                             højesterets dom
                            afsagt tirsdag den 10. maj 2016
sag 257/2015
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat kåre pihlmann, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hillerød den 4. maj 2015 og af østre landsrets
14. afdeling den 16. september 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul dahl jensen, jens
peter christensen, oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om, at udvisningen gøres betinget.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse, subsidiært at der sker betinget udvisning.
anbringender
t har til støtte for påstanden om betinget udvisning navnlig anført, at ubetinget udvisning vil
være i strid med danmarks internationale forpligtelser, jf. den europæiske menneskerettig-
hedskonventions artikel 8 om retten til respekt for privatliv. han kom til danmark som 7-årig
og har haft lovligt ophold i danmark i ca. 11 år, hvor han også har haft størstedelen af sin
skolegang. den personfarlige kriminalitet, som han tidligere er dømt for, er hovedsageligt
begået, inden han fyldte 18 år, og der er særlige hensyn at tage til mindreåriges interesser og
mulighed for integration. han taler og læser dansk, mens han hverken taler eller læser arabisk.
han har ingen reel social, kulturel eller familiemæssig tilknytning til irak, som han alene har
                                               - 2 -
besøgt én gang i løbet af de sidste 12 år. han er ikke tidligere idømt betinget udvisning, og
der bør gives ham en advarsel i form af en betinget udvisning. endelig må det tillægges vægt,
at han er under værgemål.
anklagemyndigheden har til støtte for påstanden om stadfæstelse navnlig anført, at udvisnin-
gen er i overensstemmelse med udlændingelovens § 22, nr. 6, jf. § 26, stk. 2, idet t er blevet
straffet med ubetinget fængsel for overtrædelse af bl.a. straffelovens § 119 og § 244. ifølge
loven skal der ske ubetinget udvisning, medmindre dette vil være i strid med danmarks inter-
nationale forpligtelser.
for spørgsmålet om danmarks internationale forpligtelser er den europæiske menneskeret-
tighedskonventions artikel 8 afgørende, og det fremgår af menneskerettighedsdomstolens
praksis, at der skal foretages en konkret proportionalitetsvurdering med afvejning af de mod-
stående hensyn. denne afvejning fører til, at det ikke kan anses for uproportionalt at udvise t
med et indrejseforbud i 6 år, selv om han har haft lovligt ophold i danmark i ca. 11 år. det
oplyste om hans tilknytning til henholdsvis danmark og hjemlandet irak, oplysningerne om
hans tidligere begåede kriminalitet og den nu til pådømmelse begåede kriminalitet taler afgø-
rende for udvisning.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret alene spørgsmålet om udvisning.
t er irakisk statsborger og har haft lovligt ophold i danmark i ca. 11 år. han er efter straffelo-
vens § 61, stk. 1, idømt en fællesstraf af ubetinget fængsel i 1 år, og de nu pådømte forhold
angår bl.a. overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, og § 244. herefter er betingelserne efter
udlændingelovens § 22, nr. 6, for at udvise ham opfyldt. det betyder efter lovens § 26, stk. 2,
at han skal udvises ubetinget, medmindre det vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser. spørgsmålet er, om udvisning vil være i strid med den europæiske menneske-
rettighedskonventions artikel 8.
t er 20 år. han er ikke gift eller samlevende og har ikke børn. han har imidlertid boet i dan-
mark, siden han var 7 år gammel. udvisning vil derfor indebære et indgreb i hans privatliv, jf.
                                                - 3 -
konventionens artikel 8, stk. 1. et sådant indgreb er kun berettiget, hvis betingelserne i artikel
8, stk. 2, er opfyldt.
udvisningen har som nævnt hjemmel i loven og har til formål at forebygge uro eller forbry-
delse, hvilket er legitime formål ifølge artikel 8, stk. 2. det er derfor afgørende, om udvisning
må anses for nødvendig af hensyn til disse formål. dette beror på en proportionalitetsvurde-
ring.
det fremgår af menneskerettighedsdomstolens praksis, jf. bl.a. dom af 23. juni 2008 i sagen
maslov mod østrig, klagesag nr. 1638/03, præmis 68, at der ved proportionalitetsafvejningen
i medfør af artikel 8 tages udgangspunkt i en række kriterier. den vægt, der skal lægges på de
enkelte kriterier, afhænger af den konkrete sags omstændigheder, jf. præmis 70.
i tilfælde som det foreliggende, hvor udlændingen er en ung mand, der endnu ikke har etable-
ret sin egen familie, skal der lægges vægt på karakteren og alvoren af den begåede kriminali-
tet, varigheden af udlændingens ophold i værtslandet, tiden efter den begåede kriminalitet og
udlændingens adfærd i denne periode samt fastheden af sociale, kulturelle og familiemæssige
bånd med værtslandet og med modtagerlandet, jf. præmis 71.
