dom
afsagt den 23. juli 2015 i sag nr. bs c1-1755/2014:
fagligt fælles forbund 3f s.m.f.
a
…
mod
x entreprenør & maskinstation
v/b
…
under denne sag, der er anlagt ved stævning indleveret til retten den 3. december 2014
- og hvor dommen i medfør af retsplejelovens § 218 a, stk. 2, affattes uden fuldstændig
sagsfremstilling -
har sagsøgeren, fagligt fælles forbund 3f som mandatar for a (i det følgende benævnt
sagsøgeren), nedlagt endelig påstand om, at sagsøgte, x entreprenør & maskinstation v/b,
tilpligtes at betale ham 67.500 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra den 30. juli 2014 til
betaling sker.
til støtte for påstanden har sagsøgeren gjort gældende,
at der er mangler og uklarheder ved det ansættelsesbevis, som sagsøgte har udstedt og
sammen med ham underskrevet den 1. juli 2008, hvorfor han i medfør af § 6 i lov om
ansættelsesbeviser er berettiget til samlet godtgørelse på 10.000 kr., hvoraf sagsøgte efter
sagens anlæg har betalt 7.500 kr.,
at der er tale om overskridelse af § 4 i lov om gennemførelse af arbejdstidsdirektivet, idet den
gennemsnitlige ugentlige arbejdstid i adskillige tilfælde, og målt over perioder på 4 måneder,
har oversteget 48 timer pr. uge,
samt
at han derfor i medfør af samme lovs § 8 er berettiget til en godtgørelse, der passende kan
udmåles til 3 måneders løn, eller 65.000 kr., idet overskridelsen har været væsentlig og er sket
gentagende gange.
under anbringende af,
at sagsøgeren over for ham har ytret ønske om at arbejde mest muligt for at tjene mest muligt,
herunder at han ikke ville holde ferie, men arbejde i stedet,
at der derfor ikke foreligger nogen krænkelse af sagsøgerens rettigheder efter
arbejdstidsdirektivet og/eller grundlag for at tillægge ham en godtgørelse på 3 måneders løn,
at det skal tillægges sagsøgeren processuel skadevirkning, at han ikke har villet fremlægge
hverken ansættelsesbevis eller lønsedler fra sin nuværende arbejdsplads,
                                               - 2 -
samt
at der ikke er mangler ved det til sagsøgeren udstedte ansættelsesbevis og i hvert fald ikke
mangler, der har haft nogen konkret betydning
har sagsøgte nedlagt påstand principalt om frifindelse, subsidiært om frifindelse mod betaling
af en efter rettens skøn fastsat mindre godtgørelse.
der er under sagen afgivet forklaring af sagsøgeren og sagsøgte b samt vidnerne c, d, e, f,
g og h.
endvidere har parterne fremlagt stævning af 1. december 2014 med bilag 1-10, svarskrift af
18. december 2014, replik af 20. februar 2015, duplik af 5. marts 2015 samt
påstandsdokumenter af henholdsvis den 9. og den 11. juni 2015.
blandt det fremlagte er der en "ansættelseskontrakt timelønnede", underskrevet af parterne
den 1. juli 2008, og hvorefter sagsøgeren med virkning fra samme dato ansættes som
traktorfører med en ugentlig arbejdstid på 42½ time, der placeres i tidsrummet 07.30 til 17.00.
af kontakten fremgår det endvidere, at lønnen er individuelt aftalt og fastsat til 115 kr. pr.
time, samt at overarbejde honoreres med 140 kr. pr. time. herudover "tilkommer der
medarbejderen ferie i overensstemmelse med ferielovens regler", ligesom
ansættelsesforholdet "udløber når det af en af parterne opsiges med mindst 1 måneds varsel til
fratrædelse ved en måneds udgang". ved tillæg af 24. august 2009 er aftalen ændret, således
at timelønnen/overarbejdshonoreringen forhøjes til henholdsvis 120 og 155 kr. hverken
kontrakten eller tillægget indeholder oplysninger om, hvorvidt ansættelsesforholdet er
omfattet, eller reguleret, af en kollektiv overenskomst.
endvidere er der som dokumentation for antallet af arbejdstimer fremlagt et stort antal
lønsedler/-afregningerne.
forklaringer
sagsøgeren har forklaret, at han den 1. juli 2008 blev ansat som traktorfører hos sagsøgte, alt
således som det fremgår af den ovenfor omtalte ansættelseskontrakt med senere tillæg.
arbejdet var meget sæsonpræget, og navnligt i februar/marts måned samt i høsten og om
efteråret kunne der være flere uger, hvor der blev arbejdet rigtigt mange timer. sagsøgte var
den, der pr. telefon eller om morgenen gav besked om, hvor sagsøgeren og de mange andre
ansatte skulle hen og udføre en given arbejdsopgave. de ansatte kunne herefter mere eller
mindre frit selv bestemme, hvornår de mødte og hvor mange timer, de arbejdede pr. dag, blot
opgaven blev løst indenfor en fastsat frist. sagsøgeren og de andre ansatte startede ofte før kl.
