                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 7. september 2016
sag 44/2016
(1. afdeling)
ftf som mandatar for faf som mandatar for a
(advokat jakob bjerre)
mod
dansk industri (di) som mandatar for kommunikationscentret aps
(advokat lars bruhn)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 21. oktober 2014 og af østre
landsrets 23. afdeling den 10. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, thomas rørdam, poul dahl jensen,
kurt rasmussen og anne louise bormann.
påstande
appellanten, ftf som mandatar for faf som mandatar for a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, dansk industri (di) som mandatar for kommunikationscentret aps, har princi-
palt påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af 30.000 kr., mere subsidiært betaling af 60.279
kr.
anbringender
ftf har for højesteret gjort gældende, at det følger af forarbejderne til erhvervsuddannelses-
loven, at skoleophold skal medregnes i prøvetiden, og at opsigelsen derfor blev afgivet for
sent. alternativt har ftf som for byret og landsret gjort gældende, at opsigelsen er sket for
tidligt, idet uddannelsesaftalen ikke kunne opsiges, før praktiktiden var påbegyndt.
                                               - 2 -
di har over for ftf’s nye anbringende navnlig gjort gældende, at det følger direkte af er-
hvervsuddannelseslovens § 60, stk. 2, 2. pkt., at skoleophold ikke medregnes i prøvetiden.
retsgrundlag
erhvervsuddannelseslovens § 60, stk. 1 og 2, lyder:
       ”§ 60. en uddannelsesaftale kan ikke opsiges af aftalens parter.
       stk. 2. de første 3 måneder af praktiktiden betragtes dog som en prøvetid, hvori enhver
       af parterne kan opsige aftalen uden angivelse af grund og uden varsel. skoleophold
       medregnes ikke i prøvetiden.”
forslaget til erhvervsuddannelsesloven blev fremsat den 6. oktober 1988. i bemærkningerne
til lovforslagets § 59, der i den vedtagne lov blev § 60, hedder det (folketingstidende 1988-
89, 1. samling, tillæg a, lovforslag nr. l 38, sp. 1268):
       ”til § 59
       arbejdsaftaler kan i almindelighed bringes til ophør ved en af parternes erklæring,
       eventuelt efter en særlig opsigelsesprocedure m.v., uden at der foreligger misligholdelse
       hos den anden part, og uden at en forudsætning for aftalen har vist sig urigtig eller er
       bristet. i mange ansættelsesforhold er adgangen til opsigelse og eventuelt spørgsmål om
       fratrædelsesgodtgørelse ordnet ved lov eller kollektiv overenskomst.
       under hensyn til, at uddannelsesaftaler har et videregående formål i forhold til arbejds-
       aftaler i almindelighed, er denne regulering af opsigelsesadgangen ikke tilstrækkeligt
       betryggende for uddannelsesaftalens parter.
       som en videreførelse af principperne i lærlingeloven og reglerne i efg-retsbekendtgørel-
       sen foreslås derfor i stk. 1 en bestemmelse om, at en uddannelsesaftale ikke kan ophøre
       ved en af parternes erklæring, men kun hvis parterne er enige om det. uopsigeligheden
       modificeres dog i stk. 2 (3 måneders prøvetid).
       …”
lovforslaget bygger på betænkning nr. 1112/1987 om grundlæggende erhvervsuddannelser. i
bemærkningerne til § 40 i betænkningens lovudkast, der svarer til den vedtagne lovs § 60,
hedder det bl.a.:
       ”som en videreførelse af principperne i lærlingelovens kap. v og reglerne i efg-retsbe-
       kendtgørelsens § 12, stk. 1 og 2, foreslås derfor i udkastets § 40, stk. 1, en bestemmelse
                                                - 3 -
      om, at en uddannelsesaftale ikke kan opsiges ved en af parternes erklæring, men kun,
      hvis parterne er enige derom.
      uopsigeligheden modificeres dog i stk. 2, hvorefter der gælder en 3 måneders prøvetid,
      hvori enhver af parterne frit kan opsige aftalen. skoleophold medregnes ikke i prøveti-
      den.
      bestemmelsen er en forenkling af lærlingelovens § 6 og efg-retsbekendtgørelsens § 12,
      stk. 3.”
