                             højesterets dom
                           afsagt mandag den 17. juni 2013
sag 92/2012
(2. afdeling)
a
(advokat lars søndergaard, beskikket)
mod
topdanmark forsikring a/s
(advokat nicolai mailund clan)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 17. september 2010 og af østre
landsrets 17. afdeling den 9. september 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, jon stokholm, hanne schmidt,
oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande mv.
appellanten, a, har gentaget sin påstand for landsretten.
indstævnte, topdanmark forsikring a/s, har gentaget sine påstande for landsretten.
as påstand er opgjort således:
godtgørelse for svie og smerte                                        16.700,00 kr.
godtgørelse for varigt mén                                            46.800,00 kr.
erstatning for tab af erhvervsevne                                   900.000,00 kr.
erstatning for tabt arbejdsfortjeneste                                60.839,01 kr.
i alt                                                              1.024.339,01 kr.
anbringender
a har gentaget sine anbringender.
                                                - 2 -
topdanmark har gentaget sine anbringender og supplerende anført, at der ikke er etableret et
særligt retsgrundlag efter § 1, stk. 2, i forældelsesloven af 1908.
supplerende sagsfremstilling
i brevet af 16. august 1999 fra københavns statsamt til advokat bjarke madsen hedder det
bl.a.:
       ”statsamtet kan ikke imødekomme ansøgningen på nuværende tidspunkt.
       begrundelsen for afgørelsen er, at sagen ikke er færdigforhandlet med modparten, hvil-
       ket efter statsamtets opfattelse bør ske, forinden der kan tages stilling til fri proces til en
       evt. retssag. de kan evt. senere søge fri proces på ny.”
ved brev af 24. august 2000 anmodede topdanmark arbejdsskadestyrelsen om en vejledende
udtalelse om méngrad, erhvervsevnetab og stationærtidspunkt. kopi af brevet blev ved brev af
samme dato sendt til advokat bjarke madsen til orientering. i brevet til advokat bjarke mad-
sen meddelte topdanmark:
       ”vi vender tilbage til sagen, når vi har hørt fra arbejdsskadestyrelsen.”
i brev af 6. december 2000 fra topdanmark til advokat bjarke madsen hedder det bl.a.:
       ”vi har modtaget deres skrivelse af 28. november d.å., og kan oplyse, at vi endnu ikke
       har hørt fra arbejdsskadestyrelsen.
       de hører fra os, når der foreligger nyt.”
i stævningen, der er modtaget i byretten den 11. februar 2004, blev der nedlagt påstand om
betaling af 50.000 kr. under afsnittet ”sagsfremstilling og anbringender” hedder det bl.a.:
       ”ved et trafikuheld den 14. juni 1998 forvoldte en forsikringstager hos sagsøgte en om-
       fattende personskade på sagsøgeren.
       sagsøgte har ved skrivelse af 5. juli 1998 anerkendt sin erstatningspligt overfor sagsø-
       geren.
       …
                                               - 3 -
      da sagsøgte således ikke har villet anerkende sin erstatningspligt for så vidt angår tabt
      arbejdsfortjeneste er nærværende sagsanlæg nødvendiggjort.
      sagsøgeren gør dog endvidere gældende, at dennes krav på svie- og smertegodtgørelse,
      méngodtgørelse samt erhvervsevnetab og helbredelsesudgifter samt advokatsalær er
      betydeligt højere end anerkendt i sagsøgtes skrivelse af 29. september 2003.
      da sagsøgte ydermere på nuværende tidspunkt har gjort gældende som noget ganske
      nyt, at sagsøgerens krav måtte være forældet er nærværende sagsanlæg tillige nødven-
      diggjort.
      det forbeholdes at forhøje påstanden, når der foreligger en udtalelse fra arbejdsskade-
      styrelsen, samt når der eventuelt foreligger svar på stillede spørgsmål til retslægerådet.
      yderligere anbringender og bevisligheder forbeholdes.”
ved processkrift af 20. maj 2004 blev påstanden forhøjet til 519.519,01 kr., og efterfølgende
blev påstanden yderligere forhøjet.
retslægerådet har den 3. maj 2005 besvaret følgende spørgsmål således:
      ”spørgsmål 1:
      retslægerådet bedes oplyse, hvilke skader sagsøger efter rådets opfattelse pådrog sig
      ved færdselsuheldet den 14. juni 1998.
