                       højesterets kendelse
                         afsagt torsdag den 31. august 2017
sag 14/2017
a
(advokat jan presfeldt)
mod
b
(advokat mathias steinø)
i tidligere instans er afsagt kendelse af østre landsrets 4. afdeling den 31. august 2016.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: vibeke rønne, jens peter christensen og kristian
korfits nielsen.
påstande
kærende, a, har principalt nedlagt påstand om, at b pålægges at stille sikkerhed med et beløb
på mindst 603.750 kr. for de sagsomkostninger, som selskabet måtte blive pålagt at betale til
ham, subsidiært at selskabet skal stille sikkerhed for et mindre beløb. a har mere subsidiært
nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til landsretten med henblik på fastsættelse af sikker-
hedsstillelse for sagsomkostningerne for by- og landsret, og mest subsidiært at sagen hjemvi-
ses til landsretten med henblik på fastsættelse af sikkerhedsstillelse for sagsomkostningerne
for by- eller landsret.
indkærede, b, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
b, der har hjemsted på marshalløerne, anlagde den 22. maj 2013 sag mod a ved retten i
lyngby. selskabet gjorde gældende, at a, som direktør i c trading aps, der gik konkurs den
                                               - 2 -
20. april 2012, havde pådraget sig et erstatningsansvar over for selskabet og påstod sig til-
kendt 1.357.068,63 usd.
a anmodede ikke under byretssagen om, at b skulle stille sikkerhed for de sagsomkostninger,
som han måtte blive tilkendt.
ved dom af 14. april 2016 frifandt byretten a og tilkendte ham 301.875 kr. i sagsomkostnin-
ger.
b ankede dommen til landsretten, og a fremsatte herefter i sit ankesvarskrift anmodning om,
at selskabet i medfør af retsplejelovens § 321 blev pålagt at stille sikkerhed for de sagsom-
kostninger, som selskabet måtte blive pålagt at betale til ham, hvis selskabet taber sagen.
landsretten har ved den påkærede kendelse afslået as anmodning.
anbringender
a har anført bl.a., at formålet med retsplejelovens § 321, stk. 1, er at sikre, at en sagsøgt via
sikkerhedsstillelse kan opnå en nem og omkostningsfri dækning af tilkendte sagsomkostnin-
ger, når sagsøgeren er hjemmehørende uden for det europæiske økonomiske samarbejdsom-
råde. efter ordlyden og placeringen af § 321 gælder bestemmelsen umiddelbart ved behand-
ling af sager i 1. instans, men bestemmelsen bør ligeledes gælde i ankesager. der er ingen
saglig begrundelse for, at indstævnte ikke skal have samme adgang til at fremsætte krav om
sikkerhedsstillelse under en ankesag uafhængigt af, om der er anmodet om sikkerhedsstillelse
i 1. instans. dette understøttes af, at ankesagen i relation til sagsomkostninger anses for en
selvstændig sag. hensynet til indstævnte er, hvor der foreligger en frifindende dom med til-
kendelse af sagsomkostninger, større og mere velbegrundet end i 1. instanssager, hvor parter-
nes påstande og anbringender endnu ikke har været undergivet en retlig prøvelse. når henses
til formålet med og hensynet bag § 321, stk. 1, bør indstævntes adgang til under ankesagen at
anmode om sikkerhedsstillelse omfatte sagsomkostningerne for både byret og landsret. der
foreligger en frifindende dom afsagt af tre dommere med tilkendelse af sagsomkostninger for
byretten, hvilket skaber en formodning for, at sikkerhedsstillelsen bliver aktuel. der er ikke
noget hensyn at tage til b, idet det er kommet selskabet til gode, at sikkerhedsstillelse for
sagsomkostninger i byretten er blevet udskudt til ankesagen.
                                                  - 3 -
b har anført bl.a., at det i forarbejderne til retsplejelovens § 321, stk. 1, er forudsat, at be-
stemmelsen finder tilsvarende anvendelse under en ankesag. det kan dog ikke heraf udledes,
at der under en ankesag skal indrømmes den indstævnte, som var sagsøgt i 1. instans, en ny
mulighed og ny frist til at fremsætte anmodning om sikkerhedsstillelse, når anmodningen ikke
blev fremsat inden for fristen for 1. instans. retspraksis på området viser, at en appellant ale-
ne kan pålægges at stille sikkerhed for sagsomkostninger ved ankeinstansen, hvis der har væ-
ret fremsat rettidig anmodning om sikkerhedsstillelse for 1. instansen. retspraksis viser desu-
den, at bestemmelsen heller ikke i andre tilfælde fortolkes på en måde, hvorved indstævnte
gives en udvidet adgang til sikkerhedsstillelse i anken. parter i danske retssager har generelt,
og parterne i denne sag har specifikt, haft mulighed for at indrette sig i henhold til retsstillin-
gen. as anmodning om sikkerhedsstillelse er først fremsat i ankesvarskriftet for landsretten,
og den er derfor ikke fremsat rettidigt. hvis højesteret imidlertid måtte finde, at der skal stil-
les sikkerhed for sagsomkostninger, bør spørgsmålet hjemvises til landsretten, der alene bør
fastsætte sikkerhedsstillelse for landsretten.