lærlingelovens § 6, jf. lovbekendtgørelse nr. 128 af 16. marts 1987, havde følgende ordlyd:
      ”§ 6. af læretiden anses de 6 første måneder for en gensidig prøvetid, i hvilken såvel
      læremesteren som lærlingen, hvis han er fyldt 18 år, og ellers forældremyndighedens in-
      dehaver uden angivelse af nogen grund kan forlange kontrakten hævet. i så fald er ingen
      af parterne berettiget til erstatning hos den anden, medmindre udtrykkelig bestemmelse
      derom er indført i kontrakten. erstatningen til læremesteren kan kun omfatte sådanne
      særlige, påviselige udgifter, som han har afholdt udover de ham ifølge §§ 4 og 9 påhvi-
      lende almindelige udgifter.
      stk. 2. inden for fag eller dele af et fag, hvor læreforholdet begynder med kollektiv for-
      skoling uden for virksomheden, kan lærlingerådet, såfremt parterne måtte være enige
      herom, efter forud indhentet erklæring fra vedkommende faglige udvalg tillade, at prø-
      vetiden forlænges, dog højst med et tidsrum svarende til varigheden af forskolingen.”
§ 12, stk. 1-3, i den tidligere efg-retsbekendtgørelse (bekendtgørelse nr. 88 af 24. februar
1987) havde følgende ordlyd:
      ” § 12. uddannelsesaftalen kan normalt ikke opsiges i aftaleperioden, jf. dog stk. 3.
      stk. 2. hvis parterne er enige derom, kan aftalen bringes til ophør før afslutningen af et
      kompetencegivende trin.
      stk. 3. de første 3 måneder af aftaleperioden betragtes som en gensidig prøvetid, inden
      for hvilken hver af parterne kan hæve aftalen uden angivelse af nogen grund. eventuelle
      skoleophold medregnes ikke i prøvetiden, som forlænges tilsvarende.”
højesterets begrundelse og resultat
a og kommunikationscentret aps indgik den 21. december 2011 en uddannelsesaftale,
hvorefter a skulle uddannes som film- og tv-produktionstekniker i perioden 1. januar 2012 til
1. januar 2017. den 1. januar 2012 påbegyndte a et skoleophold, som skulle vare til den 26.
maj 2012, hvor hun skulle starte i praktik hos kommunikationscentret. den 26. april 2012
opsagde kommunikationscentret aftalen pr. den 30. april 2012.
                                              - 4 -
sagen angår, om kommunikationscentret kunne opsige uddannelsesaftalen med a efter mere
end tre måneders skoleophold, og før hun havde påbegyndt praktiktiden i virksomheden.
det fremgår af erhvervsuddannelseslovens § 60, stk. 2, 2. pkt., at skoleophold ikke skal med-
regnes i prøvetiden på tre måneder, og prøvetiden var derfor ikke udløbet ved opsigelsen.
spørgsmålet er herefter, om kommunikationscentret kunne opsige a den 26. april 2012 og
dermed forud for påbegyndelsen af praktiktiden, eller om opsigelse tidligst kunne ske den 26.
maj 2012, hvor hun skulle starte i praktik.
opsigelsesreglerne i erhvervsuddannelseslovens § 60 afløste de tidligere gældende opsigel-
sesregler i lærlingelovens § 6 og efg-retsbekendtgørelsens § 12.
efter såvel lærlingelovens § 6 som efg-retsbekendtgørelsens § 12, stk. 3, kunne en uddannel-
sesaftale opsiges under et skoleophold, der lå forud for påbegyndelse af praktiktiden i virk-
somheden, hvis prøvetiden ikke var udløbet.
det fremgår af forarbejderne til erhvervsuddannelseslovens § 60, at bestemmelsen viderefører
principperne i lærlingeloven og reglerne i efg-retsbekendtgørelsen, og at § 60, stk. 2, er en
forenkling af lærlingelovens § 6 og efg-retsbekendtgørelsens § 12, stk. 3.
på den baggrund – og da der hverken efter ordlyden af erhvervsuddannelseslovens § 60, stk.
2, eller dens forarbejder er holdepunkter for en anden forståelse – finder højesteret, at be-
stemmelsen må forstås således, at en uddannelsesaftale kan opsiges under et skoleophold, der
ligger forud for praktiktiden.
kommunikationscentret var således berettiget til at opsige a som sket den 26. april 2012.
højesteret stadfæster herefter dommen.
i sagsomkostninger for højesteret skal ftf som mandatar for faf som mandatar for a betale
30.000 kr. til dansk industri (di) som mandatar for kommunikationscentret.
                                               - 5 -
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal ftf som mandatar for faf som mandatar for a betale
30.000 kr. til dansk industri (di) som mandatar for kommunikationscentret aps.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
