                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 27. maj 2016
sag 148/2015
(2. afdeling)
peter madsen rederi a/s
(advokat kaspar bastian)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat bodil søes petersen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 4. afdeling den 15. juni 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, vibeke rønne, henrik waaben,
kurt rasmussen og lars apostoli.
påstande mv.
appellanten, peter madsen rederi a/s, har nedlagt påstand om, at indstævnte, skatteministe-
riet, skal anerkende, at rederiets aktiviteter for geo i maj og juni 2009 er søtransportaktivite-
ter, jf. sømandsbeskatningslovens § 10, og at sagen skal hjemvises til skat til fornyet be-
handling. subsidiært skal skatteministeriet anerkende, at rederiets aktiviteter for geo i maj
og juni 2009 er søtransportaktiviteter, jf. sømandsbeskatningslovens § 10, for så vidt angår
den tid, der medgik til sejlads til og fra de steder på havet, hvor geo lavede sine undersøgel-
ser, og at sagen skal hjemvises til skat til fornyet behandling.
skatteministeriet har påstået stadfæstelse.
anken omfatter dermed alene de aktiviteter, som er udført med fartøjet merete chris for den
rådgivende ingeniørvirksomhed geo i maj og juni 2009.
                                               - 2 -
anbringender
peter madsen rederi a/s har navnlig anført, at geo’s medarbejdere foretog havbundsunder-
søgelser med henblik på etablering af en havvindmøllepark ved anholt, men besætningen
deltog ikke i dette undersøgelsesarbejde. opgaven for merete chris og besætningen var såle-
des alene at foretage transport af geo’s medarbejdere og deres udstyr til de positioner på ha-
vet, hvor undersøgelserne fandt sted, og at sejle medarbejderne og udstyret retur. geo’s ud-
styr blev lastet og losset af skibets besætning, som også betjente skibets kran, når geo’s ud-
styr skulle placeres på havbunden og løftes op igen. arbejdet med lastning og losning af gods
er en helt sædvanlig arbejdsopgave i forbindelse med søtransport, og der var ikke tale om, at
skibet blev ombygget med henblik på udførelsen af opgaverne for geo.
arbejdsopgaverne for geo er omfattet af begrebet ”søtransportaktiviteter” i sømandsbeskat-
ningslovens § 10, stk. 2, og kan derfor danne grundlag for refusion efter denne bestemmelse,
idet fartøjet merete chris er en sandsuger med en bruttotonnage på over 20 tons.
det fremgår af lovens forarbejder, at det har været hensigten, at refusion skal ydes i videst
muligt omfang inden for de rammer, der følger af de eu-retlige begrænsninger. disse be-
grænsninger fremgår af eu-kommissionens meddelelse fra 2004 om eu-retningslinjer for
statsstøtte til søtransportsektoren. søtransportbegrebet i den danske lov skal derfor også for-
tolkes i overensstemmelse med det eu-retlige søtransportbegreb, som er anvendt i retnings-
linjerne fra eu-kommissionen, og som er defineret i forordning (eøf) nr. 4055/86 og for-
ordning (eøf) nr. 3577/92. det følger af forordningerne og eu-domstolens praksis, at sø-
transportaktiviteter består af tjenesteydelser i form af transport af gods eller passagerer, og at
der i øvrigt skal anlægges en bred fortolkning af begrebet. på baggrund af den eu-retlige
fortolkning af søtransportbegrebet kan der ikke være tvivl om, at de aktiviteter, som merete
chris har udført for geo, er omfattet af bestemmelsen i lovens § 10.
sammenhængen mellem dis-skatteordningen og tonnageskatteloven, som følger af sømands-
beskatningslovens § 5, gælder ikke for refusionsordningen i henhold til lovens § 10. derfor er
det ikke afgørende for retten til refusion efter § 10, om der er tale om aktiviteter, som kan
være omfattet af tonnageskatteloven. hvis virksomheden er udelukket fra tonnagebeskatning
efter reglen i tonnageskattelovens § 8, betyder det således ikke nødvendigvis, at virksomhe-
                                                - 3 -
den ikke vil kunne kvalificeres som søtransportaktivitet efter sømandsbeskatningslovens § 10.
virksomheden, som merete chris har udført for geo, er i øvrigt ikke omfattet af tonnage-
skattelovens § 8, stk. 1, nr. 3, om entreprenørmæssig virksomhed, herunder ”bygning og repa-
ration af … vindmølleparker.”