      rådet bedes i tilknytning til dette spørgsmål oplyse om sagsøger efter rådets opfattelse
      på skadetidspunktet led af nogle forudbestående gener/sygdomme.
      i bekræftende fald bedes rådet angive hvilke gener sygdomme der var tale om samt
      hvorledes disse gav sig udtryk med hensyn til symptomer.
      sagen drejer sig om en nu 34-årig mand. a var 14.06.98 fører af personbil, der blev på-
      kørt bagfra af anden personbil med høj hastighed. ved sammenstødet blev as egen bil
      totalskadet. efterfølgende blev han indlagt på ortopædkirurgisk afdeling via skadestuen,
      kas glostrup. a pådrog sig ved ulykken fraktur af venstre nøgleben, venstre skamben
      og torntappen på iv. lumbalhvirvel. der blev ikke ved indlæggelsen eller senere kon-
      stateret tegn på læderede nerver udgående fra rygmarven. a var på skadestidspunktet
      rask.
      spørgsmål 2:
      retslægerådet bedes oplyse, om nogle af de skader sagsøger pådrog sig ved færdsels-
      uheldet den 14. juni 1998 har påført sagsøger varige gener.
      retslægerådet bedes begrunde sig svar.
                                              - 4 -
      som følge af ulykken den 14.06.98 pådrog a sig varige gener i form af lænderyggener
      og ændret humør med tristhed.
      spørgsmål 3:
      retslægerådet bedes oplyse, om de i sagen beskrevne gener er forårsaget helt eller del-
      vist af det i sagen beskrevne traume, færdselsuheldet den 14. juni 1998, eller andre for-
      hold.
      retslægerådet bedes i tilknytning hertil oplyse, om andre forhold påvirker sagsøgers
      helbredsmæssige forhold som disse seneste er beskrevet i sagen.
      retslægerådet bedes begrunde sit svar samt om muligt at angivne graden af sandsyn-
      lighed.
      det skønnes sandsynligt, at lænderygsmerterne skyldes færdselsuheldet den 14.06.1998.
      humørændringen skønnes indirekte at være forårsaget af ulykkestilfældet med deraf
      følgende forringede erhvervsmuligheder.
      spørgsmål 4:
      retslægerådet bedes oplyse, om sagsøgers tilstand, som denne senest er beskrevet i det
      lægelige materiale i sagen, er forårsaget – helt eller delvist – af færdselsuheldet den 14.
      juni 1998 og/eller andre forhold.
      retslægerådet bedes begrunde sig svar samt om muligt at angive graden af sandsynlig-
      hed for, at den senest i sagen beskrevne helbredstilstand kan henføres til færdselsuhel-
      det eller andre forhold.
      sagsøgers kroniske lænderygsmerter kan med stor sandsynlighed tilskrives skade på
      rygsøjlen forårsaget ved trafikuheldet den 14.06.98. de i bilag 32 beskrevne psykiatri-
      ske problemer kan næppe henføres til ulykkestilfældet.
      …
      spørgsmål 6:
      retslægerådet bedes oplyse, om der er objektive holdepunkter for de af sagsøger be-
      skrevne subjektive klager fra nakke/ryg.
      retslægerådet bedes således om muligt beskrive de objektive fund, der kan begrunde de
      af sagsøger angivne subjektive klager.
      der er flere gange i de lægelige akter konstateret nedsat bevægelighed i lænderyggen
      samt udtalt fokal ømhed omkring brudstedet i 4. lændehvirvel. i speciallægeerklærin-
      gerne fra år 2000 er nakkesmerter ikke beskrevet. senere optrædende nakkesmerter kan
      næppe tilskrives færdselsuheldet.”
retslægerådet har den 6. oktober 2005, den 1. juni 2007 og den 4. marts 2008 besvaret yderli-
gere spørgsmål. i besvarelsen af 6. oktober 2005 hedder det bl.a.:
                                              - 5 -
      ”spørgsmål 8:
      hvilke af de varige gener sagsøger lider i dag er er begrænsende for sagsøgers funk-
      tionsniveau herunder hans arbejdsevne.
      retslægerådet bedes begrunde sit svar.
      as lænderygsmerter, der er belastningsrelaterede. dette fremgår ved flere på hinanden
      følgende, grundige undersøgelser ved speciallæge.
