                                            dom
afsagt den 30. september 2014 af østre landsrets 3. afdeling
(landsdommerne ejler bruun, ole dybdahl og martin broms (kst.)).
3. afd. nr. b-659-13:
3f som mandatar for
a
(advokat mads krøger pramming)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten v/advokat kristine schmidt usterud)
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, der er anlagt ved københavns byret (bs 26b-4884/2012) den 30. oktober 2012,
er ved kendelse af 20. februar 2013 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af
retsplejelovens § 226, stk. 1.
sagen angår en prøvelse af ankestyrelsens afgørelse af 23. september 2011.
med denne afgørelse godkendte ankestyrelsen, at x kommune den 10. november 2010, efter
at kommunens oprindelige afgørelse af 21. december 2009 var erklæret ugyldig, kunne træffe
afgørelse med virkning fra den 31. december 2009 om, at sagsøgerens ret til sygedagpenge
ikke kunne forlænges ud over varighedsbegrænsningen i sygedagpengelovens § 24, stk. 1.
                                               - 2 -
sagsøgeren, a, har nedlagt påstand om, at ankestyrelsen tilpligtes at anerkende, at hun har ret
til udbetaling af sygedagpenge fra den 1. januar 2010 til og med den 10. november 2010.
sagsøgte, ankestyrelsen, har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
ankestyrelsen traf den 23. september 2011 afgørelse i as sag mod x kommune om
kommunens forpligtelse til efter hjemvisning at betale sygedagpenge efter varighedsbegræns-
ningens indtræden, jf. sygedagpengelovens § 24, stk. 1, når der ikke har været truffet en lovlig
afgørelse om standsning.
sagen, der tidligere var afgjort af statsforvaltningen syddanmark, beskæftigelsesankenævnet,
den 1. februar 2011, var antaget til principiel afklaring af det nævnte spørgsmål.
det hedder i ankestyrelsens afgørelse blandt andet:
       ”afgørelse i din sag om sygedagpenge
       ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg har i møde truffet afgørelse i din sag om af-
       klaring af en kommunes forpligtelse til efter hjemvisning at betale sygedagpenge
       efter varighedsbegrænsningens indtræden, når der ikke har været truffet en lovlig
       afgørelse om standsning.
       resultatet er
          •    x kommune skal ikke betale sygedagpenge efter varighedsbegræns-
               ningens indtræden den 31. december 2009, selvom der ikke har været truf-
               fet en lovlig afgørelse om standsning.
       vi er således kommet til samme resultat som beskæftigelsesankenævnet i stats-
       forvaltningen syddanmark.
       der var enighed på mødet.
       …
       begrundelsen for afgørelsen
       ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg har lagt vægt på, at en bebyrdende forvalt-
       ningsakt normalt ikke kan tillægges tilbagevirkende kraft. en afgørelse om afslag
                                              - 3 -
     på forlængelse af sygedagpenge efter lov om sygedagpenge § 27, stk. 1, nr. 1-7
     kan dog meddeles med tilbagevirkende kraft i de tilfælde, hvor du forud for afgø-
     relsen vidste eller burde vide, at du ikke længere var berettiget til sygedagpenge,
     og dermed ikke havde en berettiget forventning om fortsat udbetaling af sygedag-
     penge.
     udgangspunktet er, at en forvaltningsafgørelse først har virkning, når den er med-
     delt, og dermed er kommet frem til modtager.
     udgangspunktet er tillige, at en hjemvisning efter almindelig forvaltningsret inde-
     bærer en annullation af den påklagede afgørelse, med mindre andet fastsættes i
     hjemvisningsafgørelsen, og retsvirkningerne af den påklagede afgørelse ophæves.
     din ret til sygedagpenge ophørte efter den 31. december 2009, hvor varighedsbe-
     grænsningen indtrådte. kommunen sendte den 15. december 2009 din ressource-
     profil i partshøring hos dig og meddelte samtidig, at kommunen påtænkte at
     standse udbetalingen af dine sygedagpenge ved varighedsbegrænsningens indtræ-
     den. du havde derfor en faktisk viden om, at retten til dagpenge ville ophøre ved
     varighedsbegrænsningens indtræden, og dermed ikke en berettiget forventning om
     fortsat udbetaling af sygedagpenge efter den 31. december 2009.
     ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg er opmærksomme på, at x kommunes
     afgørelse af 21. december 2009 om afslag på forlængelse af sygedagpenge ved
     nævnets tidligere afgørelse blev ophævet, fordi den var truffet af en anden aktør,
     hvilket er tiltrådt af ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg. du fik en ny afgørelse
     om afslag på forlængelse af dine sygedagpenge af x kommune den 10. november
     2010, hvilket er tiltrådt af beskæftigelsesankenævnet. selvom kommunens
     afgørelse af 21. december 2009 blev erklæret ugyldig, medfører dette dog ikke, at
     du havde en berettiget forventning om fortsat udbetaling af sygedagpenge efter
     den 31. december 2009.
     sygedagpenge er som udgangspunkt en korttidsydelse, og sygedagpengeperioden
     kan kun forlænges udover den generelle varighedsbegrænsning, hvis en eller flere
     af forlængelsesbetingelserne i sygedagpengelovens § 27, stk. 1, nr. 1-7 er opfyldt.
     bemærkninger til klagen
     …
     vi bemærker, at vi alene har antaget sagen til afklaring af en kommunes forplig-
     telse til efter hjemvisning at betale sygedagpenge efter varighedsbegrænsningens
     indtræden, når der ikke har været truffet en lovlig afgørelse om standsning.
     vi bemærker endvidere, at spørgsmålet om forlængelsesgrundene ikke er antaget
     til principiel behandling, og nævnets afgørelse herom er derfor gældende.”
forløbet forud for ankestyrelsens afgørelse er følgende:
                                                - 4 -
a blev den 25. november 2008 sygemeldt fra sit arbejde og modtog i den forbindelse syge-
dagpenge frem til den 31. december 2009.
en medarbejder ved falck jobservice a/s, der som led i en partnerskabsaftale mellem x
kommune og falck jobservice a/s var tilknyttet som sagsbehandler i jobcenter x,
sygedagpenge, traf – efter i perioden 9. – 15. december 2009 at have udarbejdet en ar-
bejdsevnevurderingsjournal - den 21. december 2009 på vegne af x kommune afgørelse om,
at as ret til sygedagpenge ophørte den 31. december 2009, idet hun ikke opfyldte
betingelserne for udbetaling af sygedagpenge efter dette tidspunkt.
det hedder i afgørelsen blandt andet:
      ”afgørelse om ophør af dagpengeretten
      det meddeles herved, at x kommunes sygedagpengeafdeling har truffet afgørelse
      om at standse udbetaling af sygedagpenge med sidste beregningsdag den
      31.12.2009, idet du ikke opfylder betingelserne om forlængelse af dagpengeperio-
      den jf. dagpengelovens § 27, stk. 1-7.
      ifølge dagpengelovens § 24 ophører dagpengeretten, når der er udbetalt sygedag-
      penge/løn under sygdom for mere end 52 uger i de 18 forudgående kalendermå-
      neder.
      partshøring:
      du er i brev af 15.12.2009 blevet partshørt jf. forvaltningslovens § 19, og i den
      forbindelse er der ikke modtaget bemærkninger fra dig.
      der henvises til partshøringens § 7a vurdering.
      baggrund:
      du har været sygemeldt i et år pga. depression. det fremgår af attest fra egen læge
      dateret 7.12.09, at bedringen er ustabil og prognosen er usikker. der kan ikke si-
      ges noget om, hvor længe uarbejdsdygtigheden vil vare. tiden må absolut være til
      at forsøge arbejdsprøvning/aktivering ganske gradvist. det er mest sandsynligt, at
      der skal støtte til for at a kan vende tilbage til arbejdsmarkedet. - se vedlagte
      skrivelse fra din læge og vurderingen fra kommunens lægekonsulent.
      der er taget stilling til forlængelsesmulighederne jf. dagpengeloven § 27.
      umiddelbart findes der ikke grundlag for at forlænge dagpengene jf. forlængel-
      sesmulighederne i dagpengelovens § 27, stk. 1-7.
      begrundelsen herfor
                                                - 5 -
      det vurderes at der ikke er yderligere forlængelsesmuligheder jf. dagpengeloven §
      27.