skatteministeriets fortolkning af loven fremgår af skm 2006.602 og af ministeriets korre-
spondance med eu-kommissionen forud for kommissionens godkendelsesbeslutning af 13.
januar 2009 om statsstøtte (statsstøttesag c 22/07). der er tale om tilkendegivelser, der har
fundet sted efter lovens vedtagelse, og som derfor ikke er afgørende for lovfortolkningen.
der er intet til hinder for opdeling af aktiviteterne mellem på den ene side sejlads til og fra de
forskellige destinationer på havet, hvor geo’s medarbejdere udførte havbundsundersøgel-
serne, og på den anden side liggetiden på disse destinationer. i hvert fald sejladsen fra havnen
til de forskellige destinationer med geo’s medarbejdere og deres udstyr og retursejladsen
skal henregnes til søtransportaktiviteter som nævnt i sømandsbeskatningslovens § 10, stk. 2 –
og kan ikke anses for entreprenørmæssig virksomhed. det er baggrunden for den subsidiære
påstand.
skatteministeriet har navnlig anført, at der skal foretages en helhedsbedømmelse af fartøjet
merete chris’ aktiviteter for geo, og at disse aktiviteter ikke kan anses for søtransportakti-
viteter i sømandsbeskatningslovens forstand, men derimod skal bedømmes som entreprenør-
mæssig virksomhed. det betyder, at der ikke er tale om aktiviteter, som kan danne grundlag
for refusion i medfør af lovens § 10.
arbejdet på havet angik de indledende havbundsundersøgelser med henblik på etablering af
en havvindmøllepark, og dette arbejde skal bedømmes som en integreret del af projektets
gennemførelse. det er således ikke til hinder for at bedømme arbejdet som entreprenørmæssig
virksomhed, at det angik forberedelserne og ikke selve opførelsen af vindmøllerne det pågæl-
dende sted. for bedømmelsen af skibets deltagelse i arbejdet med vindmølleprojektet er det
afgørende, at dets tilstedeværelse på undersøgelsesstederne var nødvendig, mens undersøgel-
serne fandt sted, og at det i øvrigt også var skibets kran, der blev benyttet ved anbringelsen af
måleudstyret på havbunden og ved optagelsen af udstyret efter endt brug. kranen blev betjent
af skibets besætning, som dermed også deltog i arbejdsprocessen.
                                               - 4 -
entreprenørskibe er ikke omfattet af de skattefordele, som følger af sømandsbeskatningslo-
ven, herunder refusionsordningen i henhold til lovens § 10. det ville være i strid med lovens
formål at give konkurrencefordele til sandsugere, som deltager i entreprenørarbejde som f.eks.
etablering af en vindmøllepark.
rederiets antagelse om, at det er lovens formål at sikre maksimal udnyttelse af de muligheder
for statsstøtte, som følger af de eu-retlige rammer, er ikke korrekt. det er heller ikke afgø-
rende, om det eventuelt ville være muligt at få godkendt en refusionsordning, der giver refu-
sion for virksomhed som den i sagen omhandlede. derimod er det afgørende, om der er tale
om aktiviteter, som er omfattet af den danske støtteordning, der faktisk er anmeldt til og god-
kendt af eu-kommissionen. derfor er det også uholdbart, når rederiet anser skatteministeri-
ets beskrivelse af reglernes betydning i korrespondancen med eu-kommissionen og i skm
2006.602 for at være uden betydning for fortolkningen af reglerne. kommissionens godken-
delse af den danske ordning er således baseret på de danske myndigheders beskrivelse af ord-
ningen og afgrænsningen af den. statsstøtte uden for disse rammer er ikke godkendt af kom-
missionen og vil derfor heller ikke lovligt kunne finde sted.
