                             højesterets dom
                        afsagt torsdag den 21. februar 2013
sag 3/2011
(1. afdeling)
topdanmark forsikring a/s
og
widecom a/s
(advokat lars rosenberg overby for begge)
mod
dsv road a/s
(advokat henrik valdorf-hansen)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 21. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, marianne højgaard pedersen, jon
stokholm, henrik waaben og kurt rasmussen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
topdanmark forsikring a/s og widecom a/s har anført, at godset kun kan være bortkommet
på to måder: enten er det blevet stjålet under chaufførens natlige ophold på rastepladsen ved
grafenwöhr i tyskland, eller også er det blevet stjålet af en dsv-medarbejder, mens pallen
stod på dsv’s terminal i italien. der er i begge tilfælde fuldt erstatningsansvar for dsv. i det
sidste tilfælde er skaden forvoldt med forsæt, da tyveriet er begået af ansatte ved dsv. i det
første tilfælde er skaden forvoldt ved grov uagtsomhed hos ansatte ved dsv eller hos chauf-
føren. dsv var ikke berettiget til at behandle godset som almindeligt stykgods. dsv havde
kendskab til varens natur, og widecom havde ikke fravalgt en sikker transportform. hertil
                                              - 2 -
kommer, at chaufføren konkret underskrev en delivery note, hvor det tydeligt fremgik, at der
var tale om gods indeholdende iphones og ipods. dsv og chaufføren burde derfor have sikret
transporten og godset på den måde, som tyveritækkeligt gods normalt behandles, herunder
ved at have taget ophold på en overvåget rasteplads.
dsv road a/s har anført, at godset ikke er bortkommet ved tyveri begået af ansatte ved
dsv, og at der heller ikke er udvist grov uagtsomhed, jf. cmr-lovens § 37, stk. 1 og 2.
transportaftalen blev indgået på baggrund af dsv’s tilbud af 1. december 2007, der alene
vedrører almindeligt stykgods. widecom har således fravalgt særlige sikkerhedsmæssige for-
anstaltninger ved udførelsen af transporterne. det kan heller ikke føre til et ansvar, at chauffø-
ren skrev under på en delivery note. chaufføren har udelukkende skrevet under på, at han har
overtaget et antal kolli med de dimensioner, som fremgik af delivery noten, jf. cmr-lovens §
10, stk. 1 og 2. han har ikke skrevet under på, at han overtog iphones og ipods til transport.
delivery noten vedrører forholdet mellem køber og sælger, og noten kan ikke udvide fragtaf-
talens indhold.
dsv har frafaldet at gøre gældende, at godset ikke er bortkommet, mens det var i dsv’s va-
retægt, ligesom tabets størrelse ikke længere bestrides.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet yderligere forklaringer.
natashia kastberg har supplerende forklaret bl.a., at hendes forklaring for sø- og handelsret-
ten skal forstås på den måde, at varer med ”almindelig værdi” f.eks. kunne være ram-kom-
ponenter til computere, computerservere og cpu’er. denne type varer kan sagtens være vær-
difulde. rettelig burde beskrivelsen af widecoms varesortiment være, at det både består af de
nævnte varer med ”almindelig værdi” og af f.eks. ipods, iphones mv., som er let omsættelige.
det var denne type let omsættelige varer, som hun i sø- og handelsretten omtalte som varer
af ”høj værdi”.
når hun booker en transport hos dsv, nævner hun blot det antal paller, der skal til en given
adresse. hun nævner f.eks. ikke, at transporten angår iphones eller lignende, da det kan
vække interesse blandt de mange forskellige led i en speditørvirksomhed, der bliver bekendt
                                                - 3 -
med transportdokumenterne. hun har intet imod, at den disponent, som hun booker transpor-
ten hos, får kendskab til, hvilke konkrete varer der skal af sted. men ”længere nede i hierar-
kiet” hos speditøren – herunder blandt lagerarbejdere og chauffører – er der ikke grund til at
”reklamere med”, hvad der konkret skal af sted. det er af samme grund, at widecom pakker
alle forsendelser ind i sort plastik.
