                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 26. juni 2018
sag 83/2017
(2. afdeling)
nordens céu sagrado
mester fernandos center for meditation og videnskab
(advokat steen petersen, beskikket)
mod
sundheds- og ældreministeriet
(advokat peter biering)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 10. afdeling den 15. marts 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, vibeke
rønne, jens peter christensen og jan schans christensen.
påstande
nordens céu sagrado, mester fernandos center for meditation og videnskab, har gentaget
sin påstand om, at sundheds- og ældreministeriets afgørelse af 8. januar 2015 ophæves og
hjemvises til fornyet behandling, og at sundheds- og ældreministeriet skal betale tortgodtgø-
relse på 15.000 kr. med procesrenter fra den 8. januar 2015, subsidiært fra sagens anlæg.
sundheds- og ældreministeriet har nedlagt påstand om stadfæstelse.
anbringender
nordens céu sagrado har for højesteret frafaldet anbringendet vedrørende artikel 10 i den
europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder om religionsfrihed.
                                                  - 2 -
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremkommet yderligere oplysninger.
sundheds- og ældreministeriet har på nordens céu sagrados foranledning indhentet oplys-
ninger fra holland, schweiz, spanien, tyskland, norge, sverige, storbritannien og italien
vedrørende disse landes lovgivning og praksis om ayahuasca, som indeholder stoffet dmt.
supplerende retsgrundlag
artikel 9 i den europæiske menneskerettighedskonvention har følgende ordlyd:
       ”stk. 1. enhver har ret til at tænke frit og til samvittigheds- og religionsfrihed; denne ret
       omfatter frihed til at skifte religion eller tro samt frihed til enten alene eller sammen
       med andre, offentligt eller privat at udøve sin religion eller tro gennem gudstjeneste,
       undervisning, andagt og overholdelse af religiøse skikke.
       stk. 2. frihed til at udøve sin religion eller tro skal kun kunne underkastes sådanne be-
       grænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund af
       hensyn til den offentlige tryghed, for at beskytte den offentlige orden, sundheden eller
       sædeligheden eller for at beskytte andres rettigheder og friheder.”
den europæiske menneskerettighedsdomstol har i en afgørelse af 6. maj 2014 i sagen
fränklin-beentjes og ceflu-luz da floresta mod holland (nr. 28167/07) taget stilling til
spørgsmålet om anvendelse af ayahuasca i religiøs sammenhæng. sagen var indbragt af en
hollandsk kvinde og en religiøs organisation, som var tilknyttet santo daime-kirken i hol-
land. i forbindelse med gennemsøgning af kvindens lejlighed fandt politiet flere liter aya-
huasca, som blev konfiskeret. kvinden fik ikke ved de hollandske domstole medhold i en på-
stand om, at konfiskationen af ayahuasca-vinen var i strid med menneskerettighedskonventio-
nens artikel 9.
menneskerettighedsdomstolen fandt, at der var sket indgreb i religionsfriheden, jf. artikel 9,
stk. 1, men at indgrebet var foreneligt med artikel 9, stk. 2. domstolen udtalte bl.a. følgende:
       ”7. dmt is a substance that can cause hallucinations if taken internally. when it is con-
       sumed in the form of ayahuasca, other possible effects include gastrointestinal reactions,
       such as nausea and vomiting. there is a possibility of more serious symptoms of acute
                                         - 3 -
toxicity, such as hypertension and increased body temperature, a rapid pulse rate and
hyperventilation, sensory impairment in the limbs and difficulty walking.
…
26. the convention on psychotropic substances (united nations treaty series,
”unts”, volume 1019, pages 175 and following) was adopted in vienna on 21 febru-
ary 1971. it entered into force on 16 august 1976. the netherlands acceded to it on 8
september 1993. attached to that convention are four schedules listing various catego-
ries of psychotropic substances.
27. as relevant to the case before the court, the convention on psychotropic substances
provides as follows:
                                          “article 7
special provisions regarding substances in schedule i
in respect of substances in schedule i, the parties shall:
a) prohibit all use except for scientific and very limited medical purposes by duly au-
thorized persons, in medical or scientific establishments which are directly under the
control of their governments or specifically approved by them;
b) require that manufacture, trade, distribution and possession be under a special li-
cence or prior authorization;
c) provide for close supervision of the activities and acts mentioned in paragraphs a)
and b);
d) restrict the amount supplied to a duly authorized person to the quantity required for
his authorized purpose;
e) require that persons performing medical or scientific functions keep records con-
cerning the acquisition of the substances and the details of their use, such records to be
preserved for at least two years after the last use recorded therein; and
f) prohibit export and import except when both the exporter and importer are the com-
petent authorities or agencies of the exporting and importing country or region, respec-
tively, or other persons or enterprises which are specifically authorized by the compe-
tent authorities of their country or region for the purpose. the requirements of para-
graph 1 of article 12 for export and import authorizations for substances in schedule ii
shall also apply to substances in schedule i.”
