                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 13. september 2013
sag 247/2012
(2. afdeling)
a,
b,
c og
d
(advokat claus olsen for alle)
mod
e
(advokat michael steen wiisbye)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 19. afdeling den 14. juni 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jon stokholm, michael rekling og jens kruse mikkelsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
der er til brug for højesteret indhentet en skønserklæring af 20. marts 2013 fra strandjagtkon-
sulent, cand. scient. niels henrik simonsen. heraf fremgår:
       ”inden besvarelsen af spørgsmålene i skønstemaet skal gives følgende bemærkninger:
       der er ikke i hverken jagtloven (lov om jagt og vildtforvaltning) eller i de tilhørende
       bekendtgørelser fastlagt specifikke regler om sikker håndtering af jagtvåben. den eneste
       bestemmelse om sikker våbenhåndtering i forbindelse med jagt fremgår af lovens § 22,
                                          - 2 -
stk.1, nr. 2, der fastslår, at ingen må jage på en måde, der: ”skader personer, husdyr eller
genstande eller udsætter personer for nærliggende fare for at blive skadet.”.
det fremgår imidlertid ikke umiddelbart af skønstemaet, om spørgsmålene relaterer sig
til en jagtlig hændelse, men da jagt ifølge jagtlovens definition på samme (lovens § 2,
stk. 2) kun omhandler handlinger, der har til formål at efterstræbe vildt, er det ved be-
svarelsen af spørgsmålene antaget, at spørgsmålene ikke baserer sig på en hændelse, der
er sket under praktisk jagtudøvelse.
som nævnt er det ikke lovmæssigt fastlagt, hvordan jagtvåben skal håndteres sikker-
hedsmæssigt korrekt, men i forbindelse med aflæggelse af den jagtprøve, som er obli-
gatorisk for alle, der ønsker at gå på jagt i danmark, lægges der stor vægt på, at jægerne
har et fornødent kendskab til forsigtighedsreglerne ved omgang med skydevåben og
ammunition. der er derfor i det lærebogsmateriale, som langt størsteparten af nye jagt-
tegnsaspiranter benytter som forberedelse til den obligatoriske jagtprøve, et afsnit om
forsigtighedsregler ved omgang med skydevåben. vejledningen kan findes i lærebogen
til den obligatoriske jagtprøve, ”vildt og jagt i danmark” i kapitel 5, afsnit 2. ved af-
læggelsen af den praktiske del af jagtprøven vurderer naturstyrelsens prøvesagkyndige,
hvorvidt aspiranternes våbenbetjening sker i henhold til ovennævnte forsigtighedsregler.
i modsat fald dumper aspiranten til jagtprøven, og får således ikke adgang til at er-
hverve jagtvåben.
når en jagtprøveaspirant har bestået den obligatoriske jagtprøve, har vedkommende
mulighed for at gå på jagt med glatløbet haglgevær. hvis den pågældende derudover
ønsker at jage med jagtriffel, skal der først aflægges en obligatorisk riffelprøve, og også
ved denne prøve lægges der stor vægt på sikker våbenbehandling. i naturstyrelsens
vejledning til riffelprøveaspiranterne er der således beskrevet en række punkter omkring
god våbenbetjening. disse kan ses i lærebogens kapitel 1 (side 1.15), og de skal efterle-
ves under aflæggelsen af prøven. i modsat fald dumper aspiranten.
på grundlag af det foreliggende materiale besvarer skønsmanden de forelagte spørgsmål
efter bedste evne og overbevisning således:
spørgsmål 1: den sagkyndige anmodes venligst om nærmere detaljeret at beskrive,
hvorledes en korrekt procedure for overlevering af en jagtriffel fra person 1 til person 2
er.