carsten poulsen har forklaret, at han har været kundeansvarlig i dsv for widecom i ca. 4-5
år. når kunden booker en transport hos dsv, bliver det som oftest angivet, om der f.eks. er
tale om computerudstyr, medicinalvarer eller maskiner. i den forbindelse vil dsv så eventuelt
blive opmærksom på, om der er tale om ”højværdivarer”. det sker hele tiden, at delkompo-
nenter til computere transporteres i presenningtrailere sammen med f.eks. søm og skruer. hvis
han fik oplyst, at det f.eks. var ipods, der skulle transporteres med lastbil, ville en rød lampe
blinke for ham. hvis han havde vidst, at widecom bl.a. skulle have fragtet ipods, ville dsv
måske slet ikke transportere disse varer, og han ville i hvert fald gå til sin direktør og høre, om
dsv overhovedet måtte transportere disse varer. fik han grønt lys hertil, ville han overveje
prisen nærmere, da det ville blive dyrere at transportere sådanne varer. det pristilbud, som
han udarbejdede til widecom den 1. december 2007, vedrører alene almindeligt stykgods.
disse priser gælder også for transport af delkomponenter til computere.
højesterets begrundelse og resultat
efter bevisførelsen lægger højesteret til grund, at aftalen mellem widecom a/s og dsv
road a/s om den konkrete transport blev indgået som en aftale om transport af almindeligt
stykgods. højesteret har herved tillagt det betydning, at aftalen må anses for indgået på
grundlag af dsv’s generelle tilbud af 1. december 2007 indeholdende priser efter antal paller
uden angivelse af godsets art. hertil kommer, at der ikke i det oplyste er holdepunkter for, at
widecom skulle have tilkendegivet, at selskabet ønskede denne transport gennemført under
iagttagelse af særlige sikkerhedsforanstaltninger under hensyn til værdi og karakter af det
gods, der skulle transporteres. der er heller ikke holdepunkter for, at dsv ved den konkrete
aftales indgåelse burde have forstået, at det drejede sig om transport af særligt tyveritækkelige
varer, som widecom ønskede gennemført under iagttagelse af særlige sikkerhedsforanstalt-
ninger. prisen for transporten må da også anses for aftalt som for almindeligt stykgods.
                                               - 4 -
da widecom overgav godset til chaufføren med henblik på gennemførelse af transporten,
blev han bedt om at underskrive en ”delivery note” med vareoplysninger og en angivelse af
vægt og mål på godset. chaufførens kvittering på dette papir kan imidlertid ikke anses for en
kvittering for andet og mere end modtagelse af en palle med en pakke med mål og vægt som
angivet. chaufførens kvittering har således ikke indebåret en ændring af den indgåede trans-
portaftale. at chaufføren af papiret har kunnet se, at varerne, som var pakket ind i sort plastik,
angiveligt skulle være iphones og ipods, giver ikke grundlag for at anse transportens udfø-
relse som en transport af almindeligt stykgods for groft uagtsom.
der foreligger ikke oplysninger om, at valget af rasteplads skulle have været markant ander-
ledes og væsentligt mere risikabel end, hvad der er sædvanligt ved transport af almindeligt
stykgods. der er heller ikke i øvrigt oplysninger, som giver grundlag for at anse transportens
udførelse for groft uagtsom.
det er en mulighed, at varerne er bortkommet ved tyveri, mens de befandt sig på dsv’s lager
i italien. i mangel af konkrete holdepunkter kan det imidlertid ikke anses for bevist, at varerne
er blevet stjålet af ansatte hos dsv.
højesteret kan på denne baggrund tiltræde, at dsv ikke er afskåret fra at påberåbe sig an-
svarsbegrænsningsreglen i cmr-lovens § 29, stk. 2, jf. § 37.
højesteret stadfæster derfor dommen.
                                     thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal topdanmark forsikring a/s og widecom a/s solida-
risk betale 35.000 kr. til dsv road a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