07.30 og fortsatte til længe efter kl. 17.00, hvis arbejdet hos kunden kunne gøres færdig den
pågældende dag. sagsøgeren følte det vanskeligt at sige nej til overarbejde, idet han så ville
blive betragtet som "en kylling" af de andre i branchen. af samme årsag har sagsøgeren aldrig
afvist eller vægret sig ved overarbejde, medmindre han skulle til begravelse eller noget andet
uopsætteligt. efter sagsøgerens opfattelse "var det nok fyringsgrund", hvis han nægtede at
arbejde mere end de aftalte 42,5 timer om ugen og/eller fastholdt den daglige arbejdstid.
foruden sagsøgeren var der mellem 9 og 12 andre ansatte. disse arbejdede lige så meget som
sagsøgeren og nogle få endda endnu mere. hvis der har været travlt i foråret eller omkring
høsten har sagsøgeren flere gange arbejdet i weekend'en og på tidspunkter, hvor man normalt
holder sommerferie. sagsøgeren har aldrig nægtet dette, ligesom han ej heller på noget
                                                - 3 -
tidspunkt har fået afslag på at holde f.eks. 2-3 ugers sommerferie. selv om sagsøgeren
arbejdede mange timer, har han på et tidspunkt spurgt sagsøgte om tilladelse til at køre lastbil
"for en i toftlund", men dette skulle alene været i "de stille perioder", hvor han ikke tjente så
meget. på grund af uenighed omkring sagsøgerens ønske om en pensionsordning, ophørte
ansættelsesforholdet i slutningen af 2013 eller begyndelsen af 2014. sagsøgeren fik
umiddelbart efter ansættelse hos en lignende virksomhed, hvor man dog alene udfører
landbrugsarbejde. den ugentlige arbejdstid er her 37,5 timer og maksimalt 48,3 timer også i
forårs- og efterårssæsonen.
sagsøgte har forklaret, at han i de seneste cirka 18 år har drevet den sagsøgte entreprenør- og
maskinstation i … sagsøgte har 9-10 fastansatte personer, der alle har de samme
ansættelsesvilkår og kontrakter som sagsøgeren. i sagens natur er arbejdet meget
sæsonpræget, og navnligt om foråret samt i høsten og/eller om efteråret, er der ofte meget
lange arbejdsdage. sagsøgte uddeler de forskellige arbejdsopgaver, hvorefter de ansatte
nogenlunde frit kan tilrettelægge arbejdets udførelse indenfor den tid, der er aftalt med
kunden. sagsøgte har også mange afløsere, som han trække på, hvis de fastansatte vil holde
ferie eller ikke ønsker at arbejde mere end de aftalte 42,5 timer pr. uge. sagsøgeren var lige
fra begyndelsen "helt vild" med at få så meget arbejde som muligt, og af samme årsag var han
altid klar til at tage nogle ekstra timer, hvis han blev spurgt. selv om sagsøgeren ofte havde
mange arbejdstimer, henvendte han sig på et tidspunkt i januar/februar måned til sagsøgte og
spurgte, om han i lavsæsonen kunne få tilladelse til at også at køre lastbil for en anden
arbejdsgiver. for sagsøgeren var det sådan, at "jo mere der var at lave, jo bedre". at
sagsøgeren efter nogle års ansættelse hos sagsøgte sagde op og fik andet arbejde skyldes
alene, at han hos den nye arbejdsgiver kunne få mere i løn.
sagsøgte har endvidere forklaret, at der hverken i sagsøgerens eller de andre ansattes
kontakter er oplyst noget om, hvorvidt ansættelsesforholdet er reguleret af en kollektiv
overenskomst eller andre aftaler. dette skyldes ganske enkelt, at dette på intet tidspunkt har
været tilfældet, hvilket alle de ansatte var klar over.
