                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 21. januar 2015
sag 180/2013
(2. afdeling)
fagligt fælles forbund som mandatar for a
(advokat jesper schäfer munk)
mod
dansk arbejdsgiverforening som mandatar for carsten skov
(advokat tine benedikte skyum)
biintervenient til støtte for fagligt fælles forbund som mandatar for a: forbundet af offent-
ligt ansatte
(advokat peter breum)
biintervenient til støtte for dansk arbejdsgiverforening som mandatar for carsten skov:
kl
(advokat jørgen vinding)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 5. afdeling den 29. maj 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, marianne
højgaard pedersen, hanne schmidt og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
fagligt fælles forbund som mandatar for a har anført bl.a., at det er godtgjort, at a mundtligt
via drøftelser med carsten skov, og i alle tilfælde skriftligt, havde fremsat ønske om forlæn-
                                                - 2 -
gelse af uddannelsesaftalen over for carsten skov. en arbejdsgiver er forpligtet til at forlænge
en uddannelsesaftale i tilfælde af graviditet og barsel. denne forpligtelse følger dels af ligebe-
handlingsloven og dens eu-retlige grundlag, dels af hensigten og formålet med erhvervsud-
dannelsesloven. udtrykket ”kan” i erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 1, skal i lyset af be-
stemmelsens historiske baggrund, tilblivelse og eu-retlige kontekst, fortolkes som ”skal”, når
fraværet skyldes graviditet/barsel. det er en omgåelse af erhvervsuddannelsesloven og i strid
med ligebehandlingslovgivningen, når en arbejdsgiver bevidst lader en uddannelsesaftale ud-
løbe efter at have modtaget tillæg om forlængelse af uddannelsesforholdet til underskrift.
en erhvervsuddannelsesaftale er uopsigelig, og carsten skovs manglende forlængelse af af-
talen var derfor i strid med erhvervsuddannelseslovens § 60. den manglende forlængelse in-
debar endvidere en direkte eller indirekte forskelsbehandling og må de facto sidestilles med
en afskedigelse. den manglende forlængelse var derfor også i strid med ligebehandlingslo-
vens § 4 og § 9. der påhviler carsten skov en omvendt bevisbyrde, jf. ligebehandlingslovens
§ 16, stk. 4, og denne bevisbyrde er ikke løftet. det vil være i strid med eu-retten og det
grundlæggende princip om adgang til domstolsprøvelse, såfremt den manglende forelæggelse
af sagen for det faglige udvalg afskærer a fra at håndhæve sine rettigheder.
a er herefter berettiget til godtgørelse efter både ligebehandlingsloven og erhvervsuddannel-
sesloven, jf. herved at højesteret ved dom af 6. marts 2014 (ufr 2014.1708) har fastslået, at
der i visse situationer kan gives dobbeltgodtgørelse.
dansk arbejdsgiverforening som mandatar for carsten skov har anført bl.a., at det ikke er
godtgjort, at a fremsatte et ønske om forlængelse af uddannelsesaftalen over for carsten
skov. a bibragte tværtimod carsten skov den opfattelse, at hun ikke ønskede at vende tilbage
til virksomheden hverken før påbegyndelsen eller efter udløbet af hendes barselsorlov. det
fremgår af den lægelige dokumentation i sagen, at as graviditet ikke havde et sygeligt forløb,
hvorfor hun kunne have genoptaget arbejdet hos carsten skov i løbet af foråret 2010, hvis
hun havde været interesseret i at fortsætte og færdiggøre sin uddannelse i carsten skovs virk-
somhed. brevet fra roskilde tekniske skole kan ikke betragtes som en anmodning om for-
længelse af uddannelsesaftalen på as vegne.
en uddannelsesaftale efter erhvervsuddannelsesloven er en tidsbegrænset ansættelsesaftale.
manglende forlængelse af en tidsbegrænset uddannelsesaftale kan ikke sidestilles med en af-
                                                   - 3 -
skedigelse eller ophævelse hverken efter ligebehandlingsloven eller erhvervsuddannelseslo-
ven. der bestod ikke nogen forpligtelse for carsten skov til at forlænge uddannelsesaftalen,
hverken af egen drift eller efter anmodning fra a. erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 1,
må fortolkes i overensstemmelse med ordlyden, og det vil være retssikkerhedsmæssigt sær-
deles betænkeligt at anlægge en fortolkning af bestemmelsen, hvorefter ”kan” skal forstås
som ”skal”. ved ikke at indbringe sagen for det faglige udvalg har a fortabt sin ret til forlæn-
gelse og dermed til en eventuel godtgørelse. det er ikke i strid med ligebehandlingsloven eller
eu-retlige regler og principper at fastholde kravet om forelæggelse af sagen for det faglige
udvalg. der er intet i sagen, der tyder på, at den manglende forlængelse fra carsten skovs
side havde nogen som helst sammenhæng med as graviditet og barsel, og der foreligger der-
for ikke en overtrædelse af ligebehandlingsloven.