      spørgsmål 9:
      kan det efter retslægerådets opfattelse antages, at sagsøger som følge af de varig ge-
      ner der kan henføres til færdselsuheldet er uegnet til stærkt rygbelastende arbejde, jf.
      bilag 29.
      retslægerådet bedes begrunde sit svar.
      retslægerådet kan kun udtale sig om forholdene i år 2000. på det tidspunkt var han ikke
      skikket til varetagelse af rygbelastende arbejdsopgaver.”
arbejdsskadestyrelsen afgav den 16. juli 2008 en udtalelse om méngraden og erhvervsevneta-
bet. af udtalelsen fremgår, at méngraden blev vurderet til 15 % og erhvervsevnetabet til 60
%.
arbejdsskadestyrelsen afgav den 13. marts 2013 en ny udtalelse vedrørende méngrad og er-
hvervsevnetab. méngraden blev vurderet til 15 % og erhvervsevnetabet til 50 %. det fremgår
af udtalelsen, at arbejdsskadestyrelsen var blevet anmodet om at vurdere sagen ud fra den
forudsætning, at ”aktuelle ulykke har medført varige gener i form af lænderygsgener, der for-
værres ved belastning samt tristhed, jævnfør retslægerådets erklæringer af 3. maj 2005, 6.
oktober 2005, 1. juni 2007 og 4. marts 2008”. det hedder herefter i udtalelsen bl.a.:
      ”sagsfremstilling
      det fremgår af sagens akter, at a den 14. juni 1998 var involveret i et trafikuheld, hvor
      han i bil blev påkørt bagfra. han pådrog sig herved et brud på venstre kraveben, et
      venstresidigt bækkenbrud, hjernerystelse samt et led brud svarende til 4. lændehvirvel.
      vedrørende as forhold forud for aktuelle ulykke:
      det fremgår af sagens akter, at a er født og opvokset i irak, hvor han gennemførte
      gymnasiet og påbegyndte uddannelsen til revisor. han måtte flygte før han kunne
      færdiggøre sin uddannelse. han kom til danmark i 1991 og var de efterfølgende tre år på
      sprogskole for at lære dansk.
                                         - 6 -
i 1995 blev han medejer af et fragtfirma. han var beskæftiget med at distribuere varer og
aviser.
i 1997 frem til januar 1998 arbejdede han som selvstændig murer for b og c.
fra januar indtil aktuelle ulykke modtog han dagpenge, da det var svært at finde arbejde
som murer i denne periode.
cirka en måned før aktuelle ulykke ophørte han med sin selvstændige virksomhed.
a var således arbejdssøgende ved tilskadekomsten.
det fremgår af oplysninger fra skat, at han i årene op til skaden havde følgende indkomst:
                 år                 overskud af virksomhed              andet
                 1995               92.391                              49.890
                 1996               340.681
                 1997               179.415
                 1998               13.964                              122.380
a har oplyst, at han i året 1997 holdt ferie i halvdelen af året.
…
begrundelse for méngrad
vi har lagt vægt på sagens lægelige oplysninger, herunder især:
…
vi er i brev af 25. oktober 2012 blevet bedt om at vurdere det varige mén ud fra den
forudsætning, at skaden har medført lænderygsgener, der forværres ved belastning samt
tristhed.
vi der desuden blevet bedt om at vurdere ménet ud fra den méntabel der var gældende på
ulykkestidspunktet. méntabellen, der var gældende på ulykkestidspunktet, er tabellen fra
1996.
vedrørende lænderygsgener
a har følger efter brud på en torntap i form af smerter, der forværres ved belastning. der
er således tale om et let brud i lænden med gener. ifølge tabellens side 14 svarer dette til
et varigt mén på 10 procent. brud på tværtap eller torntap forværres ikke over tid.
vi har på grundlag heraf vurderet det varige mén i lænden som følge af aktuelle ulykke til
10 procent.
vedrørende psykiske gener
                                           - 7 -
a har følger efter aktuelle ulykke i form af ændret humør med tristhed.
der var tale om en ulykke af en voldsomhed, der medførte flere brud.
vi har vurderet, at ulykkens voldsomhed og medfølgende alvorlig legemlig skade var
egnet til at medføre et psykisk mén. da der er tale om tristhed, men ikke en depression har
vi skønsmæssigt vurderet at aktuelle ulykke har medført et varigt psykisk mén svarende
til 5 procent.
vedrørende samlet varigt mén
vi har på baggrund af ovennævnte og i samråd med vores lægekonsulenter vurderet den
samlede méngrad til 15 procent.
