                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 16. september 2011
sag 368/2010
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat bjarne frøberg, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i horsens den 8. december 2009 og af vestre
landsrets 14. afdeling den 17. marts 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, poul søgaard, jytte scharling,
vibeke rønne og oliver talevski.
påstande
dommen er anket af tiltalte, t, med principal påstand om, at sagens forhold 1 henføres under
våbenlovens § 10, stk. 1, og ikke under straffelovens § 192 a, subsidiært at straffen nedsættes
til fængsel i 1 år.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har til støtte for den principale påstand gjort gældende, at der ud fra en konkret bedømmelse
af de foreliggende omstændigheder ikke er grundlag for at fastslå, at besiddelsen af pistolen
med tilhørende ammunition er sket under særlig skærpende omstændigheder. der er alene tale
om skærpende omstændigheder som nævnt i våbenlovens § 10, stk. 1. han har nærmere an-
ført, at pistolen var adskilt, og at den var vanskelig at samle som funktionsduelig, også for en
politiassistent. der er ikke oplysninger om, at pistolen stammer fra et strafbart forhold, eller
                                               - 2 -
om, at den har været anvendt ved et strafbart forhold. pistolen har heller ikke været anskaffet
ved et ulovligt forhold (ud over overtrædelse af våbenloven). han er ikke knyttet til et krimi-
nelt miljø, og han havde ikke pistolen for at beskytte sig mod trusler eller lignende. han bør
efter våbenloven ikke straffes med fængsel i over 6 måneder.
t har til støtte for den subsidiære påstand gjort gældende, at der ikke foreligger særlige om-
stændigheder, som giver grundlag for at fastsætte straffen til mere end fængsel i 1 år. hans
forstraf fra 1999 er allerede indgået i bedømmelsen af, hvorvidt forholdet er omfattet af straf-
felovens § 192 a, stk. 1, nr. 1, og kan således ikke føre til en højere straf end lovens mini-
mumsstraf efter straffelovens § 192 a, stk. 1.
han har endelig anført, at straffen bør gøres helt eller delvist betinget.
rigsadvokaten har over for ts principale påstand gjort gældende, at hans besiddelse af skyde-
våbnet med tilhørende ammunition udgør en overtrædelse af straffelovens § 192 a, stk. 1, nr.
1, idet våbenbesiddelsen ud fra en samlet vurdering af de foreliggende omstændigheder må
anses at have indebåret en nærliggende risiko for, at våbnet ville blive brugt til fare for andre.
han var på sin bopæl i besiddelse af en funktionsdygtig pistol med tilhørende 58 skarpe pa-
troner samt yderligere ammunition. våbnet med ammunition blev opbevaret sammen og let-
tilgængeligt. han blev i 1999 idømt 3 års fængsel for bl.a. røveri mod en pengetransport i for-
ening med to medgerningsmænd under anvendelse af skydevåben.
rigsadvokaten har vedrørende straffastsættelsen efter straffeloven gjort gældende, at straffen
på fængsel i 1 år og 2 måneder bør skærpes. der skal herved henses til, at t tidligere er straf-
fet for overtrædelse af våbenloven, og til de retningslinjer for strafudmålingen, som må anses
for at være kommet til udtryk ved lov nr. 501 af 12. juni 2009 og lov nr. 411 af 10. juni 1997,
hvorefter straffen i gentagelsestilfælde som udgangspunkt skal være fængsel mellem 1 år og 4
måneder og 1 år og 8 måneder. i den foreliggende sag, hvor det tidligere forhold ligger noget
tilbage i tiden, kan straffen passende fastsættes til fængsel i 1 år og 4 måneder.
hvis højesteret ikke finder, at forholdet kan henføres under straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1,
foreligger der skærpende omstændigheder som anført i våbenlovens § 10, stk. 1. henset til, at
                                               - 3 -
der er tale om et gentagelsestilfælde, bør straffen i givet fald udmåles til ikke under 8 måne-
ders fængsel.
rigsadvokaten har endelig anført, at der efter sagens karakter ikke er grundlag for at gøre
straffen helt eller delvist betinget.
supplerende oplysninger
som anført af byretten er t tidligere straffet bl.a. ved dom af 2. september 1999 fra retten i
århus med fængsel i 3 år. han blev fundet skyldig i bl.a. røveri efter straffelovens § 288, stk.
1, nr. 1, ved i forening med de to medgerningsmænd ved trussel med revolver eller attrap-
revolver at have frataget personalet i en pengetransport 3,1 mio. danske kroner, 5.000 svenske
kroner og 1.500 dem. det er i dommen lagt til grund, at t uden forbehold havde erklæret sig
skyldig, og at han, der på gerningstidspunktet var 21 år, begik røveriet efter kraftig tilskyn-
delse fra en medgerningsmand, men at dette ikke indebar, at der havde foreligget sådanne
særlige omstændigheder, at der var grundlag for strafnedsættelse efter den dagældende § 85 i
straffeloven. han blev endvidere fundet skyldig i overtrædelse af våbenloven ved at have be-
siddet en revolver, mrk. colt 357 magnum, uden tilladelse.
til brug for højesteret har kriminalforsorgen den 25. juli 2011 udarbejdet en personundersø-
gelse vedrørende t. det fremgår heraf, at han efter afsoning af dommen i 2001 blev uddannet
som faglært slagter, fik arbejde på slagteri, blev gift og fik to børn. i resumé og konklusion
hedder det bl.a.:
       ”…
       frem til 2008 arbejdede t på slagteri, hvorefter han forsøgte at gå i lære som industri-
       slagter. han stoppede kort efter, grundet manglende interesse.
       han har siden 2008 arbejdet som produktionsmedarbejder, i en større virksomhed i
       østjylland.
       t har kørekort til bil og motorcykel.
       i 2008 bliver t og hans kone separeret. han mener ikke, at de nogensinde er blevet
       skilt.
       parret har et godt forhold til hinanden og er enige om, at t har samvær med børnene
       hver anden weekend.
       t har en gæld til banken, samt gæld til få finansieringsselskaber.
       han har en god økonomi, med et rimeligt rådighedsbeløb.