svar: det er et ubetinget krav, at våben, der overlades til andre, er åbne og afladte. det
fremgår af pkt. 3 i ovennævnte forsigtighedsregler, der direkte siger: ”overrækkes et
våben, skal det altid være åbent og afladt”. desuden bør et ladt våben af flere årsager
aldrig kunne overdrages til andre. dels siger vejledningen til riffelprøveaspiranterne, at
man efterser kammer og magasin efter endt skydning (jagt), og at man forlader skyde-
linjen (jagtposten) med åben eller udtaget lås eller knækket våben. dels siger forsigtig-
hedsreglerne, at når man (person 1) tager et våben, skal man altid sikre sig, at det ikke
er ladt, ligesom de siger, at man aldrig efterlader et ladt våben (det skal aflades, inden
det hænges op, stilles eller lægges bort). hvis person 1 overholder de almindelige sik-
kerhedsregler, vil vedkommende derfor aldrig kunne overdrage et ladt våben til person
2. desuden siger sikkerhedsreglerne, at våbnets munding aldrig må pege mod andre
mennesker, hunde etc.
                                               - 3 -
     den eneste korrekte overlevering af en jagtriffel er derfor, at person 1 overleverer riflen
     åben og afladt til modtageren (person 2) og på en måde, så våbnets munding aldrig pe-
     ger mod modtageren.
     spørgsmål 2: må man fra en anden person modtage en jagtriffel der er lukket? (det vil
     sige ikke åbent/knækket).
     i benægtende fald bedes beskrevet, hvorledes såvel ”person 1” som ”person 2” skal
     forholde sig ved henholdsvis afgivelse og modtagelse af en jagtriffel.
     svar: som nævnt indledningsvis er sikkerhedsbestemmelserne omkring håndtering af
     jagtvåben ikke fastlagt ved lov, så man kan ikke sige, at man ikke ”må” modtage en
     lukket jagtriffel fra en anden person. det bør dog som nævnt ovenfor ikke kunne ske,
     hvis den person, der afleverer riflen (person 1), lever op til de fundamentale sikkerheds-
     krav. tilsvarende bør våbnets munding – uanset om våbnet er ladt eller ej – aldrig pege
     mod personer.
     hvis man som modtager (person 2) får overrakt et våben i strid med sikkerhedsbestem-
     melserne, er der heller ikke formelle krav, der skal opfyldes, men man vil normalt
     undgå at anbringe sig i en position, hvor våbnet peger imod én, ligesom man normalt
     straks ved modtagelsen vil sikre sig, at våbnet er uladt ved at åbne /knække våbnet og
     kontrollere kammer og magasin (se også spørgsmål 3).
     spørgsmål 3: når man modtager et våben fra en anden, skal man da sikre sig, at våbnet
     ikke er ladt?
     i bekræftende fald bedes nærmere angivet, hvorledes dette bør ske, når våbnet er en
     jagtriffel af mrk. ”remington”, model 700, 300 wen. mag. ,herunder hvorledes så vel
     ”person 1” som ”person 2” skal forholde sig ved henholdsvis afgivelse og modtagelse
     af nævnte jagtriffel.
     svar: som nævnt ovenfor er der ingen formelle krav, hvis man modtager et våben fra en
     anden, så heller ikke her kan man sige, at man ”skal” sikre sig, at våbnet ikke er ladt.
     som udgangspunkt må man jo kunne forvente, at våbnet er åbent og uladt. hvis man
     mod forventning alligevel modtager et lukket våben (fra person 1), vil man normalt selv
     (person 2) straks åbne/knække våbnet for at sikre sig, at det ikke er ladt (svarende til
     situationen, hvor man selv tager et våben f.eks. fra en våbenskab, en våbenreol e.l.),
     men det er som nævnt ikke noget lovkrav, og den konkrete situation er ikke beskrevet i
     sikkerhedsreglerne.
     at det nævnte våben er en ”remington”, model 700, kaliber .300 win mag er i denne
     sammenhæng ligegyldigt. der er tale om en – omend kraftig – jagtriffel med et traditio-
     nelt låsesystem af ”mausertype”, og et sådant våben skal altid aflades efter endt brug og
     overlades til andre i åben, uladt tilstand. der er ingen tekniske årsager til, at den nævnte
     våbentype skulle behandles anderledes end andre våben.”
af lærebogen til jagtprøven: ”vildt og jagt i danmark”, udgivet af danmarks jægerforbund
og skov- og naturstyrelsen, der er omtalt i skønserklæringen, fremgår af kapitel 5 bl.a.:
                                               - 4 -
      ”afsnit 2
      forsigtighedsregler
      som en god jæger er det en absolut forudsætning, at man både har og udviser fornødent
      kendskab til forsigtighedsregler ved omgang med skydevåben og ammunition.