til støtte for sin subsidiære påstand har dansk arbejdsgiverforening som mandatar for car-
sten skov anført bl.a., at a ikke har krav på godtgørelse efter erhvervsuddannelsesloven, alle-
rede fordi der ikke er sket en uberettiget ophævelse. der bør ikke udmåles erstatning efter
både erhvervsuddannelsesloven og ligebehandlingsloven, idet der i så fald vil blive tale om
dobbelt kompensation. ved udmåling af en eventuel godtgørelse skal det inddrages, at a
kunne have færdiggjort uddannelsen uden forlængelse, og at carsten skov i forbindelse med
parternes forhandlinger i sagen tilbød a at færdiggøre uddannelsen i hans virksomhed.
biintervenient til støtte for fagligt fælles forbund som mandatar for a, forbundet af offent-
ligt ansatte, har anført bl.a., at retten til at få en uddannelsesaftale forlænget i anledning af
barsel skal ses i overensstemmelse med erhvervsuddannelseslovens formål. lovens hoved-
sigte er det uddannelsesmæssige og ikke det ansættelsesretlige, og lovens bestemmelser skal
forstås og fortolkes i overensstemmelse med dette mål. det faglige udvalg har ifølge under-
visningsministeriet en forpligtelse til at forlænge en uddannelsesaftale, og arbejdsgiveren må
derfor have en tilsvarende pligt. roskilde tekniske skole sendte arbejdsgiveren et tillæg til en
uddannelsesaftale, og det fremgår af brevet, at årsagen til forlængelsen var as barsel. på dette
tidspunkt kunne arbejdsgiveren ikke være i tvivl om as ønske. arbejdsgiveren tog ikke skridt
til at få afklaret, om det var as ønske at få elevaftalen forlænget, og dette kan kun anses at
være begrundet i, at arbejdsgiveren ikke ønskede en sådan forlængelse på grund af barslen.
der kan ikke stilles store krav til elevers tilkendegivelse af, at de ønsker en forlængelse af
elevforholdet, og derfor er brevet tilstrækkeligt til at fastslå, at eleven har fremsat ønsket om
forlængelse. når der er en pligt til forlængelse af en elevaftale, vil en tilkendegivelse af, at
                                                - 4 -
arbejdsgiveren ikke vil fortsætte arbejdsforholdet, være en ophævelse af elevforholdet, såle-
des at godtgørelsen i henhold til ligebehandlingsloven skal fastsættes ud fra praksis vedrø-
rende opsigelse af ansættelsesforhold.
biintervenient til støtte for dansk arbejdsgiverforening som mandatar for carsten skov, kl,
har tilsluttet sig de anbringender, der er fremsat af dansk arbejdsgiverforening som mandatar
for carsten skov, og har supplerende anført bl.a., at der i det højeste kan bestå en pligt for
arbejdsgiveren til at medvirke til færdiggørelsen af elevens uddannelse fra det tidspunkt, hvor
eleven efter endt barsel er klar til at genoptage uddannelsen. derimod består der ikke en pligt
til at forlænge uddannelsesaftalen, mens eleven måtte afvikle barselsorlov. erhvervsuddannel-
seslovens § 58 er en videreførelse af de tidligere regler i lærlingeloven, og sammenhængen
hermed viser, at lovgiver ikke har tilsigtet, at elever skulle have løn under barselsorloven, ef-
ter elevaftalen er udløbet, eller at elevens ansættelsesforhold skulle opretholdes under orlo-
ven. derimod har lovgiver alene sikret eleven ret til dagpenge under barselsorloven og mulig-
hed for at genoptage elevforholdet efter barselsorloven i den periode, uddannelsen skal for-
længes, for at eleven kan færdiggøre uddannelsen.
løn under barsel er ikke en lovbaseret ret, men en ret, der kan følge af kollektiv overenskomst
eller en individuel kontrakt. der er heller ikke efter eu-retten krav på løn under barsel. til-
svarende er der ikke krav på, at et tidsbegrænset ansættelsesforhold efter det aftalte udløb til
stadighed opretholdes under en barselsorlov. retsstillingen efter erhvervsuddannelseslovens §
58 og den dertil knyttede praksis er ikke i strid med ligebehandlingsloven, idet kvindelige
elever ikke behandles anderledes end mandlige elever, der er fraværende på grund af barsel.
såfremt den eksisterende praksis måtte udgøre indirekte forskelsbehandling af kvindelige ele-
ver, er der i givet fald tale om en lovlig forskelsbehandling.
supplerende sagsfremstilling
der er for højesteret fremlagt bl.a. en række opkaldsoversigter til belysning af den telefoniske
kontakt mellem parterne i foråret 2010.
det fremgår af mailkorrespondance af 10. januar 2011 og referat af et forligsmøde mellem
parterne den 22. marts 2011, at carsten skov flere gange har tilbudt a at færdiggøre sin ud-
dannelse i hans virksomhed, og at a ikke har taget imod dette tilbud.