…
begrundelse for erhvervsevnetab
…
vi har ved vurderingen af erhvervsevnetabet lagt vægt på, at a på ulykkestidspunktet var
arbejdssøgende. han havde forud herfor i perioden fra 1995 til omkring en måned før
ulykken ernæret sig som selvstændig med arbejde i form af forskelligt ufaglært arbejde.
han havde i perioden fra 1995- 1998 haft et overskud i sin selvstændige virksomhed på
mellem cirka 92.000 og 341.000 kroner.
vi har på grundlag heraf vurderet, at a forud for aktuelle ulykke havde en fuld
erhvervsevne inden for murerfaget. vi finder det endvidere sandsynligt, at han efter en
ledighedsperiode ville havde fået ansættelse inden for murerfaget, såfremt ulykken ikke
var indtruffet.
a blev fundet berettiget til fleksjob den 11. juli 2007. den seneste arbejdsprøvning forud
herfor foregik for x- cykler. han kunne arbejde tre timer om dagen med gener i form af
smerter i ryg og ben. han kunne hverken sidde eller stå i lang tid af gangen. han led
jævnligt af hovedpine, koncentrationsbesvær og irritabilitet.
han formåede således at arbejde 15 timer om ugen med ufaglært skånsomt arbejde.
vi har på grundlag heraf vurderet, at as erhvervsevne ved overgangen til fleksjob var
nedsat med cirka 2/3, i det erhvervsevnen dels var påvirket af behov for nedsat tid og dels
var påvirket af at han ikke kunne udnytte sine fysiske ressourcer i samme omfang som
forud for aktuelle ulykke og herved skaffe sig en højere timeløn inden for det ufaglærte
arbejdsområde.
vi har bemærket, at han i praktikken i bagerforretningen i en periode kunne arbejde mere
end 15 timer per uge. det fremgår af opfølgningen fra kommunen, at han i denne praktik
primært var generet af ryggener. i praktikken for x-cykler var han i større omfang
genereret af også hovedpine, koncentrationsbesvær og irritabilitet.
vi har valgt at tage udgangspunkt i arbejdsprøvningen for x- cykler. vi kunne også have
taget udgangspunkt i arbejdsprøvningen for bagerforretningen. vi har vurderet at det
endelige resultat i så fald ville blive enslydende, idet vi har vurderet, at forskellen i den
                                         - 8 -
tidsmæssige præstation kan forklares ved at der i praktikken ved x-cykler også er
beskrevet andre gener uden relation til aktuelle ulykke.
ved vores vurdering skal vi lægge til grund, at skadens følger alene består i
lænderygsgener, som vi har vurderet til et mén svarende til 10 procent, og tristhed, som vi
har vurderet til et mén svarende til 5 procent.
as erhvervshindrende forhold bestod på tidspunktet til overgangen til fleksjob også i
andre forhold end skadens følger, idet der tillige var tale om jævnlig hovedpine, kon-
centrationsbesvær og irritabilitet.
vi har vurderet, at lænderyggenerne var de primære erhvervshindrende gener. vi har
herved lagt vægt på, at lænderygsgener optræder ofte og konsekvent igennem forløbet i
årene fra skaden og op til tilkendelsen af fleksjob med velbeskrevede skånehensyn til
følge.
ryggenerne var et problem for a i forhold til revalideringen til multimediedesigner, da
han havde smerter og ikke kunne sidde i længere tid. generne fra ryggen er særligt vel-
beskrevet i oplysninger, der ligger tidsmæssigt tæt på revalideringen.
lænderygsgener var et problem for ham i praktikken i bagerforretningen da de medførte
behov for pauser og kortere arbejdstid.
i ressourceprofilen fra 2005 bliver det oplyst, at lænderygsgener var det største problem
for a.
vi har imidlertid også vurderet at generne fra nakken, hovedpine og koncentrationsbesvær
har haft en erhvervshindrende betydning. vi har lagt vægt på, at disse gener har været
tiltagende igennem årene op til fleksjobstilkendelsen og på at han jævnligt havde disse
gener i arbejdsprøvningen for x-cykler.