      …
      3. overrækkes et våben, skal det altid være åbent og afladt.
      4. når man tager et våben, skal man altid sikre sig, at det ikke er ladt.
      …
      7. jagtvåben skal altid være sikret og må først afsikres umiddelbart før skudafgivelse. et
      ladt våben skal først føres til skulderen og afsikres, når vildt viser sig.
      …
      17. i selskab med andre mennesker, f.eks. under vandring til jagtreviret o.lign. skal
      haglbøssen altid bæres åben og afladt.
      …
      20. våbenets munding må aldrig pege mod andre mennesker, hunde etc.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af a, e og ole nielsen.
a har supplerende forklaret bl.a., at hun er uddannet tandlægeklinikassistent. hendes børn var
6, 10 og 14 år, da ulykken skete.
f mødte tidligt på arbejde og lavede kontorarbejde. når butikken åbnede, var han i butikken
og ekspederede, indtil butikken lukkede kl. 17.30. f foretog også vareindkøb, herunder af
våben og ammunition. det var f, der havde kontakten til grossisterne, også i forhold til ra-
batter. medarbejderne i butikken var begyndt at blive inddraget før fs død, blandt andet med
hensyn til at kunne vurdere våben. f nåede at have 25-års jubilæum, så han havde en stor vi-
den inden for området. f tog sig også af messer og jagtarrangementer, hvilket gav gode kun-
dekontakter. han var ”på” hele tiden og kunne ikke slippe sit arbejde. i de 25 år, hvor f havde
butikken, var der tale om en optur i hele perioden, både i relation til butikslokaler, ansatte og
omsætning. for mange kunder var det afgørende at have kontakt med f. han havde således
opbygget en kundekreds fra starten i x-stræde, og han fik et venskabeligt forhold til mange
kunder, som han så i forbindelse med jagtarrangementer. f havde kunder fra såvel jylland
som sjælland. uwe peters var også en kunde. i starten var uwe peters kommet forbi i butik-
ken, og han havde åbenbart fået en god behandling og var herefter kommet igen. f blev flere
gange inviteret ned til uwe peters til jagtarrangementer.
                                               - 5 -
hun har været beskæftiget og er beskæftiget i butikken med kontorarbejde, ekspedition og
varebestilling i forhold til beklædning, men hun har ikke noget at gøre med våben og ammu-
nition, herunder bestilling heraf. noget af det, som hun er beskæftiget med, er arbejde, som f
også udførte.
g, der tidligere var bestyrer i butikken, og som blev fyret, havde ikke de personlige kundska-
ber i forhold til kunderne i butikken. g var ikke lokalkendt, men hun forventede, at han deltog
i lokalarrangementer således, at han på den måde kunne få butikken til at være kendt i lokal-
området.
h blev bestyrelsesformand efter fs død. h havde kendskab til butikken og butikkens ånd. hun
besluttede derfor at spørge ham, om han kunne overtage bestyrerfunktionen. hun tænkte, at et
medejerskab til h ville få ham til at lægge en mere engageret indsats end den, som g havde
lagt i butikken. sidste sommer blev h fyret. hun har efterfølgende overtaget de 10 % ejer-
skab, som h havde, og hun er nu eneejer. efter h blev fyret, er der ikke blevet ansat en ny
bestyrer, men man leder efter en ny bestyrer.