retsgrundlag
retsplejelovens § 321, stk. 1, lyder:
       ”en sagsøger, der ikke har bopæl eller hjemsted i det europæiske økonomiske samar-
       bejdsområde, skal efter sagsøgtes anmodning stille sikkerhed for de sagsomkostninger,
       som sagsøgeren kan blive pålagt at betale til sagsøgte. sagsøgtes anmodning skal frem-
       sættes i svarskriftet eller i det i § 352, stk. 3, omhandlede retsmøde. sikkerhedens art og
       størrelse fastsættes af retten, der tillige kan fritage for sikkerhedsstillelse, hvis særlige
       grunde taler for det. stilles sikkerheden ikke, afvises sagen.”
bestemmelsens 1. pkt. er affattet ved lov nr. 554 af 24. juni 2005 om ændring af bl.a. retsple-
jeloven. i de almindelige bemærkninger til lovforslaget hedder det bl.a. (folketingstidende
2004-05, 2. samling, tillæg a, lovforslag nr. l 132, s. 5520):
       ”lovforslaget bygger på de dele af retsplejerådets betænkning nr. 1436/2004 om re-
       form af den civile retspleje iii (adgang til domstolene) (herefter ”betænkningen”), som
       angår sagsomkostninger, retshjælp, fri proces og retshjælpsforsikring, og svarer i det
       væsentlige til retsplejerådets lovudkast.”
                                                 - 4 -
af bemærkningerne til lovforslagets § 321 fremgår bl.a. (s. 5556):
      ”til § 321
      bestemmelsen indeholder regler om sikkerhedsstillelse for sagsomkostninger. bestem-
      melsen svarer til den gældende § 323, men er på en række punkter ændret i forhold her-
      til, jf. nærmere nedenfor.
      …
      det foreslås, at sagsøgtes anmodning om sikkerhedsstillelse skal fremsættes i svarskrif-
      tet eller, hvis sagen ikke forberedes skriftligt, i det 1. retsmøde under forberedelsen.
      dette er i forhold til den gældende § 323, der bruger udtrykket ”første tægtedag”, først
      og fremmest udtryk for en sproglig modernisering.
      …
      der henvises i øvrigt til betænkningen side 307-309.”
i retsplejerådets betænkning nr. 1436/2004 om reform af den civile retspleje iii (adgang til
domstolene), kap. 4, pkt. 2.3.6., s. 120, er anført bl.a.:
      ”retsplejelovens § 323 finder tilsvarende anvendelse under anke iværksat af en af de
      nævnte udenlandske sagsøgere. bestemmelsen kan formentlig også anvendes, hvor en
      sådan udlænding sagsøges og senere anker og under anken nedlægger nye påstande,
      men ikke hvis den pågældende blot gentager sine påstande fra første instans, jf. herved
      ufr 1989.189 h.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om b som sagsøger under byretssagen og nu som appellant i medfør af retspleje-
lovens § 321, stk. 1, skal stille sikkerhed for de sagsomkostninger, som selskabet måtte blive
pålagt ved ankesagens afgørelse. a har ikke fremsat anmodning om sikkerhedsstillelse for
byretten, men har fremsat en sådan anmodning i sit ankesvarskrift.
af § 321, stk. 1, 1. pkt., følger, at en sagsøger, der ikke har hjemsted i det europæiske øko-
nomiske samarbejdsområde, efter sagsøgtes anmodning skal stille sikkerhed for de sagsom-
kostninger, som sagsøgeren kan blive pålagt at betale til sagsøgte. sagsøgtes anmodning skal
fremsættes i svarskriftet eller i det i § 352, stk. 3, omhandlede retsmøde, jf. stk. 1, 2. pkt.
formålet med § 321, stk. 1, er at sikre betaling af tilkendte sagsomkostninger til den sagsøgte,
der er stævnet af en udenlandsk sagsøger, og som vil kunne have vanskeligt ved at inddrive
sagsomkostningerne i udlandet. § 321, stk. 1, er efter forarbejderne forudsat at finde tilsvaren-
                                              - 5 -
de anvendelse under anke iværksat af en udenlandsk sagsøger. det er ikke efter forarbejderne
en betingelse for anvendelse af § 321, stk. 1, under en ankesag, at indstævnte under 1. instans-
sagen som sagsøgt har fremsat anmodning om sikkerhedsstillelse. højesteret finder på denne
baggrund, at et sådant krav ikke kan stilles efter § 321, stk. 1, jf. herved også højesterets ken-
delse af 1. april 1960 (ufr 1960.494/2). sikkerhedsstillelsen fastsættes af ankeinstansen og
omfatter, som det fremgår af højesteretskendelsen, kun eventuelle sagsomkostninger ved an-
kesagens behandling.
efter det anførte tager højesteret as mest subsidiære påstand til følge, således at landsrettens
kendelse ophæves, og sagen hjemvises til landsretten med henblik på fastsættelse af den sik-
kerhed, som b skal stille for sagsomkostningerne ved ankesagens behandling.
                                      thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til landsretten til fastsættelse af den sik-
kerhed, som b skal stille for sagsomkostningerne ved ankesagens behandling.
i kæremålsomkostninger for højesteret skal b betale 6.000 kr. til a. det idømte beløb skal
betales inden 14 dage efter denne højesteretskendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens
§ 8 a.
kæreafgiften tilbagebetales.