                                               - 5 -
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af a, carsten skov, andreas
daneholm og karin skov samt forklaring af mitzi heskjær.
a har forklaret bl.a., at hun allerede i januar 2010 fortalte skolen, at hun var gravid. spørgs-
målet var, om hun kunne gå op til den praktiske del af svendeprøven, eller om hun skulle have
uddannelsesaftalen forlænget. de kunne hurtigt konstatere, at hun ikke ville kunne klare den
praktiske del af svendeprøven, da den er fysisk ret hård. der skulle derfor satses på, at uddan-
nelsesaftalen blev forlænget. den 13. april 2010 var hun til et informationsmøde på skolen for
at få svar på, om hun kunne gå op til den skriftlige del af svendeprøven. dette møde blev
holdt en aften, hvor studievejledernes kontor var lukket, så derfor talte hun ikke med studie-
vejleder andreas daneholm den aften. den 5. maj 2010 aflagde hun den skriftlige del af
svendeprøven. efter prøven henvendte hun sig til andreas daneholm og talte med ham om
forlængelse af uddannelsesaftalen. andreas daneholm spurgte, om hun havde talt med sin
arbejdsgiver om forlængelse. hun svarede, at det havde hun gjort, da hun havde talt med ar-
bejdsgiveren om det flere gange. hun har senest den 10. maj 2010 talt med karin skov om
det. hun er sikker på denne dato. andreas daneholm sagde, at det var vigtigt at få forlængel-
sen på plads. a og andreas daneholm indgik en klar aftale om, at andreas daneholm skulle
videresende forlængelsen til arbejdsgiveren. hun er sikker på, at han gjorde det, for hun fik en
kopi af skolens brev til arbejdsgiveren. hun spurgte ikke igen arbejdsgiveren om forlængel-
sen, da de allerede havde talt om det mange gange.
carsten skov har forklaret bl.a., at a i januar 2010 fortalte ham, at hun var gravid, og hun var
ulykkelig over, at hun ikke kunne gå op til svendeprøven. han ringede derfor til skolen og
talte med en studievejleder, der sagde, at der ikke var noget forbud fra skolens side mod, at a
gik op til svendeprøven, selv om hun var gravid. det ville skolen ikke blande sig i. det var op
til a selv. han hørte senere i østre landsret, at der er divergerende meninger blandt skolens
lærere om, hvorvidt en kvindelig elev bør gå op til svendeprøven, mens hun er gravid. han
har ikke talt med a om forlængelse af hendes uddannelsesaftale. han har ikke modtaget andre
breve fra as skole end brevet af 27. maj 2010. skolen har på intet tidspunkt ringet til ham.
andreas daneholm har forklaret bl.a., at han husker a. han husker ikke, om han har foranle-
diget fremsendelse af brevet af 27. maj 2010. han talte med a om besværlighederne i forbin-
delse med afslutningen af hendes uddannelse. problemet var, at hun ikke kunne få forlænget
                                               - 6 -
sin uddannelsesaftale hos sin mester. han kan ikke i dag huske, om han var på skolen den 5.
maj 2010, men han vil ikke afvise, at han har talt med a den dag. der fandtes ikke dengang
nogen klar procedure for forlængelse af uddannelsesaftaler. skolen fremsender tillæg til ud-
dannelsesaftale på baggrund af en henvendelse fra en elev eller fra en mester. han ville aldrig
sende et sådant tillæg uden en henvendelse fra en elev eller fra en mester. han repræsenterer
oftest eleven i en sådan sammenhæng. han ved ikke, om skolen har en rykkerprocedure. han
husker ikke, om han har rådet a til ikke at gå op til svendeprøven. det er muligvis as davæ-
rende klasselærer, ann tendal, der har rådet hende til ikke at gå op. de fraråder normalt gra-
vide kvinder at gå op til den praktiske del af svendeprøven, fordi der skal foretages tunge løft
under prøven. han vidste allerede forud for den 5. maj 2010, at der var problemer med for-
længelsen af as uddannelseskontrakt. dette havde han – så vidt han husker – fået at vide af
ann tendal. han husker ikke, om han sagde det videre til a.
karin skov har forklaret bl.a., at hun aldrig har talt med a om forlængelse af hendes uddan-
nelsesaftale. brevet af 27. maj 2010 er den eneste henvendelse, som hun har set fra as skole.
hun har heller ikke fået nogen telefoniske henvendelser fra skolen. den 19. april 2010 talte
hun med a om dagpengerefusion. det var sidste gang, at hun talte med a. det er hun helt
sikker på. den 12. maj 2010 ringede hun til a for at sige, at der var kommet styr på dagpenge-
refusionen, men a tog ikke telefonen, og hun lagde en besked på as telefonsvarer.