sammenhængen mellem dis-skatteordningen og tonnageskattelovens regler, som følger di-
rekte af § 5 i sømandsbeskatningsloven, er også relevant for refusionsordningen i henhold til
denne lovs § 10, da det ikke har været hensigten at indføre en mere lempelig praksis for refu-
sion end for skattefritagelse efter dis-ordningen. det var alene administrative hensyn, der lå
til grund for, at sandsugere blev dækket af en refusionsordning i stedet for den almindelige
skattefritagelsesmodel, der følger af dis-ordningen. i øvrigt var de hensyn, som lå til grund
for støtteordningerne, de samme – et ønske om at sikre danske skibe internationalt konkurren-
cedygtige vilkår, lige konkurrencevilkår inden for eu og at undgå konkurrencefordrejning i
danmark i forhold til erhverv, som beskattes efter almindelige danske regler. entreprenør-
mæssig virksomhed som nævnt i tonnageskattelovens § 8, stk. 1, nr. 3, kan herefter hverken
danne grundlag for beskatning efter dis-skatteordningen eller for anvendelse af refusionsord-
ningen i henhold til reglerne i sømandsbeskatningsloven.
da skibets aktiviteter for geo skal bedømmes under ét, er den opdeling, som ligger til grund
for rederiets subsidiære påstand, ikke holdbar. aktiviteterne skal således i deres helhed be-
                                                 - 5 -
dømmes som entreprenørmæssig virksomhed, der ikke er omfattet af begrebet ”søtransport-
aktiviteter” i sømandsbeskatningslovens § 10, stk. 2.
retsgrundlag
af § 10 i sømandsbeskatningsloven fremgår bl.a.:
       ”§ 10. danske rederier, som udøver virksomhed med stenfiskerfartøjer, herunder sand-
       sugere, som er registreret med hjemsted her i landet med en bruttotonnage på 20 t eller
       derover… kan efter ansøgning få refusion, jf. stk. 2 og 3, for personer, som udfører ar-
       bejde om bord…
       stk. 2. det er en betingelse for refusion, at det enkelte fartøj har egne fremdrivnings-
       midler og eget lastrum til transport af materialer indvundet fra havbunden, samt at far-
       tøjet udfører søtransportaktiviteter i mindst 50 pct. af den tid, det er i drift.”
loven blev vedtaget som lov nr. 386 af 27. maj 2005. i bemærkningerne til lovforslaget er
bl.a. anført følgende (folketingstidende 2004-05, 2. saml., tillæg a, lovforslag nr. l 94, s.
1460 ff.):
       ”1. lovforslagets formål.
       …
       lovforslaget har et dobbelt formål. for det første er der behov for at tilpasse reglerne
       om beskatning af søfolk til de nye retningslinier for statsstøtte til søtransportsektoren,
       som eu-kommissionen udsendte i januar 2004 (eft c 13 af 17.1.2004, s. 3), og som
       medlemsstaterne efter retningslinierne skal indarbejde i national lovgivning inden ud-
       gangen af juni 2005. lovforslaget skal i denne forbindelse ses i sammenhæng med det
       forslag om ændring af tonnageskatteloven, som regeringen samtidig har fremsat.
       samtidig ønsker regeringen som led i bestræbelserne på at forenkle skattesystemet at fo-
       reslå væsentlige forenklinger af reglerne for beskatning af søfolk.
       i øjeblikket skal reglerne om beskatning af søfolk søges i et samspil mellem regler i kil-
       deskatteloven, regler i ligningsloven og endelig lov om særlige fradrag til sømænd.
       dertil kommer, at en del af regelsættet består af bemyndigelser til skatteministeren til at
       meddele dispensationer.
       regeringen ønsker at forenkle og objektivere dette regelsæt. derfor foreslår regeringen
       at afskaffe det eksisterende dispensationssystem og i stedet alene basere reglerne om
       beskatning af søfolk på objektive kriterier. desuden foreslås det at forenkle de ganske
       komplicerede regler for særlige fradrag til søfolk.
       …
       3. eu's retningslinier for statsstøtte til søtransportsektoren.
                                          - 6 -
eu-kommissionen udsendte i januar 2004 reviderede retningslinier for statsstøtte til
søtransportsektoren (eft c 13 af 17.1.2004, s. 3). danmark har sammen med andre
medlemsstater tilkendegivet at ville indrette deres nationale regler efter de nye retnings-
linier inden udgangen af juni 2005. de nye retningslinier afløser et sæt retningslinier fra
1997.
retningslinierne er ikke i juridisk forstand bindende for medlemsstaterne på samme
måde som forordninger og direktiver. med meddelelsens egne ord tager den sigte på at
fastlægge de parametre, inden for hvilke statsstøtte til søtransportsektoren vil blive god-
kendt af kommissionen efter de fællesskabsretlige regler og procedurer for statsstøtte i
henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c) og/eller artikel 86, stk. 2. retningslini-
erne har således formelt set mest karakter af en tilkendegivelse fra kommissionen til
medlemsstaterne om, hvordan man vil håndtere ansøgninger om godkendelse af stats-
støtteforanstaltninger på søtransportområdet.