vidnet, c, har forklaret, at han for cirka 3½ år siden fik ansættelse som traktorfører hos
sagsøgte. ansættelsen har været på de samme vilkår som sagsøgerens, herunder en ugentlig
arbejdstid på 42,5 timer. vidnet har under sin ansættelse blandt andet arbejdet sammen med
sagsøgeren og har lige som ham og alle de andre ansatte haft mange overarbejdstimer i forårs-
og efterårssæsonen. for vidnet er dette en selvfølge, når man arbejder på en maskinstation.
sagsøgte gav de ansatte besked om, hvor de skulle udføre arbejdsopgaver og herefter kunne
de nogenlunde selv bestemme, hvorledes dette skulle ske, herunder om de f.eks. ville starte
tidligt om morgenen og/eller forsætte til ud på aftenen. efter vidnets opfattelse kunne han
altid få fri eller ferie, hvis han ønskede dette og i god tid forinden gav sagsøgte besked herom.
ligledes er det vidnets opfattelse, at det ikke er muligt at undgå overarbejde og konsekvent
holde sig til en ugentlig arbejdstid på 42,5 timer. hvis en ansat desuagtet ville fastholde, at
han arbejdstiden hver dag ophørte kl. 17.00, tror vidnet, at han ville blive fyret.
vidnet, d, har forklaret, at han fra 2008 til 2010 har været ansat som traktorfører hos sagsøgte
og blandt andet arbejdet sammen med sagsøgeren. vidnet var ansat på de samme
arbejdsvilkår/-betingelser som sagsøgeren og vidste på forhånd, at der på en maskinstation
måtte påregnes en del overarbejde i navnligt forårs- og efterårssæsonen. arbejdsdagen
begyndte normalt med et møde i frokoststuen, og hvor sagsøgte fortalte de ansatte, hvad og
hvor de skulle udføre dagens opgaver. herefter kørte de ansatte ud til det opgivne arbejdssted
og begyndte at høste, pløje og lignende. hvorledes arbejdsdagen skulle organiseres, var stort
                                                - 4 -
set op til den ansatte selv, herunder om han ville møde tidligt og arbejde til sent. for vidnet
var det normalt sådan, at han blot fortsatte arbejdet, hvis han kunne se, at han kunne få det
afsluttet samme dag. der var aldrig tale om, at de ansatte blev presset til noget, og hvis man
ikke kunne klare mere eller gerne ville standse lidt tidligt, gjorde man det bare uden at spørge
om tilladelse hertil. vidnet har aldrig oplevet problemer med at få fri eller afholde ferie, hvis
man blot gav besked herom i god tid. vidnet har ikke arbejdet så meget sammen med
sagsøgeren, som efter hans opfattelse var "en glad gut", der gerne ville arbejde meget og tjene
lidt ekstra penge.
vidnet, e, har forklaret, at han i dag driver selvstændig tømrervirksomhed, men tidligere har
været landmand og udført forskellige arbejdsopgaver for sagsøgte. vidnet har gennem mange
år kendt sagsøgeren, herunder også medens han var ansat hos sagsøgte. sagsøgeren sagde
aldrig ned til ekstra arbejde og var focuseret på så mange timer som muligt, idet han
angiveligt gerne ville spare op til en lille landbrugsejendom. i sidstnævnte forbindelse fortalte
sagsøgeren jævnligt, hvor mange penge, han nu havde på sin bankkonto. sagsøgeren tog
simpelthen alt det arbejde, han kunne få, og vidnet har aldrig hørt ham brokke sig eller sige
fra.
vidnet, f, har forklaret, at han aldrig har været ansat hos sagsøgte, men gennem eget
vikarbureau udført en arbejdsopgaver for ham, navnligt i sommersæsonen. vidnet har selv
tilrettelagt arbejdet og bestemt den daglige arbejdstid for de opgaver, han skulle udføre. hvis
vidnet har ønsket at få fri eller springe en dag over, har der aldrig været problemer med dette.
vidnet kender sagsøgeren, der var ansat hos sagsøgte det første års tid, hvor vidnet kom der.
vidnet har ikke arbejdet sammen med sagsøgeren, men kun spist frokost og lignende med
ham. vidnet kender ikke noget til sagsøgerens arbejdstid, men hørte ham ofte sige, at han
rigtigt gerne ville arbejde og tjene så meget som muligt. vidnet husker specielt en samtale i
foråret 2013, hvor sagsøgeren på trods af højsæsonen sagde, at han manglede nogle timer,
samt at hans løn "jo ikke var så stor".