det er gået støt nedad med forretningens udvikling og resultat siden 2008. butikken har i dag
underskud og har haft det de sidste 2 år. grunden til, at det går skidt, er til dels den økonomi-
ske krise, men også at f ikke er der mere, idet f var synonym med butikken. folk beundrede
f for det, som han havde været i stand til at skabe, siden han startede butikken som 19-årig.
der var 14 medarbejdere i butikken, heraf 2 våbensmede. 1. januar 2009 var der fortsat 2 vå-
bensmede, hvoraf e var den ene. 1. januar 2011 stoppede e, hvorefter man i slutningen af
2011 ansatte en ny våbensmed, der i 2013 blev afskediget, idet der ikke var nok arbejde. i
forhold til medarbejdernes anciennitet var der, da f døde, en medarbejder, dan, der holdt 10
års jubilæum. dan havde erfaring med våben. der var nogen af de andre i butikken, der godt
kunne indgå en våbenhandel, men det var dan og våbensmedene, der sad inde med den stør-
ste erfaring i forhold til våben.
mens f levede, var der i odense en jagtbutik, men den gik konkurs i 2010. forinden havde
den eksisteret i 4-5 år.
                                                - 6 -
e har supplerende forklaret bl.a., at han er uddannet bøssemager. han er aktuelt ved at ud-
danne sig til tømrer. han havde arbejdet i fs butik i 3 år, da ulykken skete. han stod for bu-
tikkens internetbutik og var i øvrigt bøssemager også efter fs død. det var han indtil den 1.
januar 2011, hvor han som nævnt gik i lære som tømrer. han har været inden for jagtfaget i
ca. 9 år i alt inklusiv læretiden. det er ikke implicit, at man har et jagttegn, fordi man er bøs-
semager. han har fået suspenderet sit jagttegn i 5 år. på tidspunktet for ulykken havde han et
jagttegn og havde haft det, siden han var 16 år. han er 39 år i dag. han har løbende gået på
jagt, bortset fra den periode, hvor han har været suspenderet. han er ikke gået voldsomt meget
på jagt, kun hvis han er blevet inviteret. han har ikke haft egen jagt. han vil anslå, at han er
gået på jagt 3-4 gange på et halvt år, hvilket er det tidsrum en jagtsæson normalt varer. da han
tog med f på besøg hos uwe peters i tyskland, var det første gang, at han var på jagt i udlan-
det. han kunne godt lide f og hans måde at være på. han har flere gange oplevet, at f er
kommet ud på værkstedet, hvor han og kollegaerne ikke kunne se, om det våben, som f kom
med, var sikret, dvs. om der var patroner i.
det våben, som f skød med den pågældende dag, hvor ulykken skete, kunne ikke knækkes,
idet der var tale om en riffel. der er dog visse typer rifler, der godt kan knækkes, men det er
ikke hovedreglen. magasinet på en jagtriffel vil nogle gange kunne tages ud. fs riffel var med
et hængslet magasin, og patronerne lå integreret i riflen.
han hørte, at f tog patronerne ud, idet de faldt ud af det hængslede magasin og ned i hånden
på f. man kan tage bundstykket ud, således at man sikrer våbnet, idet slagstiften sidder for
enden af bundstykket, og ladegrebet sidder på bundstykket. der kan godt sidde en patron i
kammeret, selv om patronerne er taget ud af det hængslede magasin. en yderligere sikrings-
mekanisme er en sikring, der kan drejes på våbnet – en såkaldt ”fire/safe”-sikring. hvis man
har taget ladegreb, vil det tage en patron med, og der vil dermed komme til at ligge en patron i
kammeret. hvis man skal have patronen ud igen, skal man tage ladegrebet tilbage, hvorefter
patronen vil blive smidt ud til siden.
han havde ikke tidligere mødt uwe peters. den jagt, som han var på hos uwe peters, var en
almindelig jagt, og der var ikke noget atypisk ved den. det er god kutyme, at man skyder en
riffel til, især hvis man har rejst længe, idet en riffel er et følsomt instrument. han ved ikke,
                                               - 7 -
hvorfor det ikke skete i det konkrete tilfælde. han havde netop været på skydebanen og skudt
både sit og fs våben. det skete, inden de tog ned til uwe peters. dette kan være en forklaring
på, at man ikke skød våbnene til, da man ankom til uwe peters. han holdt sig lidt i baggrun-
den, idet han var gæst, og idet det var første gang, at han var på besøg hos uwe peters.