                                                  - 4 -
       fritiden bliver brugt til at løbe og til at være sammen med familie og venner.
       t har ingen helbredsmæssige forbehold.
       han har et normalt forhold til alkohol og drikker sjældent og kun hvis der er en anled-
       ning.
       han ryger hash dagligt og har gjort det i mange år. han ønsker ikke at stoppe med dette,
       da han godt kan lide det og det giver ham ro i hovedet.
       …
       på baggrund af de foreliggende oplysninger, kan kriminalforsorgen, såfremt verserende
       sag kan afgøres med en betinget retsfølge, erklære t egnet til at modtage en betinget
       dom med vilkår om samfundstjeneste, da han igennem længere tid har haft fast tilknyt-
       ning til arbejdsmarkedet og i øvrigt har stabile forhold.”
det fremgår af sagen, at pistolen blev opbevaret i en æske i adskilt stand, at den var rusten, og
at det ikke var muligt for politiet på skanderborg lokalpolitistation at konstatere, om pistolen
var funktionsdygtig, men at rigspolitiets våbensektion ikke havde vanskeligheder med at
samle våbnet eller ved prøveskydning konstatere dets funktionsdygtighed.
højesterets begrundelse og resultat
vedrørende straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1
ved højesterets dom af 25. juni 2010 (ufr 2010 side 2552) er det fastslået, at det beror på en
samlet vurdering af de foreliggende omstændigheder, om besiddelse af skydevåben på ikke
offentligt tilgængeligt sted må anses for begået under særlig skærpende omstændigheder i
straffelovens § 192 a, stk. 1’s forstand, og at der herved kan lægges vægt på de momenter, der
er nævnt i forarbejderne til lov nr. 411 af 10. juni 1997 (den tidligere bestemmelse i våben-
lovens § 10, stk. 2) og til lov nr. 501 af 12. juni 2009 (straffelovens § 192 a). som anført i
højesterets domme af 15. november 2010 (ufr 2011 side 494, 498, 502 og 504) skal der læg-
ges vægt på, om besiddelsen af skydevåbnet efter en samlet vurdering må anses at have inde-
båret en nærliggende risiko for, at det ville blive brugt til fare for andre.
landsretten har lagt til grund, at t var klar over, at pistolen var funktionsdygtig, og har på den
baggrund fundet ham skyldig i overtrædelse af straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1, med hen-
visning til pistolens farlighed og til, at den blev opbevaret på hans bopæl sammen med am-
munition. opbevaring på bopæl af en funktionsdygtig pistol sammen med ammunition må da
også indgå med betydelig vægt ved bedømmelsen af, om besiddelsen af skydevåbnet må an-
                                                   - 5 -
ses at have indebåret en nærliggende risiko for, at det ville blive brugt til fare for andre. her-
til kommer, at t i 1999 begik et røveri, hvor der blev truet med en revolver eller attraprevol-
ver, og endvidere blev fundet skyldig i overtrædelse af våbenloven. på den anden side er op-
lysningerne om hans adfærd efter 2001 gode, og der foreligger ikke oplysninger om, at han
siden 2001 har haft tilknytning til et kriminelt miljø. hertil kommer, at pistolen blev opbeva-
ret i adskilt stand.
under disse omstændigheder finder højesteret efter en samlet vurdering, at der ikke er fuldt
tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at ts besiddelse af pistolen kan anses at have indebåret
en nærliggende risiko for, at den ville blive brugt til fare for andre. forhold 1 kan derfor ikke
henføres under straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1.
højesteret finder, at t har overtrådt våbenlovens § 10, stk. 1, under skærpende omstændig-
heder, idet pistolen med tilhørende ammunition blev opbevaret uforsvarligt, ligesom t tidli-
gere er straffet for overtrædelse af våbenloven. forhold 1 skal derfor henføres under våben-
lovens § 10, stk. 1, jf. § 2, stk. 1, jf. § 1, stk. 1, nr. 1-3 (tidligere § 1, stk. 1, nr. 1-2).
straffastsættelsen
som anført i højesterets domme af 15. november 2010 (ufr 2011 side 494, 498 og 504) bør
straffen for overtrædelse af våbenlovens § 10, stk. 1, i et tilfælde som det foreliggende, hvor
der foreligger skærpende omstændigheder, som udgangspunkt fastsættes til fængsel i 4-6 må-
neder.
henset til, at t tidligere er straffet for overtrædelse af våbenloven, finder højesteret, at straf-
fen skal fastsættes til fængsel i 8 måneder.
højesteret finder ikke grundlag for at gøre straffen helt eller delvist betinget.
                                         thi kendes for ret:
t straffes med fængsel i 8 måneder.
                                            - 6 -
t skal betale sagens omkostninger for byretten, mens statskassen skal betale sagens omkost-
ninger for landsret og højesteret.