vidnet, g, har forklaret, at han oprindeligt var ansat hos sagsøgte, men for cirka 1½ år siden
begyndte at arbejde for ham gennem et vikarbureau. vidnet er maskinfører og påbegynder
typisk sit arbejde kl. 07.30, men kunne om ønsket starte tidligere eller når det passer ham.
vidnet har aldrig oplevet nogen form for arbejdstvang fra sagsøgtes side og har heller ikke
haft problemer med at få fri eller holde ferie, hvis han ønskede dette. såvel vidnet som de
øvrige ansatte ville gerne arbejde mange timer, hvilket er helt normalt på en maskinstation.
vidnet kender sagsøgeren og har blandt andet arbejdet en del sammen med ham. efter vidnets
opfattelse er sagsøgeren "en herlig fyr, der gerne vil arbejde rigtigt meget og dermed også
tjene mange penge". anledningen hertil var oprindeligt, at sagsøgeren gerne ville spare op til
en lille landbrugsejendom, men senere ombestemte han sig og købte i stedet et hus.
vidnet, h, har forklaret, at han det seneste års tid har arbejdet som landmand, men forud for
dette var ansat hos sagsøgte i cirka 3 år. arbejdsdagen startede normalt kl. 07.30, hvis det
ikke var i højsæsonen. sagsøgte fordelte arbejdsopgaverne blandt vidnet og de andre ansatte,
herunder sagsøgeren. herefter var det mere eller mindre op til den enkelte, hvorledes han ville
tilrettelægge arbejdet og arbejdstiden. vidnet er aldrig blevet pålagt at arbejde over eller haft
nogen form for problemer med at få fri eller afholde ferie. vidnet har i cirka 2 år arbejdet
sammen med sagsøgeren, der efter hans opfattelse "ikke kunne få nok arbejde", idet han gerne
ville tjene lidt ekstra til køb af et hus eller lignende. under vidnets ansættelse var der vist et
par stykker, som ikke ville arbejde mere end de aftalte 42,5 timer pr. uge. vidnet bekendt har
                                              - 5 -
dette ikke givet anledning til problemer, idet sagsøgte havde en del afløsere, som han kunne
benytte, hvis det kneb med at få arbejdet udført.
rettens begrundelse og afgørelse
det er under sagen ubestridt, at sagsøgeren gentagende gange under sin ansættelse hos
sagsøgte har haft en gennemsnitlig arbejdstid, der i løbet af en syvdagesperiode beregnet over
en periode på 4 måneder i væsentlig grad har oversteget 48 timer inkl. overarbejde.
sagsøgte findes herved at have krænket sagsøgerens rettigheder i henhold til
arbejdstidsdirektivets § 4.
sagsøgeren findes af samme årsag, og i medfør af direktivets § 8, stk. 1, at være berettiget til
en godtgørelse, der efter en samlet vurdering fastsættes til 15.000 kr.
der er herved lagt vægt på de bag direktivet liggende hensyn, samt at overholdelsen af dens
bestemmelser påhviler arbejdsgiveren, henholdsvis at overskridelserne i alt det væsentlige må
anses for sket efter sagsøgerens egen beslutning samt hans mange udtrykkelige ønsker herom
og mod fuld overtidsbetaling.
hvad angår den påberåbte tilsidesættelse af sagsøgtes oplysningspligt må det som ubestridt
lægges til grund, at det i sagen omhandlede arbejdsforhold ikke på noget tidspunkt har været
reguleret af en kollektiv overenskomst eller andre aftaler. endvidere må det lægges til grund,
at dette antageligt var almindeligt kendt blandt de ansatte, samt at sagsøgte allerede har betalt
sagsøgeren en godtgørelse på 7.500 kr.
henset hertil, og idet den manglende angivelse må anses for undskyldelig og uden konkret
betydning for ansættelsesforholdet, findes der ikke grundlag for at tilkende sagsøgeren en
godtgørelse efter ansættelsesbevislovens § 6 ud over det allerede modtagne beløb.
sagsøgerens subsidiære påstand tages herefter til følge med det ovenfor angivne beløb på
15.000 kr. og med tillæg af renter som påstået og ubestridt af sagsøgte.
henset til det nu opnåede resultat findes hver part at burde bære egne sagsomkostninger.
thi kendes for ret
inden 14 dage betaler sagsøgte, x entreprenør & maskinstation v/b, til sagsøgeren, fagligt
fælles forbund 3f som mandatar for a, 15.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 30. juli
2014 til betaling sker.
hver part bærer egne sagsomkostninger.