når man anskyder et dyr, rammer man dyret uden at dræbe dette. han fik at vide, at der var
skudt forbi på 2 dyr. der var således ikke tale om anskydninger. han fik at vide, at de skulle
hente hundene, og det er nok der, at han har tænkt, at der var nogen, der måtte have ramt et
eller andet. han mener, at uwe peters sagde, at det var f, der havde skudt forbi 2 gange. han
snakkede også selv med f om det. han pjattede med det, men han kunne godt se, at f ikke
syntes, at det var sjovt.
f og uwe peters hentede ham i det tårn, han stod i. han forstod, at de herefter skulle hjem og
hente hundene for senere at finde det vildt, der var skudt. f afladede først sit våben, da han
kom til gårdspladsen. han så dette, da f steg ud af bilen, og han hørte lyden fra det hængslede
magasin, der blev taget ud, hvorefter patronerne faldt ned i fs hånd. han så ikke f gøre det,
men han hørte som nævnt lyden af patronerne fra magasinet, der faldt ned i fs hånd. den lyd,
som han hørte, var lyden af, at ladegrebet blev taget tilbage. han hørte både, at der blev taget
ladegreb tilbage, og at magasinet blev åbnet. han har hørt, at f har åbnet magasinet, og at
patronerne faldt ud i fs hånd. han er ikke sikker på, at han har hørt, at f har taget ladegreb
tilbage, og at der på den måde også er faldet patroner ud af riflen. han er 99 % sikker på, at
han har hørt f tage ladegrebet tilbage. indtil i dag har han ikke været et sekund i tvivl om, at
han både hørte lyden fra magasinet og patronerne, der faldt ud, og at der blev taget ladegreb
tilbage. han er i dag ikke sikker på, at han har set f tage patronerne ud, men han er sikker på,
at han har hørt ham tage patronerne ud. hvis han i bilen havde set, at bundstykket på fs riffel
var lukket, ville han have kommenteret det.
han, f og uwe peters spiste en frokost, hvor der også blev serveret alkohol. han fik ikke no-
get alkohol og ved ikke, hvad de andre indtog af alkohol. det var meningen, at de herefter
skulle ud og eftersøge det vildt, som man mente var blevet anskudt.
han og f var de eneste til stede i jagthytten, da ulykken skete. f stod med sin riffel, da han
kom tilbage efter at have været på toilettet. f sagde, at han ikke kunne finde sine briller, eller
                                                - 8 -
om han ikke kunne hjælpe ham, idet han ikke kunne finde sine briller. han skulle hjælpe f
med at montere et støtteben på fs riffel. støttebenet ville give bedre støtte, når man skulle
skyde og træffe et dyr. han sagde ikke noget til fs spørgsmål om hjælp, men tog imod riflen.
han sagde som en sjov bemærkning: ”nu er det vel ikke ladt igen”. han vidste godt, at våbnet
ikke var ladt, idet han – inden de gik ind til frokost – havde kontrolleret sit og fs våben uden-
for. han erindrer ikke, at f svarede, men han husker, at f lavede en grimasse, da han sagde
det. han havde også set fs patroner ligge på havebordet udenfor, og i den forbindelse fjernede
han dem. det var meningen, at han skulle kontrollere våbnet, idet det var mærkeligt, at f
havde skudt forbi 2 gange. han startede med at vende riflen på hovedet. inden da havde han
stået med våbnet, og våbnet pegede i retning mod f. han er godt klar over, at det må man
ikke, men det gjorde han altså. det samme har han oplevet, når han har gået ud på værkstedet,
hvor våben under tiden kan pege imod medarbejderne, f.eks. hvis de sidder i en skruestik, og
skruestikken bliver drejet. i sådanne tilfælde kan et våben blive drejet mod en medarbejder. i
sådanne situationer, hvor våbnet peger mod andre, ved man, at våbnet er afladt. da han tog
våbnet for at sætte støttefoden på, var han 100 % sikker på, at våbnet var sikret og afladt. han
så ikke nogen grund til, at der skulle være patroner i våbnet. det er hans opfattelse, at der må
være kommet patroner i magasinet fra det tidspunkt, hvor han tjekkede fs riffel, og hvor der
ikke var patroner i magasinet, idet han, da ulykken var sket, så, at der nu var patroner i maga-
sinet, idet han så våbnet stå på 3-foden efter ulykken. det er unaturligt at lade et våben og
give det videre indendørs. han mener, at det må være f, der har kommet patroner i våbnet på
et eller andet tidspunkt.