      ad. 1. der kan på nuværende tidspunkt ikke tages stilling til, om du er berettiget
      til revalidering. du er fortsat i behandling for depression. bedringen er ustabil og
      prognosen er usikker. det er således uafklaret, hvornår der kan iværksættes afkla-
      rende foranstaltninger.
      ad. 2. der kan ikke iværksættes en afklaring af din arbejdsevne. bedringen af din
      psykiske tilstand er ustabil og prognosen er usikker. der kan ikke siges noget om,
      hvor længe uarbejdsdygtigheden vil vare. på den baggrund kan der ikke iværk-
      sættes en afklaring af arbejdsevnen på nuværende tidspunkt, da det ikke vil give et
      reelt billede af din arbejdsevne.
      ad. 3. der foreligger ikke en lægevurdering af, at du er under eller venter på læ-
      gebehandling, som vil kunne medføre tilbagevenden til hidtidig arbejde indenfor 2
      x 52 uger. din læge vurderer ligeledes, at du sandsynligvis har behov for støttende
      tiltag, for at du kan vende tilbage til arbejdsmarkedet.
      ad. 4. der foreligger ikke tilstrækkelig dokumentation for at du ikke vil kunne
      opnå eller fastholde beskæftigelse på ordinære vilkår, hvorved behovet for ude-
      lukkende at afklare berettigelse til fleksjob eller førtidspension ej heller er til
      stede.
      ad. 5. der er ikke tale om at du har en livstruende sygdom, hvor behandlingsmu-
      lighederne er udtømte.
      ad. 6. der er ikke tale om en aktiv arbejdsskadesag.
      ad. 7. der er ikke påbegyndt sag om førtidspension.
      du henvises derfor til at rette henvendelse til din a-kasse med henblik på at stille
      dig til rådighed for arbejdsmarkedet, såfremt at du ikke allerede er i arbejde.
      såfremt din a-kasse skulle vurdere at du ikke står til rådighed og dermed ikke vil
      være berettiget til dagpenge derfra, så bedes du hurtigst muligt henvende dig til
      kommunen med henblik på ansøgning om kontanthjælp ved personlig henven-
      delse til økonomisk rådgivning.
      du skal være opmærksom på, at man tidligst kan være berettiget til kontanthjælp
      fra den dag ansøgningsskemaet er modtaget i økonomisk rådgivning. det er så-
      ledes vigtigt, at du sørger for at aflevere ansøgningsskemaet til kontanthjælp da-
      gen efter sidste beregningssag for sygedagpenge, dvs. for dit vedkomne inden den
      31.12.2009.”
afgørelsen blev af as fagforening, 3f, påklaget til statsforvaltningen y, beskæfti-
gelsesankenævnet, som den 2. september 2010 ophævede kommunens afgørelse og hjemviste
                                               - 6 -
sagen til fornyet behandling, herunder vurdering af om betingelserne for forlængelse af syge-
dagpengeperioden var opfyldt. beskæftigelsesankenævnet henviste til, at afgørelsen af 21.
december 2009 var ugyldig, fordi den i strid med sygedagpengelovens § 19, stk. 2, var truffet
af en medarbejder ved falck jobservice a/s (såkaldt ”anden aktør”).
af beskæftigelsesankenævnets afgørelse fremgår endvidere:
      ”afgørelsen betyder ikke umiddelbart, at kommunen skal genoptage udbetalingen
      af sygedagpenge til a, da fortsat udbetaling af sygedagpenge i en forlængelsespe-
      riode forudsætter, at der er et særligt grundlag herfor, men at kommunen på ny
      skal vurdere, om sygedagpengeperioden burde have været forlænget efter syge-
      dagpengelovens § 27, stk. 1, nr. 1-7.”
x kommune indbragte beskæftigelsesankenævnets afgørelse for ankestyrelsen, som antog
sagen for principielt at afklare, om der er tale om en ugyldig afgørelse, når en medarbejder,
der er ansat som led i en partnerskabsaftale, træffer afgørelse om retten til sygedagpenge.
ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg tiltrådte ved en principafgørelse af 2. september 2011,
at kommunens afgørelse af 21. december 2009 var ugyldig, og anførte, at x kommune skulle
træffe en ny afgørelse om retten til sygedagpenge efter den 31. december 2009. af be-
skæftigelsesudvalgets afgørelse fremgår, at udvalget ikke har taget stilling til eventuel genud-
betaling af sygedagpenge.
x kommune havde i mellemtiden, den 10. november 2010, truffet en ny afgørelse om, at a
ikke havde ret til sygedagpenge efter den 31. december 2009.
det hedder i afgørelsen blandt andet:
      ”afgørelse om ophør af dagpengeretten
      i forbindelse med at x kommune, har fået hjemvist din sygedagpengesag til
      fornyet behandling i forhold til mulighederne for forlængelse af din sygedag-
      pen[ge]ret udover d. 31.12.2009, er din sag blevet gennemgået og der er taget
      stilling til forlængelsesmulighederne. der vurderes ikke mulighed for forlængelse
      af sygedagpengeretten udover d. 31.12.2009, idet du ikke opfylder betingelserne
      om forlængelse af dagpengeperioden jf. dagpengelovens § 27, stk. 1-7.
                                          - 7 -
ifølge dagpengelovens § 24 ophører dagpengeretten, når der er udbetalt sygedag-
penge/løn under sygdom for mere end 52 uger i de 18 forudgående kalendermå-
neder.
partshøring:
du er i brev af 20.10.2010 blevet partshørt jf. forvaltningslovens § 19, og i den
forbindelse er der indkommet følgende bemærkninger fra din faglige organisation
3f. 3f henviser til deres anke af 1.2.2010 samt til oplysninger, som ligger efter
31.12.2010, nemlig i forhold til din aktuelle sociale situation.
i forhold til anken af 1.2.2010 henviser 3f til, at din sygedagpengeret bør forlæn-
ges iht. § 27,1,3, se nedenfor i forhold til vurdering af dette forlængelsesgrundlag.
i forhold til din aktuelle sociale situation skal det bemærkes at denne afgørelse
skal træffes på baggrund de oplysninger, som forelå på tidspunktet for afgørelsen,
nemlig 31.12.2009, udviklingen i din sag over sommeren og efteråret 2010 kan
således ikke lægges til grund for denne afgørelse. der henvises i øvrigt til partshø-
ringens § 7a vurdering.
baggrund for afgørelsen:
du har været sygemeldt siden 25.11.2008 pga. depression. i perioden frem til
31.12.2009 har du været i vedvarende antidepressiv behandling, dels medicinsk,
dels via psykiatrisk mobilteam. der er 7.12.2009 indgået specifik helbredsattest
fra din praktiserende læge b. af denne fremgår, at din psykiske tilstand er ustabil
og at prognosen for din fremtidige tilknytning til arbejdsmarkedet er usikker. på
tidspunktet for varighedsbegrænsningen var det således ikke muligt, at vurdere
prognosen i forhold til din helbredsmæssige situation og dermed ikke muligt, via
en evt. arbejdsprøvning at skabe et retvisende billede af din arbejdsevne. det var
ligeledes ikke muligt at vurdere, hvor lang tid, der ville gå, før din tilstand var
tilstrækkeligt afklaret til, at der kunne iværksættes foranstaltninger, som kunne
skabe et retvisende billede af arbejdsevnen.
det vurderes ikke, at der er mulighed for at forlænge sygedagpengeretten i hen-
hold til sygedagpengelovens § 27, stk. 1-7.
ad. 1. på tidspunktet for varighedsbegrænsningen var det ikke muligt at vurdere,
om du kunne være berettiget til revalidering iht. aktivlovens § 46. ved vurderin-
gen er der lagt vægt på, at din helbredsmæssige tilstand ved varighedsbegræns-
ningen indtræden var uafklaret og prognosen usikker.
ad. 2. på tidspunktet for varighedsbegrænsningen var din helbredsmæssige til-
stand fortsat ustabil og prognosen usikker. på den baggrund vurderes det ikke
sandsynligt, at der indenfor en periode på 26 uger fra varighedsbegrænsningens
indtræden kunne skabes et retvisende billede af din arbejdsevne via afklarende
foranstaltninger.
