retsmøde den 25. august 2017 i
sag 124/2017
danica pension, livsforsikringsaktieselskab
(advokat georg lett)
mod
forbrugerombudsmanden
og
forbrugerombudsmanden som mandatar for a
(kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg for begge)
der fremlagdes ankestævning af 13. juni 2017 fra advokat georg lett og processkrift af 4. juli
2017 fra kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg med bemærkninger til spørgsmålet
om admittering.
det fremgår heraf, at danica pension, livsforsikringsaktieselskab, har anket sø- og handels-
rettens dom af 31. maj 2017 til højesteret.
ved dommen blev danica pension, livsforsikringsaktieselskab, tilpligtet at anerkende at have
handlet i strid med redelig forretningsskik og god praksis, jf. lov om finansiel virksomhed §
43, stk. 1, ved at have anvendt en grundlagsrente på 2,5 % frem for den af finanstilsynet fast-
satte maksimale grundlagsrente for livsforsikringer som grundlag for regulering af udbetaling
af as kollektive erhvervsevnetabsdækning. pensionsselskabet blev endvidere pålagt at stille a
på de vilkår, som ville have været gældende, såfremt finanstilsynets maksimale grundlagsren-
te for livforsikringer havde været anvendt.
danica pension, livsforsikringsaktieselskab, har til støtte for, at betingelserne for anke til
højesteret er opfyldt, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4, anført bl.a., at sø- og handelsretten
ikke har tillagt den grundlæggende aftalestruktur på firmapensionsmarkedet betydning, idet
danica pension indgik aftalen med dako, der var repræsenteret af en forsikringsmægler. der
                                               - 2 –
er således ikke tale om en forbrugeraftale. mægleren forestod den efterfølgende rådgivning af
medarbejderne, og danica pension havde ikke nogen rådgivningsforpligtelse i forbindelse
med oprettelsen af ordningen for a. a skal således i forhold til danica pension identificeres
med sin mægler. forsikringsaftalen med a blev indgået, da as meddelelse om ønske om op-
tagelse i firmapensionsordningen kom frem til danica pension. dækningsoversigterne, som
hun efterfølgende modtog, er ikke aftaledokumenter. en eventuel fejlskrift i meddelelsen skal
derfor ikke bedømmes efter aftalelovens regler, men ud fra om fejlen har skabt berettigede
forventninger hos a, som danica pension er forpligtet til at leve op til. får forbrugerom-
budsmanden medhold i, at dækningsoversigten er et aftaledokument, angår tvisten et spørgs-
mål om aftalefortolkning, men efterlader det spørgsmål, om uenighed om aftalefortolkning
kan udgøre en overtrædelse af god skik.
firmapensionsaftalen og processen for oprettelse af ordninger for de underliggende medar-
bejdere svarer til praksis i branchen for indgåelse af firmapensionsaftaler. sådanne aftaler er
en sædvanlig og vigtig del af ansættelsesforholdet og almindeligt forekommende i samfundet.
sagen berører således på væsentlig måde retsstillingen for pensionsbranchen og et stort antal
forbrugere, idet den angår fortolkning af lov om finansiel virksomhed § 43, stk. 1, og den i
medfør heraf udstedte bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder samt prin-
cipperne for fortolkning af forsikringsaftaler, herunder valget mellem den forbrugerbeskyttel-
se, der består i aftalefortolkning, og den forbrugerbeskyttelse, der består i hensynet til beretti-
gede forventninger ved fejlmeddelelser fra pensionsselskaber.
den omstændighed, at forbrugerombudsmanden er part, kan endvidere udgøre en særlig
grund til at admittere anken. forbrugerombudsmandens adgang til at tage sagen op, jf. lov om
finansiel virksomhed § 348 har særlig betydning, hvor finanstilsynet vælger ikke at tage sa-
gen op, men forbrugerombudsmanden anser den for at være principiel eller af videregående
betydning.
hertil kommer, at sagen er egnet til behandling for højesteret, da faktum har et begrænset
omfang, og tvisten angår en veldefineret problemstilling.
forbrugerombudsmanden og forbrugerombudsmanden som mandatar for a har tilsluttet sig
anmodningen om, at anken admitteres, og har til støtte herfor anført bl.a., at sagen har princi-
piel karakter, idet den vedrører et principielt spørgsmål om, hvorvidt en kunde, der har indgå-
                                                   - 3 –
et en forsikringsaftale med et forsikringsselskab, ved at meddele ønske om optagelse i ordnin-
gen kan støtte ret på den dækningsoversigt, som kunden modtager fra selskabet i anledning
heraf. det principielle spørgsmål består således i, om en dækningsoversigt har karakter af et
aftaleretligt dokument. spørgsmålet har generel karakter og beror således ikke på en konkret
bevismæssig vurdering eller en skønsmæssig afvejning af konkrete momenter.
sagen er desuden af principiel karakter, idet den angår, hvorvidt det er god skik, jf. lov om
finansiel virksomhed § 43, stk. 1, at et forsikringsselskab skriver noget i dækningsover-
sigterne til kunderne, mens selskabet reelt og uden at oplyse kunderne herom gør noget andet.
en stor del af den danske befolkning har en forsikringsordning som led i en firmapensions-
ordning eller arbejdsmarkedspensionsordning, og sagen har således væsentlig betydning både
for kunder og for forsikringsselskaber, der i vid udstrækning udsender personligt stilede
skriftlige meddelelser til kunderne.
sagen har en sådan generel betydning for retsanvendelsen og retsudviklingen og/eller en så-
dan væsentlig samfundsmæssig rækkevidde, at den set i sammenhæng med de principielle
retlige spørgsmål, som sagen rejser, bør tillades anket direkte til højesteret, jf. retsplejelovens
§ 368, stk. 4.
efter votering besluttede dommerne poul dahl jensen, henrik waaben og hanne schmidt at
meddele tilladelse til anke af dommen til højesteret i medfør af retsplejelovens § 368, stk. 6,
1. pkt., jf. stk. 4, 2. pkt., da sagen rejser et principielt spørgsmål om aftaleindgåelse i forbin-
delse med en medarbejders tiltrædelse af en firmapensionsaftale, der er indgået mellem virk-
somheden og pensions- og forsikringsselskabet. endvidere må sagens udfald antages at kunne
få generel betydning for retsanvendelsen inden for pensionsområdet.
sagen udsat i 3 uger til den 15. september 2017 på svarskrift.