…
det anføres indledningsvis i eu-retningslinierne for statsstøtte til søtransportsektoren,
at retningslinierne omfatter, hvad der betegnes som tjenesteydelser inden for søtrans-
port, som disse er defineret i forordning (eøf) nr. 4055/86 og forordning (eøf) nr.
3577/92, d.v.s. »søtransport af gods og passagerer«. retningslinierne gælder inden for
visse grænser også for bugsering og for opmudrings- og sandsugningsaktiviteter.
…
om opmudring og sandsugning siges det i retningslinierne, at sådanne aktiviteter prin-
cipielt ikke er berettiget til søtransportstøtte. dog kan sådanne aktiviteter bringes ind
under statsstøtteordninger, hvis mindst 50 pct. af fartøjets aktiviteter udgøres af søtrans-
port.
…
anvendelsesområdet for statsstøtteforanstaltninger på dette område er således den er-
hvervsmæssige transport af gods og passagerer til søs, samt inden for visse begrænsnin-
ger bugsering og opmudring/sandsugning. andre former for virksomhed kan ikke om-
fattes af statsstøtteforanstaltningerne, uanset om de foregår på eller fra et skib…
der er intet til hinder for, at en medlemsstat gennemfører statsstøtteforanstaltninger,
som er mindre vidtgående, end retningslinierne åbner mulighed for. statsstøtteforan-
staltninger skal som før nævnt under alle omstændigheder notificeres og godkendes af
kommissionen, før de kan sættes i værk, men der er ingen eu-retlig forpligtelse for
medlemsstaterne til at udfylde rammen fuldt ud. hvis en medlemsstat derimod måtte
ønske at give statsstøtte ud over de rammer, der her er fastlagt, vil kommissionen
næppe kunne give sin godkendelse, og en sådan foranstaltning vil dermed ikke kunne
sættes i værk.
4. lovforslagets indhold.
som ovenfor nævnt er formålet med dette lovforslag dels at tilpasse reglerne om be-
skatning af søfolk til de nye eu-retningsliner for statsstøtte til søtransportsektoren, dels
at foretage en forenkling af regelsættet.
…
                                            - 7 -
  de væsentligste ændringer i forhold til de gældende regler er følgende:
- anvendelsesområdet for dis-ordningen bliver det samme som for tonnageskatteordnin-
  gen. dis-ordningen (beskatning af søfolk ombord på danske skibe) og tonnageskatte-
  ordningen (beskatning af danske rederier) er begge i eu-retlig forstand statsstøtteord-
  ninger, og de hviler på samme eu-retlige grundlag. derfor bør de også have samme an-
  vendelsesområde, medmindre andet følger af eu-reglerne.
  …
- det gøres muligt for ejere af sandsugerfartøjer at modtage statsstøtte til arbejdsrelate-
  rede omkostninger inden for de begrænsninger, det efter statsstøtteretningslinierne bli-
  ver tilladt. dette vil efter lovforslaget ske, ved at sådanne rederier efter nærmere regler
  kan få refusion for personer, som udfører arbejde ombord på sådanne fartøjer.
  …
  bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
  …
  til § 6
  …
  for sandsugeres vedkommende er situationen i øjeblikket den, at sådanne fartøjer ikke
  kan registreres i dansk internationalt skibsregister, og at ansatte ombord på sandsugere
  således ikke kan gøre brug af dis-skattereglerne. dette gælder i praksis dog kun delvis,
  idet sandsugere kun holdes ude af dis, så længe de arbejder på grundlag af en indvin-
  dingstilladelse efter råstofloven. er der ikke udstedt indvindingstilladelse, eller er tilla-
  delsen deponeret, registreres sandsugere efter praksis i dis som lastskibe med deraf
  følgende dis-skattefritagelse for de personer, der arbejder ombord.