ad. 3. der forelå, på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden ikke en
lægefaglig vurdering af, at du var under eller ventede på lægebehandling, som
ville kunne medføre tilbagevenden til hidtidig arbejde indenfor 2 x 52 uger. 3f
henviser til en forlængelse efter denne paragraf, hertil skal flg. anføres: på tids-
punktet for afgørelsen, 31.21.2009, forelå der ikke en sikker lægefaglig vurdering
af prognosen for raskmelding. i forhold til de oplysninger 3f anfører omkring din
                                                 - 8 -
       aktuelle situation nov. 2010, vurderes disse ikke at kunne lægges til grund for en
       afgørelse af 31.12.2009 da det på daværende tidspunkt ikke kunne forudsiges,
       hvordan din psykiske situation ville udvikle sig.
       ad. 4. der forelå, på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden ikke til-
       strækkelig dokumentation for, at du ikke ville kunne opnå eller fastholde beskæf-
       tigelse på ordinære vilkår, hvorved behovet for udelukkende at afklare berettigelse
       til fleksjob eller førtidspension ej heller er til stede.
       ad. 5. der var, på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden ikke tale
       om, at du havde en livstruende sygdom, hvor behandlingsmulighederne var ud-
       tømte.
       ad. 6. der var, på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden ikke tale
       om en aktiv arbejdsskadesag.
       ad. 7. der var, på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden ikke påbe-
       gyndt sag om førtidspension.
       ved vurderingen af forlængelsesmulighederne er der lagt vægt på de lægelige
       oplysninger i sagen.
       det fremgår af attest fra egen læge dateret 7.12.09, at bedringen var ustabil og
       prognosen usikker. der kunne ikke siges noget om, hvor længe uarbejdsdygtighe-
       den ville vare. tiden måtte absolut være til at forsøge arbejdsprøvning/aktiverings
       ganske gradvist. det vurderedes af egen læge mest sandsynlig, at der skulle støtte
       til, for at du kunne vende tilbage til arbejdsmarkedet.
       det vurderes, at du på tidspunktet for varighedsbegrænsningens indtræden fortsat
       var fuldt uarbejdsdygtig pga. depression. på trods af dette, vurderes der fortsat
       ikke grundlag for udbetaling af sygedagpenge efter varighed 31.12.2009. du blev
       vejledt i forhold til at søge kontanthjælp. af sagsakterne ses det, at du siden varig-
       hedsbegrænsningens indtræden har modtaget kontanthjælp.
       den fremtidige plan, ved varighedsbegrænsningens indtræden, var, at du skulle
       passe din medicinske behandling og deltage i samtaler vis psykiatrisk mobilteam.
       først når der er bedring i depressionen og bedringen er stabil, kan arbejdsevnen
       afklares. indtil dette sker, findes det hensigtsmæssigt at du aktiveres i den mel-
       lemliggende periode, hvilket også er sket via beskæftigelsesrådgivningen i job-
       center x.”
x kommunes afgørelse af 10. november 2010 blev af 3f påklaget til statsforvaltningen,
beskæftigelsesankenævnet, som den 1. februar 2011 stadfæstede afgørelsen, således at a ikke
havde ret til sygedagpenge efter den 31. december 2009.
3f indbragte afgørelsen for ankestyrelsen, som traf den afgørelse af 23. september 2011, der
er til påkendelse under denne sag.