det er usikkert, hvad der ligger i begrebet "jævnligt". vi har dog vurderet, at generne i
form af nakkesmerter, hovedpine og koncentrationsbesvær har været erhvervshindrende.
det er desuden usikkert, hvordan det varige mén på 5 procent for tristhed har påvirket as
præstation, herunder hvordan tristheden har påvirket hans oplevelse af de øvrige gener,
samt hvordan ménet i form af tristhed set i en erhvervsmæssig sammenhæng skal
vurderes løsrevet fra sygdommen depression, som også var en del af begrundelsen for
tilkendelsen af fleksjob.
med disse usikkerheder in mente har vi skønsmæssigt vurderet, at generne som følge af
aktuelle ulykke i form af lænderygsgener og tristhed udgør den væsentligste årsag til den
samlede nedsættelse af erhvervsevnen på omkring 2/3 der var til stede forud for fleksjob-
tilkendelsen. vi finder dog også at de øvrige konkurrerende gener anført i fleksjobstilken-
delsen udgør en mindre, men ikke ubetydelig, del af den nedsatte erhvervsevne forud for
fleksjobstilkendelsen.
a er nu tilkendt førtidspension med revision efter to år.
                                                  - 9 -
       vi har vurderet, at den yderligere nedsættelse af erhvervsevne, der har ført til overgangen
       til førtidspension, ikke er en følge af aktuelle ulykke. vi har herved lagt vægt på, at a har
       arbejdet i over to år i sit fleksjob 15 timer om ugen, og at han var udsat for yderligere
       belastninger af psykisk art i tiden op til tilkendelsen af førtidspension.
       vi har således skønsmæssigt vurderet tabet af erhvervsevne som følge af aktuelle ulykke
       til 50 procent ud fra de forudsætninger, der er beskrevet i anmodningen om vurdering af
       skadens følger og som er beskrevet i starten af denne udtalelse.”
i forlængelse af arbejdsskadestyrelsens udtalelse af 13. marts 2013 anmodede topdanmark
arbejdsskadestyrelsen om besvarelse af nogle spørgsmål. i arbejdsskadestyrelsens besvarelse
af 6. maj 2013 hedder det bl.a.:
       ”spørgsmål 1:
       arbejdsskadestyrelsen anmodes om at fremsende den méntabel, som arbejdsskadesty-
       relsen nu har vurderet méngraden på baggrund af (den dagældende) og i den forbindelse
       oplyse, efter hvilket punkt i méntabellen det varige mén på 5%, svarende til et varigt
       psykisk mén, er fastsat?.
       svar:
       kopi af de relevante punkter fra den dagældende méntabel er vedlagt.
       på tidspunktet for ulykken var det tabellen fra 1996, som var gældende. méngraden er
       fastsat efter afsnittet m lænderyg på side 14. stringent er der tale om et let brud i lænden
       med gener. brud på tværtap eller torntap forværres ikke over tid og blev ofte sammen-
       lignet med traumatisk lumbago, der findes i afsnittet på side 15 om "andre lænderyg-
       skader som følge af indirekte eller direkte lænderygtraume uden brud eller prolaps"
       hertil kommer de udtalte smerter.
       med hensyn til det psykiske mén, som er givet for "kronisk lettere forstemning" har
       denne diagnose/ gener aldrig indgået i mentabellen, og ménet er derfor fastsat skøns-
       mæssigt.
       …
       spørgsmål 4:
       der henvises til skadelidte, as tilkendelse af fleksjob, herunder ressourceprofil at 9. juli
       2007, hvoraf følgende fremgår: "a har som følge af en alvorlig bilulykke for 8 dr siden
       pådraget sig varige fysiske mén. a er dagligt påvirket i form af ømhed og smerter fra
       særlig lænd, ryg og nakke samt et piskesmæld, der medfører tendens til hovedpine og
       koncentrationsbesvær. han udtrættes desuden let. udover de fysiske barrierer har han
       som følge 4 belastningen udviklet en depression. han er forsøgt revalideret, men har
       ikke kunnet fuldføre uddannelse som følge af de helbredsmæssige begrænsninger, sær-
       ligt problemer med koncen-trationsbesvær og hovedpine i forbindelse med læsning af
       teoretisk stof."
       arbejdsskadestyrelsen har tidligere på baggrund af tilkendelsen at fleksjob fastsat er-
       hvervsevnetabet til 60%.