  denne praksis vil med de nye statsstøtteretningslinier ikke kunne opretholdes. det siges
  således direkte i retningslinierne, at sandsugning m.v. principielt ikke er berettiget til
  søtransportstøtte. dog kan sådanne aktiviteter bringes ind under statsstøtteordninger,
  hvis mindst 50 pct. af fartøjets aktiviteter udgøres af søtransport. det påhviler efter
  statsstøtteretningslinierne i sådanne tilfælde rederierne at føre adskilte regnskaber for
  søtransportaktiviteterne.
  for at en sandsuger efter statsstøttereglerne skal kunne bringes ind under dis-ordnin-
  gen, skal den således udføre søtransportopgaver i mindst halvdelen af den tid, den er i
  drift. dette er efter det foreliggende en forudsætning, som ikke altid er opfyldt. herefter
  vil en person ombord på en sandsuger kunne være skattepligtig efter de almindelige
  regler i nogle perioder og efter dis-reglerne i andre, alt efter om 50-pct.kravet er op-
  fyldt.
  en sådan ordning vil være vanskelig at administrere, hvis det skal ske inden for en
  skattefritagelsesordning som dis-ordningen. regeringen har derfor valgt at foreslå en
  anden løsning for sandsugere, nemlig en refusionsordning, jf. bemærkningerne til lov-
  forslagets § 10.
  …
  til § 10
                                                - 8 -
       statsstøtte til arbejdsrelaterede omkostninger i søtransportsektoren kan gives på to må-
       der. enten kan de pågældende søfolk få udbetalt en skattefri nettohyre, eller også kan
       rederierne helt eller delvis få refunderet den skat og de sociale bidrag, som opkræves
       hos søfolkene. medlemsstaterne kan frit vælge, hvilken metode man vil anvende, og det
       er også muligt at kombinere de to metoder.
       der er under bemærkningerne til lovforslagets § 6 ovenfor redegjort for, at det vil være
       vanskeligt at indrette den eksisterende skattefritagelsesordning – dis-ordningen – på en
       sådan måde, at den vil kunne rumme de muligheder, der efter eu-retningslinierne er for
       at give statsstøtte til sandsugere. sådan støtte kan kun gives i det omfang, at det enkelte
       fartøj anvendes til søtransportaktiviteter i mindst 50 pct. af den tid, det er i drift.
       regeringen ønsker at udfylde eu's retningslinier for statsstøtte til søtransportsektoren
       bedst muligt, og det foreslås derfor, at det gøres muligt at give sandsugerrederier en re-
       fusion for personer, der arbejder ombord på sådanne fartøjer, jf. nedenfor.
       det vil være en betingelse for refusion, at det enkelte fartøj har egne fremdrivnings-
       midler, at det har lastrum til transport af materialer indfundet fra havbunden, og at far-
       tøjet som nævnt udfører søtransportaktiviteter i mindst halvdelen af den tid, det er i
       drift.
       …”
som bilag til lovforslaget er indsat eu-kommissionens meddelelse c (2004) 43 om eu-ret-
ningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (2004/c 13/03). i retningslinjerne hedder det
bl.a.:
       ”2. anvendelsesområdet og overordnede målsætninger for de
       reviderede retningslinjer for statsstøtte
       …
       nærværende retningslinjer gælder for tjenesteydelser inden for søtransport, som disse er
       defineret i forordning (eøf) nr. 4055/86 og forordning (eøf) nr. 3577/92, dvs. »sø-
       transport af gods og passagerer«. de gælder også i bestemte tilfælde for bugsering og
       opmudrings-/sandsugningsaktiviteter.
       …
       3. fiskale og sociale foranstaltninger til forbedring af kon-
       kurrenceevnen
       …
       »opmudring/sandsugning« er principielt ikke berettiget til søtransportstøtte. beskat-
       ningsordningerne for virksomheder (f.eks. tonnageafgift) kan kun anvendes for opmud-
       rings-/sandsugningsfartøjer, hvis aktiviteter udgør »søtransport« - dvs. transport på ha-
       vet af opgravede materialer – for over 50 % af deres årlige driftstids vedkommende og
       kun for sådanne transportaktiviteter. kun opmudrings-/sandsugningsfartøjer, der er re-
       gistreret i en medlemsstat, kan komme i betragtning (undtagelse fra flagtilknytningen er
                                                 - 9 -
       ikke mulig). i sådanne tilfælde kræves der adskilte regnskaber for søtransportaktivite-
       terne. (4)”
i note 4 til meddelelsen fra kommissionen hedder det:
       ”(4) de fartøjer, der benyttes af disse virksomheder, opgraver også materialer, som de
       bagefter transporterer. opgravning eller opmudring som sådan berettiger ikke til stats-
       støtte til søtransport.”