                                                - 9 -
forklaring
a har forklaret blandt andet, at hun forud for sygemeldingen i november 2008 havde arbejdet
i fem år på et vaskeri, hvor hun sorterede og pakkede tøj. hun fik en depression og var heref-
ter i kontakt med egen læge og et psykiatrisk mobilteam. hun modtog behandling og medicin,
som hun dog efterfølgende ophørte med at tage. i april 2009 forsøgte hun at vende tilbage til
vaskeriet i en deltidsstilling, men efter tre måneder blev hun afskediget og fik på ny en de-
pression. hun hørte i forbindelse med sygemeldingen ikke noget fra kommunen, bortset fra to
telefonsamtaler efter syv måneder. senere modtog hun et brev om, at hendes ret til sygedag-
penge ophørte med udgangen af 2009. hun vidste, at der var nogle muligheder for forlæn-
gelse af retten til sygedagpenge. den psykolog, der bistod hende, havde i den forbindelse sagt,
at hun ville være i stand til at komme på arbejdsmarkedet inden for 2 x 52 uger. hun var efter
modtagelsen af afgørelsen om ophør af retten til sygedagpenge til et møde hos kommunen,
hvor hun fik at vide, at der ikke var mulighed for forlængelse af retten til sygedagpenge. hun
modtog ikke sygedagpenge efter den 31. december 2009, hvor hun i stedet modtog kontant-
hjælp. hun blev endvidere arbejdsprøvet. i løbet af 2010 blev hun sat op i arbejdstid, og om-
kring november 2010 arbejdede hun cirka 30 timer om ugen. hun blev raskmeldt pr. 1. marts
2011 og arbejder nu i et bofællesskab med en arbejdstid på 30 timer ugentligt. hun lider ikke
længere af depression.
procedure
a har procederet i overensstemmelse med anbringenderne i påstandsdokument af 26. august
2014, hvoraf fremgår:
       ”til støtte for påstanden gøres det overordnet gældende, at sagsøgtes afgørelse af
       23. september 2011 er forkert.
       x kommune har således været forpligtet til at fortsætte as sygedagpenge-
       udbetaling efter den 31. december [2009] og frem til det tidspunkt, hvor x
       kommune traf en lovlig afgørelse, idet x kommune bragte as udbetaling af
       sygedagpenge til ophør på baggrund af en ugyldig afgørelse.
       det gøres gældende,
                                         - 10 -
at x kommune uden fornøden hjemmel hertil overlod det til en ekstern aktør at
      træffe afgørelse om udbetaling af as sygedagpenge, hvilket udgør en
      væsentlig retlig mangel ved afgørelsen, samt
at afgørelsen af 21. december 2009 om ophør af as sygedagpenge derfor er
      ugyldig, jf. også ankestyrelsens afgørelse [af 2. september 2011]. i bilag 19.
det gøres endvidere gældende,
at afgørelsen af [21.] december 2009 var ugyldig, jf. bilag 19 [ankestyrelsens
      principafgørelse af 2. september 2011], hvorfor den bebyrdende afgørelse
      skulle annulleres og retsvirkningerne af denne (ophøret af udbetalingen af sy-
      gedagpenge) fjernes,
at konsekvensen af at de bebyrdende retsvirkninger fjernes, rettelig er, at as
    sygedagpengeydelse skal genoprettes, indtil der træffes en lovlig afgørelse om
    ophør af sygedagpenge,
at en bebyrdende retsakt som alt overvejende udgangspunkt ikke kan tillægges
    tilbagevirkende kraft,
at der kræves ”særdeles klar lovhjemmel” for at tillægge en bebyrdende forvalt-
    ningsafgørelse virkning med tilbagevirkende kraft, jf. fx ufr.1996.724ø,
at der hverken direkte i sygedagpengeloven eller forarbejderne hertil er hjemmel
    til at tillægge sådanne bebyrdende afgørelser tilbagevirkende kraft,
at andre forhold – herunder tungtvejende hensyn til private eller offentlige inte-
   resser – heller ikke kan resultere i, at der kan træffes afgørelser om ophør af
   sygedagpenge med tilbagevirkende kraft, hvorfor
at a følgelig er berettiget til efterbetaling af sygedagpenge i perioden 31. decem-
   ber 2009 til 10. november 2010.
ankestyrelsen har i afgørelse af 23. september [2011], jf. bilag 20 anført, at en af-
gørelse om afslag på forlængelse af sygedagpenge efter lov om sygedagpenge §
27 stk. 1. nr. 1-7 kan meddeles med tilbagevirkende kraft, idet a vidste eller burde
vide, at hun ikke længere var berettiget til fortsat udbetaling af sygedagpenge.
dette bestrides.