mitzi heskjær har forklaret bl.a., at hun i ca. 12 år har arbejdet som uddannelsessekretær på
roskilde tekniske skole i vilvorde. hun varetager administrative funktioner. hun husker
ikke a eller as sag. hun har underskrevet det brev, som skolen sendte den 27. maj 2010.
brevet er et standardbrev. et sådant brev benyttes, når der skal udarbejdes tillæg til en uddan-
nelsesaftale for eksempel fordi, aftalen skal forlænges eller afkortes, eller specialet skal skif-
tes eller lignende. hun ville aldrig sende et sådant brev af egen drift. hun sender kun et sådant
brev efter opfordring fra en uddannelses- eller erhvervsvejleder eller fra en elev eller fra en
mester. der var dengang ingen fast procedure for opfølgning på en sådan sag. i dag er der
indført en rykkerprocedure, og sagerne gemmes i fem år.
retsgrundlaget
erhvervsuddannelsesloven
i erhvervsuddannelseslovens § 1, stk. 1 og 2 (dagældende lovbekendtgørelse nr. 510 af 19.
maj 2010), anføres om formålet med erhvervsuddannelsesloven bl.a.:
                                                 - 7 -
      ”§ 1. undervisningsministeren tilrettelægger et samordnet system af erhvervsuddannel-
      ser med henblik på den private og den offentlige sektors forskellige beskæftigelsesom-
      råder.
      stk. 2. dette uddannelsessystem skal tilrettelægges således, at det i videst muligt om-
      fang er egnet til at
          1) motivere unge til uddannelse og sikre, at alle unge, der ønsker en
               erhvervsuddannelse, får reelle muligheder herfor og for at vælge inden for en
               større flerhed af uddannelser,
          2) give unge en uddannelse, der giver grundlag for deres fremtidige arbejdsliv,
               herunder etablering af selvstændig virksomhed,
          3) …”
i lovens § 58, stk. 1, nr. 3, og stk. 3, og § 60, stk. 1, anføres om forlængelse og opsigelse af
uddannelsesaftaler:
      § 58. eleven og virksomheden kan indgå aftale om forlængelse af uddannelsestiden med
      et bestemt tidsrum, hvis en elev
      …
      3) har orlov i forbindelse med graviditet, barsel eller adoption efter lovgivningen herom
      …
      stk. 3. er der ikke enighed mellem eleven og virksomheden om forlængelse i anledning
      af fraværsperioder som nævnt i stk. 1, kan det faglige udvalg efter anmodning fra en af
      parterne forlænge uddannelsestiden med et af udvalget fastsat tidsrum.
      …
      § 60. en uddannelsesaftale kan ikke opsiges af aftalens parter.
      stk. 2. …”
af forarbejderne til erhvervsuddannelseslovens § 58 og § 60 (henholdsvis § 57 og § 59 i det
oprindelige lovforslag) fremgår bl.a. (folketingstidende 1987-88, tillæg a, lovforslag nr. l
38, sp. 1267-1268):
      ”til § 57
      til stk. 1 og 2
                                                  - 8 -
      efter bestemmelsens stk. 1 kan parterne under nærmere angivne betingelser med bin-
      dende virkning aftale at forlænge uddannelsestiden, når eleven har været fraværende fra
      virksomheden på grund af sygdom af længere varighed, graviditet m.v. eller deltagelse i
      supplerende skoleundervisning.
      …
      i forhold til de gældende regler indeholder den foreslåede bestemmelse den nydannelse,
      at parterne kan aftale en forlængelse, uden at aftalen skal godkendes.
      …
      til stk. 3
      i stk. 3 er der, for det tilfælde, at parterne ikke er enige om forlængelsen, medtaget en
      bestemmelse om, at det faglige udvalg kan fastsætte en forlængelse efter ansøgning fra
      en af parterne, når eleven har været fraværende fra virksomheden af en af de nævnte
      grunde.
      bestemmelserne i § 57 er en forenkling af de nugældende bestemmelser for lærlinge og
      efg-elever.