i § 13, stk. 1, i bekendtgørelsen om beskatning af søfolk (bekendtgørelse nr. 361 af 7. maj
2009 – tidligere bekendtgørelse nr. 653 af 28. juni 2005) hedder det:
       ”§ 13. som søtransport efter § 10 anses som hovedregel:
       1) sejlads mellem havn og indvindingsplads.
       2) sejlads mellem indvindingsplads og det sted, hvor de indvundne materialer skal los-
       ses, herunder selve losningen.
       3) sejlads mellem lossested og havn.
       4) sejlads mellem indvindingspladser.
       5) sejlads ved assistance på foranledning af offentlig myndighed i forbindelse med op-
       rydning efter olieudslip m.v.”
den 13. januar 2009 traf eu-kommissionen beslutning i statsstøttesagen c 22/07 (ex n
43/07) om godkendelse af de foranstaltninger, som danmark har gennemført til fordel for
søgående sandsugere, under forudsætning af at sejlads på indvindingspladser er udelukket fra
de støtteberettigede aktiviteter, og til fordel for søgående kabelskibe. af beslutningen fremgår
bl.a.:
       ”2. detaljeret beskrivelse af de anmeldte foranstaltninger
       …
       2.1. beskrivelse af den anmeldte ændring af dis-ordningen
       …
       (11) efter gældende dansk ret kan sandsugere ikke registreres i dis-registeret. sandsu-
       gere kan derfor ikke opfylde de grundlæggende betingelser for at anvende dis-ordnin-
       gen. eftersom sandsugere desuden i et vist omfang anvendes til f.eks. konstruktionsar-
       bejder i søterritoriet, har det været vanskeligt for danmark at inkludere sandsugere i den
       generelle nettolønsordning. i stedet har danmark besluttet at beskatte personer, som ar-
       bejder ombord på disse fartøjer i henhold til de almindelige beskatningsregler og deref-
       ter refundere skatten til rederierne, når betingelserne herfor er opfyldt.
                                        - 10 -
(12) det vil sige, at sandsugning indirekte er omfattet af dis-ordningen og nyder de
samme fordele, som gælder for rederier, hvis skibe er registreret i dis-registret.
…
3. begrundelse for indledning af undersøgelsesproceduren
3.1. tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet for så vidt angår kabellægning
(21) kommissionen anså det for umuligt at inddele en given sørejse i dele, hvoraf nogle
er omfattet af begrebet søtransport, medens andre ikke er det. kommissionen var sna-
rere af den opfattelse, at det – som for alle andre maritime aktiviteter – var nødvendigt
at foretage en samlet vurdering og derefter konkludere, om en given sørejse fuldt ud er
omfattet af definitionen på søtransport.
(22) på dette grundlag gav kommissionen i sin beslutning om at indlede en formel un-
dersøgelsesprocedure udtryk for det synspunkt, at udlægning af kabler i havet ikke kan
siges at være en kombination af søtransport og udlægning af kabler i havet.
…
4. bemærkninger fra danmark om beslutningen om indledning
af undersøgelsen
4.1. bemærkninger vedrørende kabellægning
…
4.2. bemærkninger vedrørende sandsugning
(30) ifølge danmark er det efter retningslinjerne for sandsugeres vedkommende muligt
at opdele de samlede aktiviteter i søtransport og andet. de danske myndigheder finder
det uforståeligt, at en tilsvarende opdeling ikke skulle kunne foretages for kabelskibe.
…
(33) i henhold til retningslinjerne er det et krav, at mindst 50 % af samtlige aktiviteter
udgør søtransport, som for sandsugeres vedkommende ifølge de danske myndigheder
er defineret i retningslinjerne som »… transport på havet af opgravede materialer …«.
ifølge de danske myndigheder bør retningslinjerne fortolkes således, at transport på ha-
vet af opgravede materialer skal anses for søtransport.
