                      højesterets kendelse
                      afsagt mandag den 21. september 2015
sag 132/2015
a
(advokat jørn haandbæk jensen)
mod
b
(advokat anne broksø)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i hillerød den 17. december 2014 og af østre
landsrets 21. afdeling den 25. februar 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, jens peter christensen og lars
hjortnæs.
kærende, a, har nedlagt påstand om at østre landsrets kendelse af 25. februar 2015
ophæves, og at spørgsmålet om midlertidig forældremyndighed hjemvises til landsretten til
realitetsbehandling.
indkærede, b, har påstået frifindelse.
a har navnlig anført, at der i sager af indgribende karakter, f.eks. sager om midlertidig
afgørelse af forældremyndighed, ikke kræves tilladelse fra procesbevillingsnævnet efter
retsplejelovens § 389 a. a har til støtte for sit anbringende navnlig henvist til vestre landsrets
kendelse af 28. juli 2014 (b-1524-14) og til en formålsfortolkning af § 389 a.
                                                - 2 -
b har navnlig anført, at retsplejelovens § 389 a omfatter alle kendelser og beslutninger, der
afsiges af byretten under hovedforhandlingen eller dennes forberedelse.
landsretten har henholdt sig til afgørelsen.
det er for højesteret oplyst, at den fælles forældremyndighed over parternes tre børn blev
ophævet og tillagt moderen alene ved retten i hillerøds dom den 12. juni 2015, og at
dommen er anket den 10. juli 2015.
højesterets begrundelse og resultat
kæremålet angår en afgørelse, der er truffet i medfør af forældreansvarslovens § 26. det
følger af § 26, stk. 1, at retten under en sag om forældremyndighed kan tillægge den ene af
parterne forældremyndigheden midlertidigt. en afgørelse efter § 26, stk. 1, gælder, indtil der
foreligger en endelig aftale eller afgørelse, som kan fuldbyrdes.
afgørelsen er truffet under byrettens behandling af sagen og kan inddrages under anke. da
byretten har afsagt dom i sagen, og da dommen ikke er anket inden fuldbyrdelsesfristens
udløb, jf. retsplejelovens § 480, stk. 1, følger det af forældreansvarslovens § 26, stk. 2, at den
påkærede kendelse ikke længere er gældende. kærende har herefter ikke retlig interesse i
kæremålet, hvorfor højesteret ophæver kæremålet, jf. retsplejelovens § 390.
                                         thi bestemmes:
kæremålet ophæves.
ingen af parterne skal betale kæremålsomkostninger til den anden part.