28. dmt is listed on schedule i as 3-[2-(dimethylamino)ethyl]indol.
…
36. the court, for its part, is prepared to accept that denying the applicants the posses-
sion for use of ayahuasca in their rites interfered with their right to manifest their reli-
gion in ”worship”, as guaranteed by article 9 of the convention. that article is thus
applicable.
2. whether the interference was “prescribed by law”
                                         - 4 -
37. the applicants argued that domestic law was deficient, given that it failed to allow
the controlled use, for sacramental purposes, of limited quantities of otherwise banned
substances.
38. the government expressed the view that the interference in issue, if interference
there be, had a clear statutory basis.
39. the court agrees with the government that the interference in issue was in accord-
ance with the opium act, which bans, among other things, the possession of dmt. the
question whether an exemption should apply for sacramental use is one to be addressed
under the head of “necessity in a democratic society”.
3. whether the interference pursued a “legitimate aim”
40. the government stated that the interference complained of had pursued the interests
of protecting public order, preventing crime and protecting public health. the applicants
did not dispute this.
41. the court accepts that the interference in issue was intended, at the very least, for
the protection of public order and public health. both these aims are legitimate under
article 9 § 2.
4. whether the interference was “necessary in a democratic society”
42. the government drew the court’s attention to the sheer quantity of ayahuasca
seized and the need to remove it from circulation in order to protect public order and
public health. they pointed to the need to counter the scourge of drug trafficking and
the possibility of abuse that would result from allowing the ostensibly cultic use of
harmful illegal substances.
43. the applicants stated that the use of ayahuasca was part of their core beliefs. they
argued that controlled sacramental use in limited quantities should be exempt from the
prohibition laid down in opium act, in the same way as scientific or medical use was.
…
46. article 9 lists a number of forms which manifestation of one’s religion or belief may
take, namely worship, teaching, practice and observance. nevertheless, article 9 does
not protect every act motivated or inspired by a religion or belief (see, among many
other authorities, kalaç v. turkey, 1 july 1997, § 27, reports of judgments and deci-
sions 1997-iv; kosteski v. “the former yugoslav republic of macedonia”, no.
55170/99, § 37, 13 april 2006; and franceso sessa v. italy, no. 28790/08, § 34, echr
2012 (extracts)). in particular, it does not confer a right to refuse, on the basis of reli-
gious convictions, to abide by legislation the operation of which is provided for by the
convention and which applies neutrally and generally (see, mutatis mutandis, c v. the
united kingdom, no. 10358/83, commission decision of 15 december 1983, decisions
and reports (dr) 37, p. 142).
47. it has long been recognized by the convention bodies that restrictions on religious
practices may be justified for the protection of health; thus it was, for example, that the
commission accepted that the compulsory use of a crash helmet by a motorcyclist, in
                                                 - 5 -
       the interest of road safety, might be held to override the religious duty of a male sikh
       believer to wear his turban (see x v. the united kingdom, no. 7992/77), commission
       decision of 12 july 1978, dr 14, p. 234). more recently, the court accepted that a hos-
       pital nurse could be required, in the interest of her own health and safety as well as her
       patients’, not to wear a christian cross on a chain around her neck while on duty (see
       eweida and others v. the united kingdom, no. 48420/10, §§ 98-99, echr 2013 (ex-
       tracts)).
       48. in the present case, the court reaches a similar conclusion. it considers that the re-
       spondent party was entitled to consider that the prohibition of the possession for the use
       of dmt was necessary in a democratic society for the protection of health, considering
       its known effects as described above (see paragraph 7 above).
       49. the court notes in addition that the illicit nature of dmt is reflected not only in the
       opium act but also in rules of international law binding on the respondent party. these
       rules require the respondent party to prohibit all possession for use of that substance ex-
       cept for scientific and very limited medical purposes by duly authorised persons, in
       medical or scientific establishments subject to the government’s direct control or spe-
       cific approval (see paragraphs 26-28 above).