foreholdt sin forklaring for landsretten er han sikker på, at han også i landsretten forklarede,
at han tjekkede sin og fs riffel inden frokosten og satte dem ind i huset. ved at tjekke våb-
nene forstår han, at han ser, om der er patroner i kammer og magasin. han kan ikke huske,
hvilken tilstand fs riffel var i, dvs. om bundstykket var lukket. normalt, hvis han skulle
tjekke et våben, ville han kigge i magasin og kammer og også se, om bundstykket var lukket,
og herefter trykke på aftrækkeren. dette ville være rutine for ham. han kan ikke huske helt
præcist, hvilke manøvrer han foretog i forhold til fs riffel, da han tjekkede den, men han er
sikker på, at han har tjekket den, som han normalt ville gøre, idet det er helt rutine for ham.
han er desuden helt sikker på, at han kontrollerede fs våben, og at der ikke var nogen patro-
ner i våbnet, hverken i magasinet eller kammeret. han vendte som nævnt fs riffel på hovedet
og begyndte at montere støttebenet, der skal sidde lige før løbets start. mens han arbejdede på
                                                - 9 -
at få monteret støttebenet, snakkede han med f. han vendte og drejede riflen og vendte riflen
imod lyset for at få sat støttebenet på, idet der var dunkel belysning inde i jagthytten. han tror,
at han kiggede på kikkerten og montagen til kikkerten. han har nok haft kikkerten af, men
han kan ikke huske det. han ville tage kikkerten af som et led i at tjekke, hvorfor riflen ikke
skød korrekt. dette ville være noget, han normalt ville gøre i en sådan situation. han ved ikke,
hvor længe han arbejdede med riflen, fra han fik den af f, indtil skuddet gik af. det ville tage
ca. 5 minutter at påmontere et støtteben. han tjekkede nok også mundingen på riflen for at se,
hvorfor f havde skudt forbi, idet mundingen er et af de følsomme steder på en riffel. han ved
ikke, om han helt nåede at få sat støttebenet på riflen, men da han så riflen efter ulykken stå på
bordet, var den monteret med støtteben. han foretog sig ikke andet med hensyn til riflen, før
skuddet gik af. han kiggede, inden skuddet gik af, på reolen og så fs briller ligge der og
tænkte, at det var mærkeligt. han syntes også, at det var mærkeligt, at det var ham, der skulle
sætte støttebenet på. han ved ikke, hvad der skete, da skuddet gik af. det næste, som han hu-
sker, var, at uwe peters ville have ham med udenfor, idet han sad på hug inde i hytten. han
ved ikke, om han kan være kommet til at skubbe til ”fire/safe”-sikringen. han har ikke set,
hvor sikringen var placeret, dvs. om den var på ”fire” eller ”safe”, men han var som nævnt
sikker på, at våbnet var sikret og tømt for patroner. han så ikke nogen grund til, at der skulle
være patroner i våbnet. han overvejede ikke at trække bundstykket tilbage, idet han havde
kontrolleret våbnet, inden de gik ind til frokost. det var ikke nogen overvejelser, han havde i
situationen, men han kan godt se bagefter, at han skulle have gjort det. i dag er han naturligvis
klar over, at våbnet var ladt, og at han skulle have kontrolleret, at det ikke var ladt, inden han
begyndte at arbejde på det.
