                      højesterets kendelse
                            afsagt fredag den 20. april 2012
sag 238/2011
anklagemyndigheden
mod
a a/s
(advokat jakob s. arrevad)
i tidligere instanser er truffet afgørelse af retten i helsingør den 13. oktober 2010 og afsagt
kendelse af østre landsrets 9. afdeling den 28. marts 2011.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, henrik waaben og hanne schmidt
påstande
kærende, a a/s, har principalt påstået hjemvisning, subsidiært at statskassen betaler sagens
omkostninger. a har mere subsidiært påstået, at selskabet friholdes for betaling af nogen del
af de afholdte omkostninger til revisorbistand på 255.295 kr., at selskabet betaler 75.000 kr. af
omkostningerne på 150.000 kr. til den beskikkede forsvarer, og at statskassen betaler den an-
den halvdel på 75.000 kr.
indkærede, rigsadvokaten, har påstået stadfæstelse.
landsretten har henholdt sig til sin afgørelse.
sagsfremstilling
a a/s blev i marts 2006 sigtet for i strid med fn´s handelsembargo at have udført ulovlig
samhandel med irak, men påtale blev senere på året opgivet. efterforskningen fortsatte dog
med henblik på vurdering af konfiskationsansvar. efterforskningen pågik indtil begyndelsen
af 2008, hvor drøftelser om konfiskation blev indledt. det var as opfattelse, at selskabet
                                                - 2 -
havde haft en negativ indtjening på den ulovlige samhandel på ca. 157.000 kr., mens ankla-
gemyndigheden havde opgjort den ulovlige fortjeneste til 2.684.340 kr., jf. herved en af revi-
sionsfirmaet kpmg udarbejdet opgørelse af 9. marts 2009. den 2. september 2009 indbragte
anklagemyndigheden herefter sagen for retten i helsingør.
i marts-april 2010 blev forligsforhandlingerne genoptaget uden at føre til noget resultat. som
følge af parternes forskellige standpunkter anmodede anklagemyndigheden i marts 2010 på ny
revisionsfirmaet kpmg om en gennemgang af sagen, herunder en gennemgang af as opgø-
relse. redegørelsen fra revisionsfirmaet forelå i maj 2010. den 17. juni 2010 anmodede an-
klagemydigheden retten i helsingør om at beramme sagen og oplyste samtidig, at udgifterne
til kpmg vedrørende arbejdet i marts-maj 2010 med a beløb sig til 255.295 kr. advokat ja-
kob arrevad blev orienteret herom.
ved brev af 26. juli 2010 anmodede advokat jakob arrevad anklagemyndigheden om, at for-
ligsforhandlingerne blev genoptaget, og konfiskationsdrøftelserne sluttede endeligt den 13.
august 2010, hvor a og anklagemyndigheden indgik en såkaldt tilkendegivelse om udenretlig
konfiskation, ifølge hvilken a skulle betale et konfiskationsbeløb på 1.000.000 kr.
af tilkendegivelsen fremgår bl.a.:
       ”sagen kan afsluttes uden retssag, såfremt a a/s vedtager tilkendegivelsen og betaler
       1.000.000 kr. svarende til det efter forhandling skønnede udbytte, jf. retsplejelovens §
       832, stk. 5, jf. § 2 i bekendtgørelse nr. 850 af 27. oktober 1993 om udenretlig konfiska-
       tion.
       beløbet er fastsat efter vurdering af handlen i relation til a a/s, dets datterselskab, s1
       og moderselskabet s2 og disses involvering i den angivne leverance og efter forhand-
       ling.
       beløbet tilfalder statskassen.
       ved accept af udenretlig konfiskation er beløbet til fuld og endelig afgørelse.
       såfremt der senere i anledning af det i sagen omhandlede forhold fremsættes krav om
       tilbagebetaling af de ovenfor nævnte ulovlige særskilte betalinger på 10 % (”third party
       commission” eller ”aftersale service fees”) af fn eller andre institutioner eller myndig-
       heder, vil statsadvokaturen forestå den videre behandling af et sådant krav, som herefter
       er a a/s uvedkommende.”