det gøres i den forbindelse gældende,
at a er berettiget til efterbetaling, uanset om hun har været berettiget til sygedag-
   penge efter den 31. december 2009,
at a er berettiget til efterbetaling, uanset om hun har haft en berettiget forvent-
   ning om at modtage sygedagpenge efter den 31. december 2009, idet inddra-
   gelse af dette hensyn ikke kan lempe kravet om klar hjemmel,
                                              - 11 -
      at a rent faktisk var berettiget til sygedagpenge efter den 31. december 2009, idet
         forlængelsesmulighederne i sygedagpengeloven var til stede,
      at a således har haft en berettiget forventning om fortsat at kunne modtage syge-
         dagpenge, idet hun i december 2009 var i bedring, behandling og klar til lang-
         som og gradvis arbejdsstart med henblik på tilbagevenden til arbejdsmarkedet,
         samt
      at a rent faktisk også blev fuldt ud arbejdsdygtig inden for perioden på 2 gange
         52 uger.
      a er derfor berettiget til sygedagpenge i den angivne periode, jf. ankestyrelsens
      afgørelse af 22. september 2011 (nummer 181-11) modsætningsvist.”
ankestyrelsen har procederet i overensstemmelse med anbringenderne i påstandsdokument af
26. august 2014, hvoraf fremgår:
      ”der er ikke grundlag for at tilsidesætte ankestyrelsens afgørelse af 23. september
      2011 (bilag 20), hvor ankestyrelsen stadfæstede beskæftigelsesankenævnet,
      statsforvaltningen syddanmarks afgørelse af 1. februar 2011 (bilag 16), om at x
      kommune havde været berettiget til ikke at udbetale sygedagpenge til sagsøgeren
      efter 31. december 2009, da betingelserne i sygedagpengelovens § 27, ikke var
      opfyldte.
      ankestyrelsen har ved afgørelsen været opmærksom på – og lagt vægt på – at der
      var tale om en bebyrdende afgørelse, der normalt ikke kan tillægges tilbagevir-
      kende kraft. en bebyrdende afgørelse kan dog meddeles med tilbagevirkende
      kraft, hvis borgeren forud for afgørelsen ikke havde en berettiget forventning om
      fortsat udbetaling.
      udgangspunktet er, at en hjemvisning efter almindelig forvaltningsret indebærer
      en annullation af den påklagede afgørelse, med mindre andet fastsættes i hjemvis-
      ningsafgørelsen, og retsvirkningerne af den påklagede afgørelse ophæves.
      ved afgørelsen lagde ankestyrelsen vægt på, at sagsøgerens ret til sygedagpenge
      ophørte efter 31. december 2009, hvor varighedsbegrænsningen indtrådte. kom-
      munen havde den 15. december 2009 sendt ressourceprofilen til partshøring og
      samtidig meddelt, at kommunen påtænkte at standse udbetalingen af sygedag-
      penge til sagsøgeren pr. 31. december 2009.
      sagsøgeren havde dermed en viden om, at retten til sygedagpenge ville ophøre pr.
      31. december 2009 og havde derfor ikke en berettiget forventning om fortsat ud-
      betaling af sygedagpenge efter den dato.
      sygedagpenge er en korttidsydelse, og forlængelse af sygedagpengene efter va-
      righedsbegrænsningen indtræden kræver, at en eller flere af betingelserne i lovens
      § 27, stk. 1, nr. 1-7, er opfyldte.
                                                - 12 -
       da x kommune og beskæftigelsesankenævnet ikke vurderede, at betingelserne
       for forlængelse i § 27, stk. 1, nr. 1-7, var opfyldte i sagsøgerens sag, og da
       sagsøgeren ikke har haft en berettiget forventning om at modtaget sygedagpenge
       efter 31. december 2009, var der grundlag for med tilbagevirkende kraft at træffe
       afgørelse om, at sagsøgeren ikke er berettiget til sygedagpenge efter 31. december
       2009.”
landsrettens begrundelse og resultat
x kommunes oprindelige afgørelse af 21. december 2009 om ophør af as ret til syge-
dagpenge den 31. december 2009 var ugyldig, fordi den blev truffet af en medarbejder ansat
hos falck jobservice a/s, som havde indgået en partnerskabsaftale med x kommune (såkaldt
”anden aktør”).
følgen af, at en forvaltningsretlig afgørelse ophæves og hjemvises af rekursinstansen som
ugyldig på grund af en formel mangel, er som udgangspunkt, at retsvirkningerne af afgørelsen
bortfalder, og at adressaten for denne skal stilles, som om der ikke var truffet en afgørelse,
indtil der træffes og meddeles en gyldig afgørelse.