      …
      til § 59
      arbejdsaftaler kan i almindelighed bringes til ophør ved en af parternes erklæring,
      eventuelt efter en særlig opsigelsesprocedure m.v., uden at der foreligger misligholdelse
      hos den anden part, og uden at en forudsætning for aftalen har vist sig urigtig eller er
      bristet. i mange ansættelsesforhold er adgangen til opsigelse og eventuelt spørgsmålet
      om fratrædelsesgodtgørelse ordnet ved lov eller kollektiv overenskomst.
      under hensyn til, at uddannelsesaftaler har et videregående formål i forhold til arbejds-
      aftaler i almindelighed, er denne regulering af opsigelsesadgangen ikke tilstrækkeligt
      betryggende for uddannelsesaftalens parter.
      som en videreførelse af principperne i lærlingeloven og reglerne i efg-retsbekendtgørel-
      sen foreslås derfor i stk. 1 en bestemmelse om, at en uddannelsesaftale ikke kan ophøre
      ved en af parternes erklæring, men kun hvis parterne er enige om det. uopsigeligheden
      modificeres dog i stk. 2 (3 måneders prøvetid).”
lovforslaget byggede på betænkning nr. 1112/1987 om grundlæggende erhvervsuddannelser.
i betænkningen s. 299 anfører udvalget om sit forslag til den senere vedtagne § 58 (§ 38 i ud-
valgets lovforslag) bl.a.:
      ”til § 38
      …
      bestemmelserne i § 38 er en forenkling af lærlingelovens § 9, stk. 4, § 10 og til dels § 3,
      stk. 3, samt af efg-retsbekendtgørelsens § 13, stk. 1, og til dels stk. 2. efter disse be-
      stemmelser kan lærekontrakter og uddannelsesaftaler i de nævnte tilfælde forlænges af
                                                 - 9 -
       lærlingerådet eller af det faglige udvalg, hvis afgørelse – i lærlingesager – kan påklages
       til lærlingerådet; i efg-sager har det faglige udvalg den endelige afgørelse.
       efter lærlingerådets og de faglige udvalgs praksis tillades normalt uden videre en for-
       længelse, der svarer til fraværet. forlængelse ud over dette tidsrum tillades kun, når
       særlige grunde foreligger, og en praksis i overensstemmelse hermed bør opretholdes.”
i lærlingeloven fra 1956 (lov nr. 261 af 2. oktober 1956) hed det i § 9, stk. 4, § 10 og § 22,
stk. 1, litra j:
       ”§ 9. …
       stk. 4. såfremt lærlingen på grund af sygdom forsømmer mere end i alt 4 måneder i læ-
       retiden, kan såvel læremesteren som lærlingen forlange læretiden forlænget med et af
       det faglige udvalg godkendt eller fastsat tidsrum. udvalgets afgørelse kan indbringes for
       lærlingerådet, hvis afgørelse er endelig.
       …
       § 10.
       bliver en kvindelig lærling gravid uden at hæve læreforholdet i overensstemmelse med
       § 22, stk. 1, j), kan hver af parterne forlange læreforholdet afbrudt i indtil 3 måneder før
       og 1 måned efter fødslen, således at læreforholdet forlænges tilsvarende; er det læreme-
       steren, der forlanger læreforholdet afbrudt, og lærlingen modsætter sig dette, kan lære-
       mesteren hæve læreforholdet.
       …
       § 22.
       stk. 1. kontrakten kan hæves af lærlingen, for så vidt han er fyldt 18 år, og ellers af
       forældremyndighedens indehaver på hans vegne:
       …
       j) når en kvindelig lærling bliver gravid,
       …”
af bemærkningerne til § 9, stk. 4, fremgår bl.a. (folketingstidende 1955-56, tillæg a, sp.
1141-43):
       ”til § 9
       …
       i stk. 4 har man foreslået indført en bestemmelse, hvorefter læretiden kan forlænges, når
       lærlingen i ialt 4 måneder inden for læretiden har været fraværende fra arbejdet på
       grund af sygdom. i sådanne tilfælde kan såvel lærlingen som læremesteren forlange læ-
       retiden forlænget, idet dog selve det tidsrum, hvormed læretiden ønskes forlænget, når
       parterne er enige, skal godkendes af det faglige udvalg. såfremt parterne ikke har kun-
                                                 - 10 -
        net blive enige om tidsrummet, skal dette fastsættes af det faglige udvalg, der både kan
        tage stilling til, om forlængelse af læretiden skal finde sted og i bekræftende fald med
        hvilket tidsrum. udvalgets afgørelse kan indbringes for lærlingerådet. da der her er tale
        om et fagligt betonet skøn, har man foreslået, at lærlingerådets afgørelse skal være en-
        delig.”
ved lov nr. 162 af 12. april 1978 blev lærlingens adgang efter lærlingelovens § 22, stk. 1, litra
j, til at hæve læreforholdet i tilfælde af graviditet ophævet. samtidig ændredes lovens § 10,
der med ændringslovens § 3, pkt. 1, fik følgende ordlyd:
        ”§ 10. hvis en kvindelig lærling bliver gravid, kan hun forlange læreforholdet afbrudt i
        den periode, hvori hun er berettiget til dagpenge efter lov om dagpenge ved sygdom og
        fødsel. såvel læremesteren som lærlingen kan forlange læretiden forlænget med et af
        det faglige udvalg godkendt eller fastsat tidsrum. udvalgets afgørelse kan indbringes for
        lærlingerådet, hvis afgørelse er endelig.”
af forarbejderne fremgår om ændringerne bl.a. (folketingstidende 1977-78, tillæg a, sp.