       50. it follows that this complaint is manifestly ill-founded and must be rejected in ac-
       cordance with article 35 §§ 3 (a) and 4 of the convention.”
højesterets begrundelse og resultat
sundheds- og ældreministeriet (tidligere ministeriet for sundhed og forebyggelse) meddelte
den 8. januar 2015 nordens céu sagrado afslag på en ansøgning af 5. maj 2014 om forhånds-
godkendelse af import af ayahuasca-vin med henblik på anvendelse i religiøst øjemed. afgø-
relsen er truffet i medfør af § 28, stk. 1, i bekendtgørelse om euforiserende stoffer, der er ud-
stedt med hjemmel i lov om euforiserende stoffer §§ 1, 2 og 2 a.
ayahuasca-vin indeholder stoffet dmt, der er optaget på bilag 1, liste b, nr. 70, til bekendt-
gørelse om euforiserende stoffer, jf. bekendtgørelsens § 1, stk. 1.
hovedspørgsmålet for højesteret er, om ministeriets afslag på dispensation er i strid med arti-
kel 9 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
artikel 9, stk. 1, beskytter religions- og trosfriheden. efter stk. 2 kan denne frihed kun under-
kastes begrænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund
af hensyn til den offentlige tryghed, for at beskytte den offentlige orden, sundheden eller sæ-
deligheden eller for at beskytte andres rettigheder og friheder.
                                                 - 6 -
ministeriet har ikke bestridt, at indtagelse af ayahuasca-vin er et helt afgørende element i
nordens céu sagrados religiøse ritualer og ceremonier. højesteret finder på den baggrund, at
afslaget på tilladelse til import af ayahuasca-vin er et indgreb i religionsfriheden i artikel 9’s
forstand, jf. herved også præmis 36 i den europæiske menneskerettighedsdomstols dom af 6.
maj 2014 i sagen fränklin-beentjes og ceflu-luz da floresta mod holland.
det er herefter afgørende, om indgrebet er berettiget efter artikel 9, stk. 2.
begrænsninger i anvendelse af vin, som indeholder dmt, er som anført foreskrevet ved lov.
grundlaget for, at dmt er omfattet af bekendtgørelsen om euforiserende stoffer, er, som an-
ført i ministeriets afslag, at stoffet er optaget på liste 1 i fn-konventionen af 21. februar 1971
om psykotrope stoffer. et stof optages på denne liste, hvis det vurderes, at der er tilstrækkeligt
bevis for, at stoffet kan fremkalde misbrug, afhængighed og skadelige virkninger, og at der er
tilstrækkeligt bevis for, at stoffet bliver eller sandsynligvis vil blive misbrugt og således vil
udgøre et sundhedsmæssigt og socialt problem.
nordens céu sagrado har, som anført i ministeriets afslag, tilkendegivet, at man agter at sikre,
at ayahuasca-vin kun anvendes i doser og under omstændigheder, som skal begrænse risiciene
forbundet med anvendelsen, samt agter at stille krav om træning mv. til ceremonimestre m.fl.
højesteret finder, at sådanne forholdsregler for anvendelsen af ayahuasca-vin ikke indebærer
den samme sikkerhed, som den sikkerhed, der er forbundet med medicinsk anvendelse af læ-
gemidler, der indeholder euforiserende stoffer, og som er ordineret af autoriserede læger i
overensstemmelse med sundhedsstyrelsens retningslinjer, jf. herved også præmis 49 i menne-
skerettighedsdomstolens ovennævnte dom.
på den anførte baggrund finder højesteret, at afslaget på tilladelse til import af ayahuasca-vin
er nødvendig i et demokratisk samfund af hensyn til den offentlige sundhed og offentlige or-
den. afslaget er dermed i overensstemmelse med artikel 9 i menneskerettighedskonventionen,
jf. herved også præmis 47-49 i menneskerettighedsdomstolens ovennævnte dom.
                                             - 7 -
herefter og af de grunde, som landsretten i øvrigt har anført, stadfæster højesteret dommen.
sagsomkostningerne for højesteret fastsættes til 132.472,25 kr., heraf 80.000 kr. til dækning
af advokatomkostninger og 52.472,25 kr. til dækning af udgifter til oversættelse.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen inden 14 dage fra denne højesteretsdoms
afsigelse betale 132.472,25 kr. til sundheds- og ældreministeriet.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.