…
(39) efter de danske myndigheders opfattelse skal transport på havet af opgravede ma-
terialer betragtes som søtransport som omhandlet i retningslinjerne. sandsugere er der-
for omfattet af retningslinjerne uanset indholdet af forordning (eøf) nr. 4055/86 og
(eøf) nr. 3577/92, hvis sandsugere udfører søtransport (ifølge danmark defineret som
»transport på havet af opgravede materialer«) i mindst 50 % af deres driftstid.
…
(41) de danske myndigheder forklarer, at udgravnings- og opmudringsarbejder i praksis
ofte(st) foretages med såkaldte spandkædegravere, som ikke har egne fremdrivnings-
midler, og som også af denne grund falder uden for dis-ordningen. skibe med egne
                                               - 11 -
      fremdrivningsmidler kan omfattes af ordningen. imidlertid er skibe beskæftiget med
      entreprenørmæssig virksomhed til søs også udelukket fra dis-ordningen. ved entrepre-
      nørmæssig virksomhed forstås bygning og reparation af havne, moler, broer, olieinstal-
      lationer, vindmølleparker og andre havanlæg.
      …
      6. vurdering af foranstaltningerne
      6.1. kabellægning
      …
      6.2. sandsugning
      …
      (79) med hensyn til kravet om, at sandsugere skal udføre søtransport i mindst 50 % af
      deres driftstid, bemærker kommissionen, at »søtransport« i forbindelse med sandsug-
      ning er defineret i punkt 3.1, 16. afsnit, i retningslinjerne som »transport på havet af op-
      gravede materialer«, og at det ikke omfatter »opgravning eller opmudring som sådan«. i
      denne forbindelse bemærker kommissionen, at opgravning eller sandsugning som så-
      dan er udelukket fra definitionen på støtteberettigede sandsugningsaktiviteter som be-
      skrevet i bekendtgørelsen af 27. maj 2005. kommissionen anser endvidere »sejlads
      mellem indvindingsplads og det sted, hvor de indvundne materialer skal losses«, og
      »sejlads mellem indvindingspladser« for transport af opgravede materialer. kommissio-
      nen medgiver også, at skibe inden for søtransport ikke altid sejler i læsset stand som
      følge af skævheder på visse handelsruter. det er derfor logisk ved analogi at betragte
      »sejlads mellem havn og indvindingsplads« og »sejlads mellem lossested og havn« som
      søtransport. tilsvarende er »losning« en integrerende del af søtransport. endelig be-
      mærkes, at når sandsugere yder assistance på havet på foranledning af offentlig myn-
      dighed, er den tid, de direkte og udelukkende bruger på at yde den assistance, til gavn
      for søtransporten.
      (80) kommissionen konkluderer derfor, at sandsugningsaktiviteter som defineret i be-
      kendtgørelsen kan omfattes af dis-ordningen, dog ikke når det drejer sig om aktiviteter,
      der svarer til »sejlads på indvindingspladser«, som ikke kan skelnes fra opgravning eller
      sandsugning som sådan.
      …”
højesterets begrundelse og resultat
for højesteret er sagen begrænset til de aktiviteter, som peter madsen rederi a/s udførte for
geo i maj og juni 2009 med merete chris i forbindelse med havbundsundersøgelser, som
geo foretog vedrørende mulig etablering af en havvindmøllepark ved anholt. spørgsmålet
er, om disse aktiviteter helt eller delvis kan anses for ”søtransportaktiviteter” som nævnt i sø-
mandsbeskatningslovens § 10, med den virkning at de kan danne grundlag for refusion efter
denne bestemmelse.
                                                - 12 -
det er oplyst, at merete chris er et særligt indrettet fartøj med en bruttotonnage på over 20
tons. skibet kan anvendes til sandsugning, men også til andre aktiviteter, og det er bl.a. udru-
stet med en kran.
opgaverne, som blev udført for geo, bestod af sejlads med geo’s personale og udstyr til
bestemte positioner på havet, hvor havbundsundersøgelserne fandt sted. det var geo’s per-
sonale, som gennemførte undersøgelserne under anvendelse af eget udstyr, men placeringen
af udstyret på havbunden skete ved hjælp af skibets kran, der blev betjent af besætningen.