3110-3111):
        ”til § 3
        til nr. 1-3.
        når en kvindelig lærling bliver gravid, kan hun hæve lærekontrakten efter lærlingelo-
        vens § 22, stk. 1, j), eller hun kan forlange læreforholdet afbrudt indtil 3 måneder før og
        1 måned efter fødslen i henhold til lovens § 10. lærlingen har ikke krav på løn i denne
        periode. samme ret til at forlange lærekontrakten afbrudt i en periode tilkommer lære-
        mesteren. modsætter lærlingen sig hans ønske, kan han endvidere hæve læreforholdet,
        jfr. § 10 og § 21, stk. 2, d).
        opretholdelse af bestemmelserne om læremesterens adgang til at kræve læreforholdet
        afbrudt i en periode eller i givet fald hæve lærekontrakten i tilfælde af lærlingens gravi-
        ditet strider imod bestemmelserne i det foran nævnte forslag til lov om ligebehandling
        af mænd og kvinder. denne adgang foreslås derfor ophævet.
        lærlingens ret til at hæve lærekontrakten, når hun bliver gravid, kan ikke antages at
        være omfattet af det beskyttelseshensyn over for kvinder, særlig i forbindelse med gra-
        viditet og fødsel, som forslaget til lov om ligebehandling af mænd og kvinder tillader
        tilgodeset. denne ret foreslås derfor ligeledes ophævet.
        efter forslaget vil § 10 herefter kun omfatte en adgang for den kvindelige lærling til at
        forlange læreforholdet afbrudt i en nærmere angivet periode. bestemmelsen om orlovs-
        perioden foreslås samtidig ændret såvel med hensyn til placeringen før og efter fødslen
        som med hensyn til periodens længde.
                                               - 11 -
      det fremgår af bemærkningerne til § 10, (f.t. 1955-56, till. a, sp. 1143) at orlovsperio-
      den (3 måneder før og 1 måned efter fødslen) er placeret under hensyn til, ”…, at lære-
      mesteren kan have en rimelig begrundet interesse i, at arbejdsforholdet afbrydes i de
      sidste måneder før en forventet fødsel, navnlig i de tilfælde, hvor lærlingen i sit arbejde
      har direkte kontakt med publikum, som f.eks. på kontor og i forretning”. da bestemmel-
      sen således er fastsat mere af hensyn til læremesteren end til den gravide lærling, må
      den anses for at være i strid med ligebehandlingsprincippet. med henblik på at give den
      kvindelige lærling samme ret som andre beskæftigede med hensyn til placering af or-
      lovsperioden omkring graviditet og fødsel og samtidig sikre hende en indtægt i hele den
      periode, hvori hun har ret til orlov, foreslås det at ændre bestemmelsen således, at or-
      lovsperioden falder sammen med den periode, i hvilken lærlingen efter dagpengeloven
      kan opnå dagpenge under fravær fra arbejdet på grund af graviditet og fødsel. efter for-
      slaget vil orlovsperioden udgøre i alt 14 uger omkring fødslen, men kan dog tidligst be-
      gynde, når der skønnes at være ca. 8 uger til fødslen.
      endvidere foreslås bestemmelsen i lærlingelovens § 10 om, at læretiden skal forlænges i
      tilfælde af afbrydelse på grund af graviditet og fødsel, bragt i overensstemmelse med
      lovens § 9, stk. 4, om sygdom. efter denne kan læretiden, såfremt fraværet udgør mere
      end 4 måneder, af såvel læremesteren som lærlingen kræves forlænget med et af det
      faglige udvalg godkendt eller fastsat tidsrum. udvalgets afgørelse kan indbringes for
      lærlingerådet, hvis afgørelse er endelig.
      …”
den tidligere efg-retsbekendtgørelses § 13 (bekendtgørelse nr. 88 af 24. februar 1987) havde
følgende ordlyd:
      ”§ 13. vedkommende faglige udvalg eller brancheudvalg kan på virksomhedens eller
      elevens begæring forlænge aftaleperioden, hvis eleven på grund af sygdom har været
      fraværende fra praktikvirksomheden i mere end 10 pct. af den uddannelsestid, der er
      fastlagt i uddannelsesaftalen. aftalen kan ikke forlænges med mere end fraværsperio-
      den. aftalen skal påtegnes om forlængelsen, og der skal gives arbejdsformidlingskonto-
      ret meddelelse herom.
      stk. 2. hvor andre særlige forhold måtte tale derfor, kan det faglige udvalg eller bran-
      cheudvalg godkende en forlængelse af aftaleperioden.”
ligebehandlingsloven
i de ved uddannelsesaftalens udløb gældende bestemmelser i ligebehandlingslovens § 1, stk.