den ”fire/safe”-sikring, der er på riflen, er en, som man typisk bruger, når man sidder i sit tårn
og skal til at skyde. det afgørende vil være, at man kontrollerer, om der er patroner i riflen, og
om riflen er ladt, idet han ikke alene vil sætte sin lid til ”fire/safe”-sikringen, idet der kan
være en fejlfunktion knyttet til den. det er ikke kun f, som han har oplevet komme ind i
værkstedet med en riffel, hvor bundstykket var lukket i. dette har han også oplevet i forhold
til andre medarbejdere. det var således ikke møntet specielt på f.
ole nielsen har supplerende forklaret bl.a., at f og virksomheden for ham var en og samme.
han kommer selv fra svendborg og kendte f, inden han blev revisor for virksomheden. f
havde ene mand opbygget virksomheden fra at have en omsætning på 0 kr. til at have 17 mio.
                                               - 10 -
kr. i årsomsætning. det var f, der havde skabt dette. f var meget åben og vellidt i jagtkredse
og andre kredse. det var ham, der havde skabt kontakterne, og som forretningen var bygget
op omkring.
foreholdt opgørelsen af og udviklingen i ”resultat før renter” i landsrettens dom, forklarede
han, at der var tale om en stigning på alle økonomiske parametre i denne periode og også
længere tilbage. fs virksomhed var oprindelig en lille forretning og endte som en stor forret-
ning, der var kendt uden for svendborgs grænser, og som havde kunder fra hele landet. øko-
nomisk var der således tale om en jævn positiv udvikling. efter fs død er det gået anderledes.
senest har man på den generalforsamling, hvor regnskabet for 2012 blev fremlagt, måttet
konstatere, at årsomsætningen for 2012 har ligget på 12-13 mio. kr., hvilket er et fald på 25 %
i forhold til tidligere. der er også konstateret et underskud på 2 mio. kr. på trods af, at man
har foretaget nedskæringer i virksomheden.
siden fs død har man forsøgt at få to bestyrere til at køre virksomheden, men de har ikke
kunnet holde niveauet og kontakterne til virksomhedens kunder. nu er virksomheden så at
sige førerløs. det er a, der står i spidsen for virksomheden, men man mangler på nuværende
tidspunkt en person, der kan erstatte f. det, som har manglet, har været en evne fra de tidli-
gere bestyreres side til at trække kunder til og få ”solgt varen”.
han mener, at langt størstedelen af den økonomiske nedtur, som virksomheden har været ude
for, skyldes fs død, selv om finanskrisen også har en del af skylden. han har fra bestyrelses-
formanden hørt, at man har mistet nogle store kunder, men han har ikke set det dokumenteret.
beløbet på 1.877.720 kr. i landsrettens dom kan helt og aldeles henføres til fs arbejdsevne og
betydning for selskabet. hvis f ikke havde opbygget selskabet, havde der ikke været den ind-
tjening. han erkender dog, at de øvrige medarbejdere også har haft indflydelse på resultatet,
men det er ikke dem, der har opbygget forretningen. de medarbejdere, som har været ansat i
virksomheden, har fået deres løn, og denne løn modsvarer den indsats, som de har lagt i virk-
somheden. dette er baggrunden for, at han mener, at de ca. 1,8 mio. kr., er fs værk. vedrø-
rende fs arbejdsindsats set i forhold til beløbet på 1.877.720 kr. var der ikke tale om et 8-16
job, men om et livsværk. medarbejderne har jo også været der efterfølgende, hvor der ikke er
blevet tjent penge. man er gået fra en lille forretning til en stor forretning med et stort over-
skud, og det er fs fortjeneste. dette er naturligvis baseret på et skøn fra hans side. hvis virk-
                                               - 11 -
somheden ikke var omdannet til et selskab, havde f haft en personlig indkomst på 1.877.720
kr.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår det erstatningsretlige opgør efter en skudulykke med dødelig udgang for så vidt
angår afdødes egen skyld og fastsættelse af afdødes årsløn.
