestyrelsens afgørelse om anerkendelse, som
ikke er påklaget, kan genoptages og behandles, hvis betingelserne herfor i øvrigt er opfyldt.
                                             - 13 -
sagsøgeren har under nærværende retssag imidlertid gjort gældende, at betingelserne herfor
ikke er opfyldt.
ad sagsøgerens principale påstand
ankestyrelsens beslutning som meddelt a i brev af den 22. november 2012 om at genoptage
spørgsmålet om anerkendelse afslutter ikke ankestyrelsens behandling af sagen, der blot ud-
sættes til senere afgørelse vedrørende såvel spørgsmålet om anerkendelse som spørgsmålet
om tab af erhvervsevne. beslutningen, der indeholder en partshøring, og som i øvrigt ikke
skal nærmere begrundes, medfører ikke retsvirkninger efter loven og må derfor i det hele an-
ses for alene at være et administrativt sagsbehandlingsskridt foretaget som led i ankestyrel-
sens prøvelse af klagesagen, jf. retssikkerhedslovens § 57, nr. 2.
landsretten finder derfor, at ankestyrelsens beslutning i brev af 22. november 2012 således
ikke er udtryk for en afgørelse i forvaltningsretlig forstand og dermed heller ikke selvstændigt
kan prøves af domstolene.
landsretten tager herefter ankestyrelsens afvisningspåstand over for sagsøgerens principale
påstand til følge.
ad sagsøgerens subsidiære påstand
landsretten finder, at ankestyrelsens beføjelser efter retssikkerhedslovens § 68, herunder som
fastslået i højesterets dom gengivet i u 2006.3370h, til at træffe afgørelse til ugunst for kla-
geren, ikke i sig selv begrænser ankestyrelsen i på ulovbestemt grundlag at genoptage og be-
handle spørgsmål om anerkendelse, der ikke er påklaget til ankestyrelsen.
det fremgår af erklæring af 14. april 2010 fra steffen munkvad, speciallæge i hudsygdomme,
blandt andet, at as toksiske håndeksem debuterede i 2005, da hun var færdiguddannet som
pædagog. oplysningerne ses at bero på as egne oplysninger og er ikke dokumenteret ved læ-
geligt journalmateriale. det fremgår endvidere af sagen, at as privatpraktiserende læge som
svar på arbejdsskadestyrelsens forespørgsel af den 22. april 2010 om kopi af det fulde jour-
                                             - 14 -
nalmateriale om hudlidelsen har fremsendt udskrift af journalen begyndende fra den 4.
september 2009.
under disse omstændigheder, hvorunder arbejdsskadestyrelsen har truffet afgørelse om aner-
kendelse uden at søge a egne oplysninger om sygdommens debut yderligere lægeligt belyst,
finder landsretten, at ankestyrelsen som følge af den herved muligt væsentlige
sagsbehandlingsfejl har været berettiget til på ulovbestemt grundlag at genoptage spørgsmålet
om anerkendelse, herunder at ophæve arbejdsskadestyrelsens afgørelse af 19. juli 2010 og at
hjemvise spørgsmålet om anerkendelse til arbejdsskadestyrelsen med henblik på, at der
træffes en ny afgørelse.
landsretten finder, at det under sagen ikke er godtgjort, at ankestyrelsens afgørelse af 13.
maj 2013 udgør en fravigelse af ankestyrelsens praksis eller i øvrigt er truffet i strid med al-
mindelige lighedsgrundsætninger.
landsretten tager herefter ankestyrelsens påstand om frifindelse til følge.
bupl som mandatar for a skal betale sagsomkostninger for landsretten til ankestyrelsen
med i alt 20.000 kr., der udgør et passende beløb til dækning af udgiften til advokatbistand.
ved fastsættelsen af beløbet er der ud over sagsgenstandens værdi taget hensyn til sagens be-
skaffenhed, omfang og varighed.
                                   thi kendes for ret:
den af børne- & ungdomspædagogernes landsforbund (bupl) som mandatar for as ned-
lagte principale påstand afvises.
i øvrigt frifindes ankestyrelsen.
i sagsomkostninger for landsretten skal børne- & ungdomspædagogernes landsforbund
(bupl) som mandatar for a inden 14 dage betale 20.000 kr. til ankestyrelsen.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