2, § 3, stk. 1, § 4 og § 9 hedder det (dagældende lovbekendtgørelse nr. 734 af 28. juni 2006):
      ”§ 1. …
                                                - 12 -
       stk. 2. der foreligger direkte forskelsbehandling, når en person på grund af køn be-
       handles ringere, end en anden person bliver, er blevet eller ville blive behandlet i en til-
       svarende situation. direkte forskelsbehandling på grund af køn foreligger herunder ved
       enhver form for negativ forskelsbehandling i forbindelse med graviditet og under kvin-
       ders 14 ugers fravær efter fødslen.
       …
       § 3. en arbejdsgiver, som beskæftiger mænd og kvinder, skal behandle dem lige for så
       vidt angår adgang til erhvervsvejledning, erhvervsuddannelse, erhvervsmæssig videre-
       uddannelse og omskoling.
       …
       § 4. enhver arbejdsgiver, der beskæftige mænd og kvinder, skal behandle dem lige for
       så vidt angår arbejdsvilkår. dette gælder også ved afskedigelse.
       …
       § 9. en arbejdsgiver må ikke afskedige en lønmodtager, fordi denne har fremsat krav
       om udnyttelse af retten til fravær eller har været fraværende efter barselslovens §§ 6-14,
       eller i øvrigt på grund af graviditet, barsel eller adoption.”
ligebehandlingslovens § 9 er efterfølgende ved lov nr. 216 af 5. marts 2013 blevet ændret
således, at bestemmelsen udover at omfatte afskedigelse nu tillige omfatter ”anden mindre
gunstig behandling”. det fremgår af lovforslaget, at der var tale om en præcisering af den
hidtil gældende bestemmelse, jf. de specielle bemærkninger til § 1, ad nr. 3 (§ 9).
højesterets begrundelse og resultat
hovedspørgsmålet i sagen er, om carsten skov som arbejdsgiver havde en pligt til at for-
længe as uddannelsesaftale, som udløb under hendes barselsorlov.
forståelsen af erhvervsuddannelseslovens § 58
efter erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 1, kan en elev og en arbejdsgiver indgå aftale om
forlængelse af uddannelsestiden med et bestemt tidsrum, hvis eleven har orlov i forbindelse
med graviditet eller barsel efter lovgivningen herom. ved uenighed mellem eleven og ar-
bejdsgiveren om forlængelse i anledning af en sådan fraværsperiode kan det faglige udvalg
efter anmodning fra en af parterne forlænge uddannelsestiden med et af udvalget fastsat tids-
rum, jf. § 58, stk. 3.
i forarbejderne til § 58 er bl.a. anført, at der er tale om en forenkling af de dagældende be-
stemmelser om lærlinge og efg-elever. efter § 10 i lærlingeloven fra 1978 kunne en lærling,
der blev gravid, forlange læreforholdet afbrudt i den periode, hvori hun var berettiget til dag-
                                               - 13 -
penge efter lov om dagpenge ved sygdom og fødsel. både lærling og arbejdsgiver kunne for-
lange læretiden forlænget med et af det faglige udvalg godkendt eller fastsat tidsrum. af § 13
i efg-retsbekendtgørelsen fra 1987 fremgik, at vedkommende faglige udvalg eller brancheud-
valg på arbejdsgiverens eller elevens begæring kunne forlænge aftaleperioden ved sygefravær
over en vis tid, eller hvor andre særlige forhold måtte tale derfor.
af § 58 fremgår, at det faglige udvalg i tilfælde af uenighed mellem arbejdsgiver og elev efter
anmodning fra en af dem kan forlænge uddannelsestiden, f.eks. hvis eleven har orlov i forbin-
delse med graviditet eller barsel. det er således ikke frivilligt for arbejdsgiveren, om denne vil
forlænge en elevaftale i en sådan situation. det var da heller ikke frivilligt efter de tidligere
gældende bestemmelser i lærlingeloven og efg-retsbekendtgørelsen. en uddannelsesaftale er
endvidere uopsigelig, jf. lovens § 60, stk. 1, og arbejdsgiveren kan ikke opsige eller afbryde
aftalen med den begrundelse, at eleven er gravid og har behov for orlov. aftalen løber derfor
videre under orloven, og dette kan medføre behov for forlængelse, således at eleven kan få
den nødvendige oplæring og få afsluttet sin uddannelse med et uddannelsesbevis. hvis eleven
ikke får mulighed for forlængelse i nødvendigt omfang, vil hun få ringere mulighed for at
gennemføre uddannelsen end elever, der ikke er gravide. en nægtelse af at medvirke til en
nødvendig forlængelse vil således være udtryk for forskelsbehandling på grund af graviditet
og barsel i strid med ligebehandlingsloven.