                                        - 10 -
der henvises videre til skadelidte, as tilkendelse af førtidspension den 1. juni 2011.
videre henvises til skadelidte, as, senest udfyldte skema at 28, november 2012 til ar-
bejdsskadestyrelsen, jf. punkt 1, hvor skadelidte a anførte følgende: "ja, rygsmerter,
nakken, venstre ben. tristhed, flere gange angstanfald..."
endelig henvises til retslægerådets erklæringer i sagen.
på denne baggrund anmodes arbejdsskadestyrelsen om at uddybe sin begrundelse for,
at erhvervsevnetabet er fastsat til 50 %, herunder at arbejdsskadestyrelsen alene foreta-
ger et fradrag på 15 % (det samlede erhvervsevnetab er fastsat til 2/3-dele svarende til
65%), når henses til, at tilkendelsen af fleksjob og førtidspension i ganske væsentlig
grad er begrundet med helbredsmæssige gener, der ikke er forårsaget af færdselsuheldet
den 14. juni 1998.
svar:
følgende fremgår vedrørende ryggenernes indvirkning på funktionsniveauet:
det fremgår af sagen, at a blev raskmeldt den 10. maj 1999. han forsøgte at arbejde
som murerarbejdsmand for c med skånehensyn, men kunne ikke arbejde optimalt uden
at få smerter. han kunne ikke tåle tunge løft, at sidde på knæ eller at sidde i længere tid.
han havde i perioden flere henvendelser til egen læge som følge af gener fra lænden.
han blev herefter bevilget vognmandskort, men kunne ikke klare at køre taxi i længere
tid af gangen på grund af gener fra ryg og hofte. han blev atter sygemeldt den 10. april
2000. ved efterfølgende forsøg på revalidering som multimediedesigner er det oplyst, at
han havde besvær med at sidde i længere tid ad gangen.
det fremgår af retslægerådets udtalelse af 15. april 2003, at han efter ulykken i sti-
gende grad følte sig generet af smerter, let trætbarhed og nedsat koncentrationsevne og
hukommelse.
i perioden fra 19. januar 2004 til 18. juli 2004 var han i praktik i sin kærestes bagerfor-
retning. han overvejede at overtage forretningen. det fremgår af oplysninger fra kom-
munen i oplysningsark af 11. maj 2004, at han skulle kunne tage pauser ved behov på
grund af sine ryggener.
fra marts 2006 var a tilknyttet projekt s. som en del af projektet var han fra 15. maj
2006 og tre måneder frem i arbejdsprøvning for x-cykler. han var plaget af smerter i
ryg og ben. han kunne ikke stå eller sidde i lang tid af gangen.
det er korrekt, at der med tiden tilkommer generelt øgede smerter og nakkesmerter med
hovedpine og koncentrationsbesvær, men under forløbet hos såvel x-cykler som i ba-
gerforretningen er det ryggenerne, der er beskrevet som primært funktionshindrende, og
vi vurderer derfor, at det timeantal og det funktionsniveau, som var muligt i disse forløb
overvejende er udtryk for, hvad a kan med skadens følger jf. svaret på spørgsmål 2.
dette indbefatter den psykiske påvirkning der følger af rygsmerterne.
                                                - 11 -
       vi finder fortsat, at de gener, som jf. spørgsmål 2 skal regnes som skaderelaterede har
       nedsat as erhvervsevne med skønsmæssigt 50 procent.
       det er korrekt, at hovedpine og den kognitive påvirkning, som ikke jf. retslægerådet er
       skaderelateret på denne måde "kun" bærer en mindre del af det samlede erhvervsevne-
       tab. vi finder, at dette understøttes af de beskrevne rygbegrænsninger ovenfor.
       det samlede erhvervsevnetab var efter vores opfattelse omkring 2/3 på det tidspunkt,
       hvor a var i fleksjob. efterfølgende er han tilkendt førtidspension, og tilstanden synes at
       være progredieret således at det aktuelle samlede erhvervsevnetab er mindst 2/3 og
       sandsynligvis mere.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens problemstilling
a var den 14. juni 1998 involveret i en trafikulykke, hvor han pådrog sig en personskade.
