‐ kj
                                          udskrift
                                              af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
den 22. november 2007 blev af retten i sagen
h‐57‐04
forbrugerrådet og fdm som mandatarer for
1. f1
2. f2
3. f3
(advokat andreas christensen e.o.)
mod
1) general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company
2) andersen & martini a/s
(advokat frank bøggild)
afsagt følgende
                                          kendelse:
                                                  - 2 -
indledning og påstande
forbrugerrådet og fdm som mandatarer for f1, f2 og f3 har i sagen nedlagt følgende påstande:
    1. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at f1 ikke er forpligtet til at betale andersen &
         martini a/s’ faktura stor 25.564,91 kr.
    2. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal in solidum til f2 betale 31.807,93 kr. med proces‐rente fra
         sagens anlæg den 9. februar 2004.
    3. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal in solidum til f3 betale 38.039,26 kr. med proces‐rente fra
         sagens anlæg den 9. februar 2004.
sagen vedrører spørgsmålet om ansvar for skader som følge af brud på tandremme. om sagens
faktum og forløb indtil rettens dom af 22. august 2006 henvises til denne dom. ved dommen blev
de sagsøgte frifundet for sagsøgernes følgende to påstande:
    1. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution corporation, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at oplysningerne om at udskiftning af tandrem‐
         men er påkrævet hvert 8. år, eller når bilen har kørt 120.000 km der fremgår af de opel‐
         servicehæfter der hører til f1s og f2s biler, udgør en indeståelse for tandremmens
         holdbarhed, jf. købelovens § 83,
    2. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution corporation, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at oplysningerne om at udskiftning af tandrem‐
         men er påkrævet hvert 4. år, eller når bilen har kørt 60.000 km der fremgår af det opel‐
         servicehæfte der hører til f3s bil, udgør en indeståelse for tandremmens holdbarhed, jf.
         købelovens § 83.
under et forberedende retsmøde den 8. november 2006 oplyste sagsøgerne at de ønskede sagens
realitet prøvet i forhold til reglerne om produktansvar. de sagsøgte protesterede under henvis‐
ning til at sagen var afsluttet med rettens afgørelse af 22. august 2006.
                                                 - 3 -
       parterne har i processkrifter af 5. december 2006 (sagsøgerne) og 10. januar 2007 (de
sagsøgte) præciseret deres standpunkter.
       spørgsmålet om sagsøgerne efter rettens dom af 22. august 2006 kunne gøre reglerne om
produktansvar gældende, blev herefter behandlet ved en delforhandling den 15. oktober 2007.
under denne nedlagde de sagsøgte følgende påstande:
       1.   de sagsøgte frifindes for sagsøgernes påstande i stævningen af 9. februar 2004.
       2.   sagsøgernes anmodning om at kunne gøre anbringender om produktansvar gældende
            som led i behandlingen af retssagen h‐57‐04 afvises.
       3.   sagsøgerne skal anerkende at sagsøgerne på grund af principalt forældelse, subsidiært
            passivitet, har fortabt adgangen til at gøre produktansvar gældende over for kravene i
            bilag 3, 11 og 17 (fakturaer vedrørende reparationer af de pågældende biler efter brud
            på tandremmen).
heroverfor fastholdt sagsøgerne påstandene nævnt ovenfor (anerkendelsespåstanden ved‐
rørende f1 og betalingspåstandene vedrørende f2 og f3) og påstod sig frifundet for de sagsøgtes
påstande 2 og 3.
       de faktiske forhold som parterne påberåber sig i forbindelse med delforhandlingen
fremgår af deres procedurer.
de sagsøgtes argumenter
til støtte for deres påstande har de sagsøgte navnlig anført:
passivitet
produktansvar blev første gang omtalt i sagen på retsmødet den 8. november 2006 og første gang
behandlet i sagsøgernes processkrift af 5. december 2006. produktansvar for tandremme blev
imidlertid allerede drøftet mellem de sagsøgte og fdm på vegne af en lang række forbrugere i
1998 – 2000, dog ikke mandanterne i denne sag, jf. artikel i fdmʹs blad motor nr. 4/1999. der hen‐
vises endvidere til brev af 28. december 1999 fra fdmʹs daværende advokat der gjorde produkt‐
ansvarskrav gældende mod general motors og anførte at han i tilfælde af afvisning af kravet
ville indlede retslige skridt, hvilket dog ikke skete. der blev den 24. februar 2000 afholdt møde
mellem fdm og general motors om produktansvar som blev afvist fra general motors’ side.