højesteret finder herefter, at erhvervsuddannelseslovens § 58 efter sin ordlyd, forarbejder og
formål må forstås således, at en elev, der bliver gravid, og som påbegynder barselsorlov, in-
den uddannelsesaftalen er udløbet, kan kræve, at aftalen forlænges i nødvendigt omfang. hvis
der ikke kan opnås enighed om omfanget af forlængelsen – f.eks. fordi parterne har forskel-
lige opfattelser af, om uddannelsesaftalens formål gør det nødvendigt med en forlængelse sva-
rende til den samlede fraværsperiode – kan hver af parterne anmode det faglige udvalg om at
tage stilling til spørgsmålet.
arbejdsgiveren og eleven skal i første række forsøge at opnå enighed om en forlængelse af
uddannelsestiden. initiativet til en drøftelse heraf vil naturligt komme fra den gravide selv
som den, behovet vedrører. arbejdsgiveren har imidlertid i kraft af sin pligt til oplæring en
forpligtelse til at søge afklaret, om der er behov for forlængelse, og om nødvendigt indbringe
spørgsmålet for det faglige udvalg.
                                             - 14 -
anvendelse af reglerne på den konkrete sag
a var fraværende fra arbejde siden den 2. februar 2010 som følge af, at arbejdet var for bela-
stende på grund af graviditet, og hun var af samme grund blevet anbefalet at undlade at gå op
til den praktiske del af svendeprøven. da hun havde termin den 27. juni 2010 og nedkom den
12. juli 2010, havde hun ikke mulighed for at færdiggøre sin uddannelse inden uddannelses-
aftalens udløb den 31. juli 2010, og hun havde derfor krav på at få uddannelsestiden forlænget
i medfør af erhvervsuddannelseslovens § 58. det er ikke godtgjort, at hun skulle have tilken-
degivet, at hun ikke ønskede en forlængelse, og det er ubestridt, at carsten skov modtog ros-
kilde tekniske skoles brev af 27. maj 2010. i dette brev, som var vedlagt et tillæg til uddan-
nelsesaftalen, blev carsten skov bl.a. bedt om at kontakte skolen for udarbejdelse af en
”handlingsplan/slutdato”. carsten skov besvarede ikke skolens brev og forsøgte ikke at få
afklaret, om a ønskede en forlængelse. i stedet bad han hende ved breve af 7. juni og 1. juli
2010 om at tilbagelevere firmaets ejendele med henvisning til, at uddannelsesaftalen udløb på
det oprindelige sluttidspunkt den 31. juli 2010.
højesteret finder, at carsten skov herved har handlet i strid med erhvervsuddannelseslovens §
58, ligesom hans tilkendegivelse i de to breve må sidestilles med en afskedigelse af a i strid
med ligebehandlingslovens § 9.
godtgørelseskravet
i overensstemmelse med sædvanlig praksis ved afskedigelse af lønmodtagere i strid med lige-
behandlingslovens § 9 må en godtgørelse efter § 16, stk. 2, som udgangspunkt fastsættes til et
beløb, der mindst svarer til 6 måneders løn.
højesteret finder, at den betydelige retsusikkerhed, der har været vedrørende spørgsmålet om
elevers ret til forlængelse af uddannelsesaftalen efter erhvervsuddannelseslovens § 58 som
følge af fravær på grund af graviditet og barsel, må indgå som en formildende omstændighed
ved vurderingen af krænkelsens grovhed og dermed ved fastsættelsen af godtgørelsens stør-
relse. det vil endvidere kunne indgå som formildende omstændighed, at arbejdsgiveren før
udløbet af den oprindelige uddannelsesaftale har tilbudt eleven, at vedkommende ville kunne
gennemføre den resterende del af uddannelsen efter udløbet af fraværsperioden, idet eleven
herved har haft sikkerhed for, at uddannelsen ville kunne gennemføres.
                                             - 15 -
carsten skov tilbød ikke før udløbet af uddannelsesaftalen a, at hun kunne gennemføre den
resterende del af uddannelsesforløbet hos ham, men han tilbød dog dette inden fraværsperio-
dens udløb.
på denne baggrund finder højesteret, at godtgørelsen passende kan fastsættes til 40.000 kr.,
svarende til ca. 2 måneders løn. det bemærkes herved, at der ikke findes grundlag for herud-
over at tilkende godtgørelse for uberettiget opsigelse efter erhvervsuddannelsesloven, idet en
sådan godtgørelse ville kompensere for i det væsentlige de samme forhold, som godtgørelsen
efter ligebehandlingsloven.
konklusion og sagsomkostninger
højesteret tager as påstand til følge med 40.000 kr.
under hensyn til sagens principielle karakter skal ingen af parterne betale sagsomkostninger
for landsret og højesteret til den anden part.
                                     thi kendes for ret:
carsten skov skal inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse til a betale 40.000 kr.
med procesrente fra den 9. november 2010.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret og højesteret til den anden part.