topdanmark forsikring a/s, der var motoransvarsforsikringsselskab, anerkendte erstatnings-
pligten. sagens hovedspørgsmål er, om det krav om erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og
tab af erhvervsevne og om godtgørelse for svie og smerte og varigt mén, som a har rejst over
for topdanmark, er forældet. er der ikke indtrådt forældelse, er spørgsmålet, i hvilket omfang
kravet om erstatning og godtgørelse kan tages til følge.
forældelsesspørgsmålet
as krav om erstatning og godtgørelse i anledning af trafikulykken er omfattet af den 5-årige
forældelsesfrist i forældelsesloven af 1908, jf. lovens § 1, stk. 1, nr. 5. a har bl.a. anført, at
der ved topdanmarks brev af 29. september 2003 er tilvejebragt et særligt retsgrundlag for
dele af kravet, jf. lovens § 1, stk. 2, således at kravet delvist er omfattet af en 20-årig foræl-
delse, eller at topdanmark i hvert fald ved brevet af 29. september 2003 delvis har erkendt
gælden, jf. lovens § 2, hvilket bevirker, at der for dele af kravet fra den 29. september 2003
løber en 5-årig forældelsesfrist. han har desuden anført, at topdanmark ved brevet af 29.
september 2003 delvis har frafaldet at gøre forældelse gældende. topdanmark har bestridt
dette.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at der ikke ved topdanmarks
anerkendelse af erstatningspligten ved brev af 15. juli 1998 sammenholdt med forsikringssel-
skabets breve af 2. juli 2003 og 29. september 2003 til advokat bjarke madsen er tilvejebragt
et særligt retsgrundlag som anført i § 1, stk. 2, i forældelsesloven af 1908. højesteret finder
                                                - 12 -
endvidere, at a ikke ved den nævnte korrespondance eller bevisførelsen i øvrigt har fået top-
danmarks ”erkendelse af gælden” som nævnt i § 2 i forældelsesloven af 1908. der er heller
ikke grundlag for at fastslå, at topdanmark ved brevet af 29. september 2003 har frafaldet at
gøre den indsigelse om ”allerede indtrådt forældelse” gældende, som forsikringsselskabet tog
forbehold om i sit brev af 2. juli 2003.
a har endvidere anført, at forældelsesfristen var suspenderet på grund af forhandlinger mel-
lem parterne, og at der derfor ikke var indtrådt forældelse for nogen del af kravet ved sagens
anlæg den 11. februar 2004. topdanmark har bestridt dette.
topdanmark anerkendte i juli 1998 erstatningspligten og skrev den 28. maj 1999 til statsamtet
i anledning af advokat bjarke madsens ansøgning om fri proces til sagsanlæg mod topdan-
mark, at en stævning på nuværende tidspunkt ikke var nødvendig, idet forligsmulighederne
efter topdanmarks opfattelse ikke var udtømt. statsamtet meddelte den 16. august 1999 af-
slag på ansøgningen om fri proces med den begrundelse, at ”sagen ikke er færdigforhandlet
med modparten, hvilket efter statsamtets opfattelse bør ske, forinden der kan tages stilling til
fri proces til en evt. retssag”. efter at have indhentet to speciallægeerklæringer om as hel-
bredstilstand mv. anmodede topdanmark den 24. august 2000 arbejdsskadestyrelsen om en
vejledende udtalelse om méngrad, erhvervsevnetab og stationærtidspunkt og meddelte samti-
dig advokat bjarke madsen, at topdanmark ville vende tilbage til sagen, når man havde hørt
fra arbejdsskadestyrelsen. topdanmark skrev den 6. december 2000 til advokat bjarke mad-
sen, at man fortsat ikke havde hørt fra arbejdsskadestyrelsen, og at man ville vende tilbage,
når der forelå nyt. ved brev af 2. juli 2003 vendte topdanmark i overensstemmelse med, hvad
forsikringsselskabet tidligere havde meddelt, tilbage til sagen og tilbød en forligsmæssig løs-
ning. forhandlingerne blev afsluttet uden en forligsmæssig løsning ved topdanmarks brev af
24. november 2003.
højesteret finder under disse omstændigheder, at topdanmark må anses stiltiende at have
accepteret en udskydelse – foreløbig afbrydelse – af forældelsen, således at der, hvis en for-
ligsmæssig løsning ikke kunne opnås, skulle indrømmes a en rimelig frist til sagsanlæg.