ifølge dommens præmis 72 og 73 kan den pågældendes alder spille en rolle ved anvendelsen
af disse kriterier. f.eks. må det tages i betragtning ved vurderingen af kriminaliteten, om den
er begået af den pågældende som ung eller voksen. i relation til længden af personens ophold
i værtslandet og fastheden af båndene til værtslandet gør det en klar forskel, om personen blev
født i værtslandet eller kom til værtslandet i sin barndom, eller om den pågældende først kom
til værtslandet som voksen. hensyn skal tages til den specielle situation, hvor den pågældende
har opholdt sig hele eller det meste af barndommen i værtslandet og er opvokset og har mod-
taget sin uddannelse der, jf. præmis 74. af dommens præmis 75 fremgår, at der skal foreligge
meget tungtvejende grunde for at retfærdiggøre en udvisning, når der er tale om fastboende
udlændinge, der er født i landet eller indrejst som børn og har tilbragt det meste af deres barn-
dom og ungdom i landet.
når det drejer sig om udvisning som følge af kriminalitet, der er begået af en mindreårig, er
der et særligt hensyn til barnets interesser. det gælder også i tilfælde, hvor udlændingen er
                                                 - 4 -
blevet voksen, hvis begrundelsen for udvisningen er strafbare forhold, der er begået, mens den
pågældende var mindreårig, jf. præmis 82. hensynet til barnets interesser indebærer bl.a. en
forpligtelse til at gøre det lettere for barnet at blive reintegreret, jf. præmis 83. der er således
kun en begrænset adgang til udvisning, hvis der er tale om ikke-voldelig kriminalitet begået af
en mindreårig, jf. præmis 84, mens meget alvorlig voldelig kriminalitet omvendt kan retfær-
diggøre udvisning, jf. præmis 85.
t kom som nævnt til danmark som 7-årig, og han er opvokset her i landet. der skal derfor
meget tungtvejende grunde til at udvise ham.
han er som nævnt idømt en fællesstraf af fængsel på 1 år, hvori indgår en betinget dom af
fængsel i 10 måneder. han begik hovedparten af de strafbare forhold, som den betingede dom
angår, herunder et røveri, mens han var mindreårig. dette skal der som anført foran tages
særligt hensyn til, selv om t i mellemtiden er blevet voksen.
de nu pådømte forhold er verbale trusler og simpel vold samt forsøg herpå over for ansatte på
den institution, hvor han tidligere har boet. t var fyldt 18 år, da kriminaliteten blev begået.
der er tale om personfarlig kriminalitet, men kriminaliteten har efter det oplyste ikke medført
skader af betydning.
t har efter at have fået ophold i danmark kun en enkelt gang været i irak. hans mor og søster
bor i irak, ligesom han har fjernere slægtninge i landet. han har dog for tiden ingen kontakt til
nogen af disse. det må lægges til grund, at han taler noget arabisk, men han kan ikke skrive
sproget. han har således tilknytning til irak ud over statsborgerskabet.
bortset fra et år i irak har han haft hele sin skolegang her i landet. han taler og skriver dansk
og er begyndt på en uddannelse her i landet, hvor han har boet i langt over halvdelen af sit liv.
han må således anses for at have en stærk tilknytning til danmark. dette gælder, selv om han
ikke længere har nær familie her i landet, fordi hans far er flyttet til sverige.
efter en samlet bedømmelse af alle ovennævnte forhold finder højesteret, at udvisning af t
vil udgøre et uproportionalt indgreb i hans ret til privatliv og således være i strid med artikel 8
                                                - 5 -
i den europæiske menneskerettighedskonvention. t frifindes derfor for påstanden om udvis-
ning, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2.
det følger af udlændingelovens § 24 b, stk. 1, at en udlænding skal udvises betinget, hvis der
ikke er grundlag for at udvise den pågældende efter §§ 22-24, fordi dette vil være i strid med
danmarks internationale forpligtelser, jf. § 26, stk. 2.
højesteret ændrer herefter landsrettens dom, således at t udvises betinget. prøvetiden udløber
2 år efter løsladelse fra afsoning af straffen på fængsel i 1 år.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom ændres, således at t udvises af danmark betinget på vilkår, at han i en prø-
vetid, der udløber 2 år efter løsladelse, ikke begår strafbart forhold, som kan give anledning til
udvisning efter udlændingelovens §§ 22-24.
i øvrigt stadfæstes landsrettens dom.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsret og højesteret.
