                             højesterets dom
                           afsagt torsdag den 14. juni 2018
sag 53/2018
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik stagetorn, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i sønderborg den 18. maj 2017 og af vestre
landsrets 4. afdeling den 31. oktober 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, marianne højgaard pedersen,
poul dahl jensen, kurt rasmussen og jens kruse mikkelsen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har anført navnlig, at straffen på fængsel i 12 år bør nedsættes, da den ikke er i overens-
stemmelse med retspraksis.
der lægges generelt ved strafudmålingen i narkotikasager betydelig vægt på forholdets grov-
hed, der navnlig defineres ud fra stoffets farlighed og mængde, men også handlingens karak-
ter. ved den konkrete bedømmelse i denne sag er det amfetaminen, der i strafmæssig hen-
seende er det afgørende. hertil kommer, at det af den retskemiske erklæring fremgår, at der er
tale om amfetamin af ringe styrke. det må endvidere tillægges betydning, at han har indtaget
                                                 - 2 -
en underordnet rolle som kurer, og at indførslen af amfetamin og skunk er sket ad én omgang.
endelig må der lægges vægt på, at han vedrørende amfetaminen alene er dømt efter den lave-
ste forsætsgrad, dolus eventualis.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at der ved fastsættelse af straffen må tages hensyn
til, at t er dømt for at have deltaget i indsmugling af ca. 33,2 kg amfetamin og ca. 25,5 kg
skunk fra tyskland til danmark. endvidere er indførslen sket som led i international, organi-
seret narkotikakriminalitet, uden at hans rolle dog nærmere kan anses for klarlagt.
det skal efter retspraksis ikke tillægges betydning i formildende retning, at koncentrationen af
amfetaminen er mindre end den gennemsnitlige koncentration på gadeplan. der foreligger
heller ikke i øvrigt formildende omstændigheder i sagen. den omstændighed, at t vedrørende
indførslen af amfetamin er dømt efter forsætsgraden dolus eventualis, kan ikke føre til en
anden og mildere vurdering ved strafudmålingen. i øvrigt havde t direkte forsæt til at indføre
skunken.
højesterets begrundelse og resultat
for højesteret angår sagen strafudmålingen.
t er fundet skyldig i overtrædelse af straffelovens § 191, stk. 2, jf. stk. 1, 1. og 2. pkt., ved at
have indført ca. 33,2 kg amfetamin og ca. 25,5 kg skunk i en lastbil fra tyskland til danmark.
stofferne var skjult i en særlig indrettet brændstoftank og i forskellige hulrum i lastbilen.
lastbilen var på vej til norge, og i kabinen blev der bl.a. fundet notater med tal og koder
skrevet af t. det er efter bevisførelsen lagt til grund, at disse angiver kilopriser i norske kro-
ner for flere typer euforiserende stoffer. byretten havde om ts rolle anført, at han var kurer,
mens landsretten har anført, at hans rolle ikke nærmere kan anses for klarlagt.
under hensyn til mængderne af amfetamin og skunk, til at indsmuglingen må anses for at
være sket som led i international, organiseret narkotikakriminalitet, og til det anførte om ts
rolle tiltræder højesteret, at straffen er fastsat til fængsel i 12 år. det tiltrædes i den forbindel-
se, at det ikke er tillagt betydning, at koncentrationen af amfetaminen var mindre end den
gennemsnitlige koncentration af amfetamin på gadeplan. det forhold, at t for så vidt angår
                                           - 3 -
amfetaminen er dømt efter forsætsformen dolus eventualis, kan heller ikke føre til, at straffen
nedsættes.
højesteret stadfæster derfor dommen.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.