                                                - 3 -
tilkendegivelsen er formuleret af anklagemyndigheden, dog er teksten ”ved accept af uden-
retlig konfiskation er beløbet til fuld og endelig afgørelse.” formuleret og indsat efter ønske af
a.
af retten i helsingørs beslutning af 13. oktober 2010 fremgår bl.a.:
       ”retten bemærkede, at forliget er udtryk for den endelige afgørelse af spørgsmålet om
       konfiskation, og at der ikke herved er taget stilling til spørgsmålet om sagsomkostnin-
       ger.
       sagsomkostningerne i denne sag består af udgift til revisorbistand, 255.295,00 kr., og til
       forsvarerbistand. salæret til den beskikkede forsvarer fastsættes til 120.000,00 kr. med
       tillæg af moms svarende til 150.000,00 kr. incl. moms.
       retten bestemte, at den samlede udgift til revisor- og forsvarerbistand på 405.295,00 kr.
       foreløbigt betales af statskassen. særligt under hensyn til sagens udfald i forhold til det
       oprindelige konfiskationskrav bestemte retten, at 200.000,00 kr. endeligt afholdes af
       tiltalte, og at det resterende beløb endeligt afholdes af statskassen.”
a indbragte herefter beslutningen for landsretten, som ved kendelse af 28. marts 2011 stadfæ-
stede byrettens kendelse med følgende begrundelse:
       ”efter det, der er oplyst for landsretten, herunder om udgifterne til revisor findes der
       ikke grundlag for at tilsidesætte det af byretten udøvede skøn om fordelingen af sags-
       omkostninger, …”
anbringender
a a/s har til støtte for hjemvisningspåstanden anført, at landsrettens afgørelse er mangelfuldt
begrundet og truffet på ufuldstændigt grundlag, idet det af kendelsen ikke fremgår, at lands-
retten var i besiddelse af alle sagens akter.
til støtte for sin subsidiære påstand har a navnlig gjort gældende, at det indgåede udenretlige
forlig er til fuld og endelig afgørelse, ligesom det var kendeligt for anklagemyndigheden, at a
ønskede en samlet og endelig afgørelse. det kan således ikke pålægges a at betale yderligere
beløb til statskassen i anledning af tilkendegivelsen, idet der ved vedtagelsen tillige er gjort op
med spørgsmålet om sagsomkostninger.
til støtte for den mere subsidiære påstand har a navnlig gjort gældende, at forliget er indgået
på skønsmæssigt grundlag og uden anvendelse af kpmg’s rapport fra maj 2010. rapporten er
                                                - 4 -
et ensidigt partsindlæg fra anklagemyndigheden, og omkostningerne til udarbejdelse af nota-
ter, der ikke vil kunne anvendes som bevis, er ikke omkostninger, der efter retsplejeloven kan
pålægges en tiltalt. omkostningerne til revisionsmæssig bistand erstatter anklagemyndighe-
dens interne omkostninger, og omkostningerne til tredjemands gennemgang af fakturaer er
desuden sket ud fra egne opstillede forudsætninger. omkostningerne har derfor ikke været
”nødvendige” i retsplejelovens forstand. for så vidt angår et eventuelt pålæg af advokatom-
kostninger er det retsplejelovens § 1008, stk. 4, og ikke § 1008, stk. 1, der skal anvendes.
rigsadvokaten har for så vidt angår påstanden om hjemvisning henvist til, at landsretten har
haft de fornødne sagsakter til rådighed for at kunne afgøre spørgsmålet om sagsomkostninger,
ligesom højesteret, som også har samtlige relevante sagsakter til rådighed, under alle om-
stændigheder vil kunne tage stilling til spørgsmålet uden at hjemvise sagen. landsrettens
kendelse er tilstrækkeligt begrundet.