efter højesterets opfattelse afbrød a forældelsen rettidigt i forhold til den endelige påstand
om betaling af 1.024.339,01 kr., idet han anlagde sag den 11. februar 2004, dvs. mindre end
                                              - 13 -
tre måneder efter, at forhandlingerne mellem parterne var afsluttet. dette gælder, selv om den
oprindelige påstand alene lød på betaling af 50.000 kr., idet det fremgår af stævningen, hvil-
ken fordring sagen angår.
as krav på godtgørelse for svie og smerte og varigt mén samt erstatning for tabt arbejdsfor-
tjeneste og tab af erhvervsevne er herefter ikke forældet.
godtgørelse for svie og smerte
opgørelsen af kravet om godtgørelse for svie og smerte er ikke bestridt af topdanmark. her-
efter skal topdanmark til a betale 16.700 kr.
erstatning for tabt arbejdsfortjeneste
a var arbejdsløs på ulykkestidspunktet. spørgsmålet, om han har krav på erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, beror herefter på, om det kan lægges til grund, at han ville have fået et ar-
bejde i perioden indtil stationærtidspunktet den 31. december 1998, såfremt han ikke var
kommet til skade ved trafikulykken.
på ulykkestidspunktet havde a været arbejdsløs siden begyndelsen af 1998. han har forklaret,
at han i april 1998 fik et tilbud om ansættelse som murerarbejdsmand hos c a/s, men at han
ikke begyndte at arbejde dér af en grund, han ikke husker.
herefter og efter bevisførelsen i øvrigt finder højesteret, at a ikke har godtgjort, at han ville
have fået et arbejde i perioden indtil stationærtidspunktet, såfremt han ikke var kommet til
skade. han har derfor ikke krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
godtgørelse for varigt mén
højesteret lægger efter retslægerådets besvarelser til grund, at a som følge af trafikulykken
den 14. juni 1998 pådrog sig varige lidelser i form af lænderyggener og ændret humør med
tristhed.
højesteret finder i overensstemmelse med arbejdsskadestyrelsens udtalelse af 13. marts 2013
og supplerende udtalelse af 6. maj 2013, at det varige mén kan fastsættes til 15 %.
                                                - 14 -
topdanmark skal herefter til a betale 46.800 kr. i godtgørelse for varigt mén.
erstatning for tab af erhvervsevne
højesteret finder i overensstemmelse med arbejdsskadestyrelsens udtalelse af 13. marts 2013
og supplerende udtalelse af 6. maj 2013, at a som følge af trafikulykken har pådraget sig et
erhvervsevnetab på 50 %.
årslønnen må fastsættes skønsmæssigt i henhold til dagældende erstatningsansvarslovs § 7,
stk. 2, idet as samlede erhvervsindtægt i det år, som gik forud for datoen for skadens indtræ-
den, ikke kan anses at give et dækkende billede af hans arbejdskraft på skadestidspunktet.
han havde da været arbejdsløs i nogle måneder, og i de tre seneste år inden skadestidspunktet
havde han drevet selvstændig erhvervsvirksomhed med svingende indtjening. virksomhedens
overskud udgjorde således 92.391 kr. i 1995, 340.681 kr. i 1996 og 179.415 kr. i 1997.
efter et samlet skøn fastsætter højesteret årslønnen til 200.000 kr.
topdanmark skal herefter til a betale 600.000 kr. i erstatning for tab af erhvervsevne.
konklusion
topdanmark skal til a i alt betale 663.500 kr. med procesrente fra den 14. juni 1998.
sagsomkostninger
a har haft fri proces for alle tre instanser, og der har ikke været retshjælpsdækning.
topdanmark skal i sagsomkostninger for alle tre instanser betale i alt 306.820 kr. til statskas-
sen til dækning af retsafgift for alle tre instanser med 56.820 kr., jf. retsplejelovens § 332, stk.
1, og af udgift til advokatbistand for alle tre instanser med 250.000 kr.
                                       thi kendes for ret:
topdanmark forsikring a/s skal til a betale 663.500 kr. med procesrente fra den 14. juni
1998.
                                            - 15 -
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal topdanmark forsikring a/s betale
306.820 kr. til statskassen.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