egen skyld
højesteret lægger til grund, at både f og e, der begge arbejdede professionelt med jagtvåben,
regnede med, at der ikke var patroner i fs riffel, da f overlod riflen til e for at få monteret en
trefod, og derfor foretog ingen af dem kontrol af riflen ved overgivelsen. højesteret finder det
godtgjort, at riflen ikke blot var ladt, men også lukket, da f overgav den til e, idet der ikke er
grundlag for at antage, at e under monteringsarbejdet ladede eller lukkede riflen.
det er en grundlæggende sikkerhedsforskrift, at et våben ved overrækkelse skal være åbent og
uladt. f burde derfor ved overgivelsen på ny have sikret sig, at riflen ikke var ladt, og at det
var åbent, og e burde ved modtagelsen have åbnet og afladet det. begge har således overtrådt
en væsentlig sikkerhedsforskrift, og fejlene er nogenlunde lige store.
tre dommere – lene pagter kristensen, marianne højgaard pedersen og michael rekling –
udtaler herefter:
e burde, mens han havde riflen i sin varetægt, have sikret sig, at riffelløbet ikke kom til at
pege mod nogen. dette forhold findes imidlertid efter vores opfattelse ikke at kunne be-
grunde, at es ansvar for ulykken anses for større end fs, der var årsag til, at den farlige situa-
tion kunne opstå. vi tiltræder derfor, at es erstatningsansvar nedsættes med halvdelen på
grund af fs egen skyld.
dommerne jon stokholm og jens kruse mikkelsen udtaler:
vi mener, at e begik en selvstændig, alvorlig fejl ved i hvert fald kortvarigt at lade riflens
munding pege mod f, mens han arbejdede med at montere trefoden på riflen. herefter finder
vi, at e bør bære to tredjedele af ansvaret for ulykken.
                                                - 12 -
der træffes afgørelse efter stemmeflertallet.
årsløn
højesteret tiltræder, at fs årsløn skal ansættes skønsmæssigt efter erstatningsansvarslovens §
7, stk. 2, og tiltræder, at erstatningen skal fastsættes med udgangspunkt i ”vikarprincippet”.
højesteret finder imidlertid, at der ved at fastsætte fs årsløn til den løn, der blev ydet til den
bestyrer, der blev ansat til at varetage hans opgaver, ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til, at
fs arbejdsindsats må antages at have været større end en sædvanlig bestyrers, og at f som
person havde en væsentlig betydning for omsætningen i forretningen. på denne baggrund for-
højer højesteret skønsmæssigt årslønnen fra 529.600 kr. til 700.000 kr.
erstatningen til fs efterlevende ægtefælle, a, forhøjes herefter med 164.430 kr. i henhold til
erstatningsansvarslovens § 13, jf. §§ 5-9.
forsørgertabserstatningen til fs tre børn skal fastsættes efter erstatningsansvarslovens § 14, jf.
familiestyrelsens vejledning nr. 10283 af 17. december 2007 om retningslinjer for fastsæt-
telse af børnebidrag i 2008. der er herefter ikke grundlag for at fastslå, at de ville have fået et
højere børnebidrag – og dermed for at fastsætte en højere forsørger-
tabserstatning – ved en årsløn på 700.000 kr., som fastsat af højesteret, end ved en årsløn på
529.600 kr., som anerkendt af e og tiltrådt af landsretten.
herefter tages as påstand til følge med 164.430 kr., mens landsrettens dom stadfæstes i for-
hold til b, c og d.
                                       thi kendes for ret:
e skal til a betale 164.430 kr. med procesrenter fra den 22. maj 2010.
landsrettens dom stadfæstes i forhold til b, c og d samt i forhold til afgørelsen om sagsom-
kostninger.
ingen part skal betale sagsomkostninger til nogen anden part for højesteret.