sagen angår, hvorvidt x kommune desuagtet den 10. november 2010 kunne træffe afgørelse
om, at as ret til sygedagpenge ophørte med udløbet af varighedsbegrænsningen den 31.
december 2009.
ole dybdahl og martin broms udtaler herefter:
der var og er ikke i sygedagpengeloven hjemmel til - og det er heller ikke i forarbejderne til
loven forudsat - at der kan træffes afgørelse om ophør af retten til sygedagpenge med tilbage-
virkende kraft, således som det er sket i denne sag.
det følger imidlertid af sygedagpengelovens § 24 sammenholdt med § 27, stk. 1, nr. 1 – 7, at
retten til sygedagpenge ophører ved varighedsbegrænsningens udløb, medmindre kommunen
forinden har truffet en særskilt afgørelse om forlængelse af sygedagpengeperioden. kommu-
nen har i den forbindelse pligt til, forud for at udbetalingen af sygedagpenge kan ophøre, at
undersøge, om den sygemeldte er berettiget til revalidering, visitation til fleksjob eller førtids-
pension, jf. sygedagpengelovens § 28.
                                               - 13 -
efter det foreliggende lægger disse voterende til grund, at afgørelsen af 21. december 2009
om ophør af sygedagpenge blev truffet i overensstemmelse med sygedagpengelovens § 24
sammenholdt med §§ 27 og 28.
der blev således i perioden 9. - 15. december 2009 udarbejdet en arbejdsevnevurderingsjour-
nal, ligesom der ved et brev af 15. december 2009 blev foretaget partshøring af a. der blev
endvidere den 21. december 2009 truffet en afgørelse om ophør af retten til sygedagpenge pr.
den 31. december 2009, hvori der blev taget begrundet stilling til de enkelte muligheder i §
27, stk. 1, nr. 1 – 7, for forlængelse af sygedagpengeperioden ud over varighedsbegrænsnin-
gen.
disse voterende finder, at a i det anførte forløb modtog konkrete og klare oplysninger om
såvel retsgrundlaget som de faktiske omstændigheder, der indgik i vurderingen efter sygedag-
pengelovens § 24 sammenholdt med § 27, stk. 1, nr. 1 – 7, og § 28, og at hun herefter ikke
havde en berettiget forventning om, at hun efter den 31. december 2009 opfyldte betingel-
serne for udbetaling af sygedagpenge.
på denne baggrund, og idet afgørelsen om, at a ikke opfyldte betingelserne i sygedagpenge-
lovens § 27, stk. 1, nr. 1 – 7, for forlængelse af sygedagpengeperioden ud over varighedsbe-
grænsningen, ikke er til påkendelse under denne sag, finder disse voterende, at der ikke er
grundlag for at tilsidesætte ankestyrelsens afgørelse af 23. september 2011 om, at x
kommune ikke skal betale sygedagpenge efter varighedsbegrænsningens indtræden den 31.
december 2009.
disse voterende stemmer derfor for, at ankestyrelsen frifindes.
ejler bruun udtaler:
kommunens afgørelse af 21. december 2009, der afviste forlængelse af sygedagpengeperi-
oden ud over varighedsbegrænsningen, var ugyldig og blev senere afløst af kommunens afgø-
relse af 10. november 2010. sagsøgerens kendskab til den ugyldige afgørelse af 21. december
2009 kan efter min opfattelse ikke begrunde, at kommunen den 10. november 2010 tillagde
                                             - 14 -
sin afgørelse tilbagevirkende kraft. jeg stemmer derfor for at tage sagsøgerens påstand til
følge.
der afsiges dom efter stemmeflertallet.
efter sagens karakter, udfald og omfang skal 3f som mandatar for a i medfør af retsplejelo-
vens § 312, stk. 1, betale sagens omkostninger til ankestyrelsen med 30.000 kr. til dækning af
ankestyrelsens udgifter til advokat.
                                   thi kendes for ret:
ankestyrelsen frifindes.
3f skal inden 14 dage betale sagsomkostninger til ankestyrelsen med 30.000 kr.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