det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget vedrørende sømandsbeskatningsloven, at
formålet bl.a. var at tilpasse reglerne om beskatning af søfolk til eu-kommissionens ret-
ningslinjer fra 2004 for statsstøtte til søtransportsektoren. i retningslinjerne er begrebet ”sø-
transport” med henvisning til de gældende forordninger på området omtalt som ”søtransport
af gods og passagerer”. særligt for så vidt angår sandsugningsfartøjer er det bl.a. anført, at der
kun kan blive tale om søtransportstøtte, hvis søtransportaktiviteter udgør mere end 50 % af
deres driftstid. i den forbindelse er ”søtransport” beskrevet som ”transport på havet af opgra-
vede materialer”.
højesteret finder, at det anførte i retningslinjerne om sandsugningsfartøjer må forstås således,
at der hermed sigtes til fartøjer, som udfører sandsugningsaktiviteter og lignende. når et så-
dant fartøj ikke udfører opgaver af denne karakter, men transporterer passagerer eller andet
gods end opgravede materialer, må det anses for omfattet af det almindelige eu-retlige sø-
transportbegreb.
hverken sømandsbeskatningsloven eller forarbejderne indeholder en nærmere fastlæggelse af
søtransportbegrebet, men i lovforslagets bemærkninger til § 10 er det anført, at regeringen
ønskede at udfylde eu’s retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren bedst muligt.
højesteret finder derfor, at søtransportbegrebet i lovens § 10 må fortolkes i overensstemmelse
med det eu-retlige søtransportbegreb. der er således tale om ”søtransportaktiviteter” i lovens
forstand, når skibet faktisk anvendes til transport af passagerer eller gods – også når der er
tale om et sandsugningsfartøj.
                                              - 13 -
på den anførte baggrund finder højesteret, at den del af aktiviteterne for geo, der blev udført
med merete chris, og som bestod af sejlads mellem havnen og de enkelte destinationer på
havet, hvor havbundsundersøgelserne fandt sted, samt sejladsen mellem de enkelte destinatio-
ner på havet, må anses for transport af passagerer og gods og derfor har karakter af ”søtrans-
portaktiviteter” som nævnt i lovens § 10, stk. 2.
den del af skibets aktiviteter for geo, som fandt sted på de destinationer på havet, hvor hav-
bundsundersøgelserne blev foretaget, kan derimod ikke anses som en integreret del af sø-
transporten. højesteret lægger i den forbindelse navnlig vægt på, at disse aktiviteter havde
sammenhæng med skibets specialindretning – herunder med en særlig kran, der var egnet til
placering af udstyr på havbunden – og at disse aktiviteter derfor ikke kan sidestilles med sæd-
vanlig lastning eller losning af gods i forbindelse med søtransport.
da kun den del af aktiviteterne, som bestod af sejlads med geo’s personale og udstyr til og
fra de enkelte destinationer på havet, efter det anførte kan anses for søtransportaktiviteter i
lovens forstand, tager højesteret peter madsen rederis subsidiære påstand til følge. det be-
mærkes i den forbindelse, at lovens refusionsordning forudsætter, at der foretages en opdeling
af en sandsugers aktiviteter mellem ikke refusionsberettigede sandsugningsaktiviteter på den
ene side og søtransport på den anden, og at der således ikke skal foretages en helhedsbedøm-
melse af aktiviteterne.
efter sagens udfald skal skatteministeriet til peter madsen rederi betale sagsomkostninger
for højesteret med 56.000 kr., hvoraf 50.000 kr. er til dækning af udgifter til advokatbistand,
og 6.000 kr. er til dækning af retsafgift. for landsretten angik sagen nogle yderligere spørgs-
mål, som skatteministeriet fik medhold i, og som ikke er omfattet af anken til højesteret. un-
der hensyn hertil finder højesteret, at ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for
landsretten til den anden part bortset fra 4.000 kr. til dækning af udgifterne til retsafgift for
landsretten, som skatteministeriet skal betale.
                                     thi kendes for ret:
skatteministeriet skal anerkende, at peter madsen rederi a/s’ aktiviteter for geo i maj og
juni 2009 er søtransportaktiviteter, jf. sømandsbeskatningslovens § 10, for så vidt angår den
                                               - 14 -
tid, der medgik til sejlads til og fra de steder på havet, hvor geo lavede sine undersøgelser,
og at sagen skal hjemvises til skat til fornyet behandling.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal skatteministeriet inden 14 dage efter denne
højesteretsdoms afsigelse betale i alt 60.000 kr. til peter madsen rederi a/s.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