                                                - 4 -
general motors meddelte i fax af 18. maj 2000 til fdm efter visse kulancemæssige ydelser i
anledning af defekte tandremme at ”tandrems‐sagen” var afsluttet. de sagsøgte modtog ikke se‐
nere henvendelser fra sagsøgerne vedrørende produktansvar.
       retssagen blev anlagt den 9. februar 2004 og angik efter stævningen udelukkende
spørgsmålet om indeståelse i servicebøgerne. sagerne var principielle prøvesager udvalgt af
fdm og forbrugerrådet blandt et antal medlemssager. de sagsøgte noterede sig på daværende
tidspunkt at sagen netop ikke angik produktansvar og indrettede sig i tillid til at produkt‐
ansvarsdiskussionen var afsluttet. de sagsøgte har eksempelvis ikke inddraget deres forsikrings‐
selskaber under sagen.
       der har ikke været nogen rimelig grund til at de professionelle interesseorganisationer
fdm og forbrugerrådet først fremkom med argumentet om produktansvar i november 2006.
sagsøgerne har ikke på noget tidspunkt tidligere gjort et synspunkt om produktansvar gældende
eller taget forbehold herom.
forældelse
efter produktansvarslovens § 14, stk. 1, forældes produktansvar 3 år efter den dag, da skadelidte
har fået eller burde have fået kendskab til skaden, defekten og vedkommende producents navn
og opholdssted. et sådant kendskab har de sagsøgte haft helt fra skadestidspunkterne, respektive
reparations‐ eller faktureringstidspunkterne i 2002 og 2003, dvs. forældelse indtræder for
sagsøger 1 senest september 2006, for sagsøger 2 senest oktober 2006 og for sagsøger 3 senest juni
2005.
       et produktansvarskrav blev som anført første gang nævnt på et forberedende retsmøde den
8. november 2006 og blev gjort gældende i processkrift af 5. december 2006. det forhold at der
verserer en retssag omkring indeståelse i servicebøgerne, indebærer ikke at forældelsesfristen for
produktansvar afbrydes fra et tidligere tidspunkt end november/december 2006. et eventuelt
produktansvar er derfor forældet.
procesaftale
sagsfremstillingen i stævningen fra 9. februar 2004 indledes således: ʺdenne sag vedrører den
retlige betydning af en angivelse i en bils servicebog om, at en tandrem til ventilstyring skal ud‐
skiftes efter bestemte intervaller.ʺ i de sagsøgtes brev af 6. april 2005 til sø‐ og handelsretten
anføres at et syn og skøn kan være nødvendigt for at afdække konkrete tekniske årsager til
tandremsbrud, men at en sådan bevisførelse ville ʺvære overflødig, såfremt retten giver de
                                                - 5 -
sagsøgte medhold i, at servicebøgerne ikke indeholder indeståelser for tandremmes holdbarhed.
jeg anmoder derfor retten om at udskille spørgsmålet om fortolkning af servicebøger til særskilt
domsforhandling i medfør af retsplejelovens § 253, stk. 2. gives de sagsøgte medhold i det
principielle spørgsmål, afsluttes sagen dermed.ʺ
       sagsøgerne erklærede ved brev af 3. maj 2005 at de var enige heri, og tilsluttede sig
opdelingen på dette grundlag. hele tanken med opdelingen var at sagen kunne bringes til afslut‐
ning i første instans, såfremt der ikke forelå en indeståelse. herved har parterne indgået proces‐
aftale med hinanden ‐ og med retten ‐ om at sagen ville være slut i første instans, såfremt retten
ikke fandt at der forelå en indeståelse. i modsat fald ville den foretagne udskillelse af inde‐
ståelsesproblematikken aldrig kunne føre til sagens afslutning hvorfor opdelingen ville have væ‐
ret procesøkonomisk uhensigtsmæssig.
       en produktansvarssag vil hvile på et helt andet retligt grundlag og kræve en ændret bevis‐
førelse og eventuelt også adcitation og inddragelse af forsikringsselskaber mv. bortset fra at en
produktansvarssag vil angå samme biler som den allerede gennemførte domsforhandling, vil
også faktum være væsentlig ændret. der bliver tale om start af en helt ny og anderledes sag ‐ der
i øvrigt ikke vil være en sø‐ og handelsretssag.
       retsplejelovens koncentrations‐ og eventualmaksime, jf. bl.a. retsplejelovens § 351, stk. 2,
nr. 3, samt den indgåede procesaftale og den allerede foretagne udskillelse af sagen taler for, at
sagsøgerne er afskåret fra nu at konvertere den cirka 3½ år gamle retssag til en produktansvars‐
sag. gives der de sagsøgte medhold, er der herefter ikke relevante, uprøvede anbringender i sa‐
gen hvorfor de sagsøgte skal frifindes.