til støtte for påstanden om stadfæstelse har anklagemyndigheden navnlig anført, at der med
tilkendegivelsen ikke er taget stilling til spørgsmålet om sagsomkostninger, hvilket følger af
en naturlig sproglig forståelse af tilkendegivelsen, ligesom der er henvist til reglerne om uden-
retlig konfiskation. en forståelse af forliget, hvorefter udgifterne til kpmgs redegørelse
skulle afholdes af statskassen, ville udgøre en fravigelse af udgangspunktet i retsplejelovens §
1008, stk. 1, hvorefter den, der findes skyldig, skal betale sagens omkostninger. teksten om,
at beløbet er til fuld og endelig afgørelse, relaterer sig naturligt til det følgende afsnit i tilken-
degivelsen, der vedrører eventuelle efterfølgende krav fra fn eller andre myndigheder eller
institutioners side, som vil være a uvedkommende. såfremt spørgsmålet om sagsomkostnin-
ger skulle have været en del af forliget, burde a have inddraget dette i forligsforhandlingerne.
udgifterne til revisionsmæssig bistand i forbindelse med fastlæggelsen af konfiskationskra-
vets størrelse må betragtes som nødvendige for sagens behandling med henblik på at få en
faglig vurdering af den opgørelse, som a havde udarbejdet, idet a i forbindelse med forligs-
forhandlingerne, og efter fremkomsten af kpmgs første rapport i 2009, fortsat henviste til, at
de i stedet for en fortjeneste havde haft et tab på 157.796 kr. dertil kommer, at det på tids-
punktet for indhentelsen af kpmgs udtalelse i 2010, var særdeles usikkert, om man ville nå
til enighed om et forlig, og udtalelsen var således også indhentet til brug for en indenretlig
behandling af sagen.
                                                 - 5 -
højesterets begrundelse og resultat
højesteret finder ikke grundlag for at antage, at landsretten ved afsigelsen af sin kendelse af
28. marts 2011 ikke var i besiddelse af de relevante sagsakter. højesteret tager derfor ikke a
a/s’ påstand om hjemvisning til følge.
efter retsplejelovens § 1008, stk. 1, er en sigtet, der findes skyldig, pligtig at erstatte det of-
fentlige de nødvendige udgifter til sagens behandling. retsplejelovens § 1010, stk. 1, be-
stemmer, at hvis tiltalte frifindes, eller hvis sagen i øvrigt ender uden at have ført til sigtedes
domfældelse, påhviler der ikke den pågældende pligt til at udrede omkostninger, medmindre
omkostningerne er forårsaget ved den pågældendes tilregnelige og retsstridige handlinger el-
ler undladelser. spørgsmålet om erstatning af omkostninger afgøres af retten, jf. § 1012, stk.
1. i § 1012, stk. 4, er det imidlertid fastsat, at i sager, der afgøres med udenretlig vedtagelse i
medfør af § 832, kan tillige spørgsmålet om erstatning af omkostninger afgøres med vedta-
gelse.
tilkendegivelsen om udenretlig konfiskation, som a vedtog den 13. august 2010, henviser til
retsplejelovens § 832, stk. 5 (nu stk. 4), og til § 2 i bekendtgørelse nr. 850 af 27. oktober 1993
om udenretlig konfiskation. i tilkendegivelsen er det fastsat, at ved accept af udenretlig konfi-
skation er beløbet til fuld og endelig afgørelse. der er ikke i tilkendegivelsen taget forbehold
for betaling af sagsomkostninger.
på den anførte baggrund finder højesteret, at der efter as vedtagelse af tilkendegivelsen ikke
er grundlag for yderligere at fremsætte krav over for selskabet om betaling af sagsomkostnin-
ger til dækning af udgifterne til revisionsbistand og salær til den beskikkede forsvarer.
højesteret tager derfor as subsidiære påstand til følge.
                                         thi bestemmes:
statskassen skal betale de sagsomkostninger, der var forbundet med den sag, der blev sluttet
ved a a/s’ vedtagelse af tilkendegivelsen af 13. august 2010.