sagsøgernes argumenter
procesaftale
produktansvarskravet kan indtales under sagen, for der er ikke indgået en procesaftale der
afskærer sagsøgerne fra at indtale et krav baseret på et særskilt juridisk grundlag. spørgsmålet
om fortolkning af servicebøger var udskilt til særskilt forhandling, og afgørelse herom vil kun
medføre en afslutning af sagen for så vidt angår spørgsmålet om de sagsøgte havde afgivet en
indeståelse. sagsøgerne har ikke erklæret sig enig i det af de sagsøgte anførte i brevet af 6. april
2005. sagsøgerne erklærede sig kun enig i en særskilt behandling af spørgsmålet om service‐
bøgernes betydning. de sagsøgtes fortolkning af erklæringen af 6. april 2005 og sagsøgernes reak‐
                                                 - 6 -
tion på den fører til uholdbare forhold. det må tages i betragtning at en procesaftale som den
hævdede falder uden for procesfuldmagten. det bør kun antages at der foreligger et afkald på en
retlig position med de betydelige konsekvenser det kan indebære – i det foreliggende tilfælde at
kravet helt går tabt ‐ hvis der er solide holdepunkter for det.
passivitet
der foreligger ikke passivitet der kan medføre retstab for sagsøgerne. anbringendet om produkt‐
ansvar er fremsat under sagens fortsatte forberedelse og vedrører samme krav som fremgår af
stævningen. sagen er i øvrigt blevet fremmet i overensstemmelse med de frister som retten har
fastsat.
forældelse
 der foreligger heller ikke forældelse af produktansvarskravene. fristen for forældelse af disse
krav blev afbrudt ved anlæg af sag mod de sagsøgte. det er ikke en forudsætning for afbrydelse
af forældelsesfristen at det specifikt i stævningen angives at kravet beror på produktansvar.
vedrørende stævningen bemærkes at beskrivelsen af faktum tillige danner grundlag for en
vurdering i forhold til instruktions‐ og fabrikationsfejl efter produktansvarsloven og derfor op‐
fylder kravene til afbrydelses af forældelsesfristen for produktansvar. sagen er som nævnt blevet
fremmet uden udgrundet ophold, jf. 1908‐forældelseslovens § 2.
rettens afgørelse
procesaftale
i forbindelse med overvejelserne om udskillelse af spørgsmålet om fortolkningen af
servicebøgerne anførte de sagsøgte i brev af 6. april 2005 bl.a. at en afgørelse der gav de sagsøgte
medhold, ville medføre sagens afslutning. sagsøgerne erklærede sig ved brev af 3. maj 2005 enige
i en udskillelse af spørgsmålet om fortolkning af servicebøgerne til særskilt delforhandling, men
tog ikke udtrykkelig stilling til om sagen, hvis de sagsøgte fik medhold, derved afsluttedes. det
kan på dette grundlag ikke antages at der herved er indgået en bindende processuel aftale med
det af de sagsøgte hævdede indhold der ville medføre at sagsøgernes krav var tabt.
forældelse og passivitet
krav i henhold til produktansvarsloven forældes på tre år hvilken frist i det foreliggende tilfælde
må regnes fra de pågældende havarier eller fra tidspunkterne for fremkomsten af fakturaerne
vedrørende reparationerne. ingen af kravene var forældede efter denne lov da sagen blev anlagt
                                                  - 7 -
den 9. februar 2004. sagen er under fortsat forberedelse, og parterne kan, medmindre andet er
aftalt, ændre anbringender indtil forberedelsens afslutning. dette må også gælde i et tilfælde som
det foreliggende hvor sagen som anført i stævningen vedrører den retlige betydning af en angi‐
velse i en bils servicebog om udskiftning af tandrem med bestemte intervaller, og hvor sagsøge‐
ren senere gør gældende at betalingskravet i anledning af samme begivenhed, brud på tandrem‐
men, skal begrunde krav om betaling af samme beløb som påstået i stævningen.
       retten er enig i at sagsøgerne burde have gjort det klart senest i forbindelse med besvarel‐
sen af brevet af 6. april 2005 at de tog forbehold om at fortsætte sagen på grundlag af bestemmel‐
serne i produktansvarsloven. det må ved den endelige behandling af sagen overvejes om og i
hvilket omfang de bevismæssige problemer den sene fremkomst af anbringendet om produkt‐
ansvar kan medføre for de sagsøgte, skal komme sagsøgerne til skade. det samme gælder even‐
tuelle omkostningsmæssige konsekvenser.
       de sagsøgtes påstande 1‐3 kan herefter ikke tages til følge. sagens behandling fortsættes.
derfor
                                                  bestemmes:
       de sagsøgtes påstande 1‐3 kan ikke tages til følge.
       sagens behandling fortsættes.
       willy goldby                       jens feilberg                    allan suhrke
                                                     (sign.)
                                                  ___ ___ ___
                                       udskriftens rigtighed bekræftes
                                       p.j.v. sø- og handelsretten, den
