                             højesterets dom
                            afsagt torsdag den 2. juni 2016
sag 236/2014
boet efter a (tidligere a)
(advokat hans sønderby christensen)
mod
transportministeriet
(kammeradvokaten ved advokat sune fugleholm)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 14. afdeling den 31. oktober 2014.
i pådømmelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, hanne schmidt og oliver
talevski.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, boet efter a, har nedlagt påstand om, at sagen fortsættes ved højesteret, og har
for højesteret nedlagt påstand om, at indstævnte, transportministeriet, i forhold til a skal
anerkende, at kravet om påførsel af ”a” på postkasse ud mod x-vej er ulovligt.
transportministeriet har påstået afvisning, subsidiært stadfæstelse.
sagsfremstilling
østre landsret afsagde dom i sagen den 31. oktober 2014. landsretten gav ikke a medhold,
men afviste to påstande og frifandt transportministeriet for de to øvrige påstande.
landsrettens begrundelse var sålydende:
                                          - 2 -
”as principale og mere subsidiære påstande er – i modsætning til den subsidiære og
mest subsidiære påstand – formuleret helt generelt og uden relation til eller sammen-
hæng med as situation og forhold. landsretten finder på den baggrund, at a ikke har
fornøden retlig interesse i at få disse påstande påkendt. landsretten afviser derfor as
principale og mere subsidiære påstande.
efter ordlyden af bilag 1 til bekendtgørelse nr. 727 af 24. juni 2011 om postbefordring
og postvirksomheder finder landsretten, at det alene er et krav, at den enkelte brevkasse
skal være forsynet med navneskilt eller lignende med oplysning om postmodtagerens
efternavn.
det følger af artikel 51, stk. 1, i eu’s charter om grundlæggende rettigheder, at chartrets
bestemmelser udelukkende er rettet til medlemsstaterne, når de gennemfører eu-retten.
det følger af eu-domstolens praksis, herunder navnlig dom af 26. februar 2013 i
fransson-sagen (c-617/10), at de grundlæggende rettigheder i chartret kan anvendes i
alle situationer, der reguleres af eu-retten, men ikke uden for sådanne situationer
(præmis 19). eu-domstolen har i sin dom af 6. marts 2014 i siragusa-sagen (sag c-
206/13) endvidere udtalt, at begrebet ”gennemførelse af eu-retten” kræver, at der fore-
ligger en vis grad af tilstrækkelig tilknytning, som går ud over den beslægtethed, der
måtte findes mellem de omhandlede områder, eller den indirekte virkning, som et om-
råde kan have på et andet (præmis 24). i samme sag har eu-domstolen udtalt (præmis
25), at for at afgøre, om en national lovgivning henhører under gennemførelsen af eu-
retten som omhandlet i chartrets artikel 51, skal der bl.a. foretages en efterprøvelse af,
om de pågældende nationale bestemmelser har til formål at gennemføre en eu-retlig
bestemmelse, disse bestemmelsers karakter, og om de forfølger andre formål end dem,
der er omfattet af eu-retten, selv om de indirekte vil kunne påvirke disse formål, samt
om der foreligger specifikke eu-retlige bestemmelser på området, eller som kan på-
virke den.
kravet om, at brevkasser skal forsynes med navneskilt, var også gældende forud for
vedtagelsen af lov nr. 1536 af 21. december 2010 (postloven), hvorved der skete im-
plementering af direktiv 2008/6/ef af 20. februar 2008 (3. postdirektiv). dette krav
fremgik således af bilag 1 til bekendtgørelse nr. 1313 af 14. december 2004, der fortsat
var gældende på tidspunktet for vedtagelsen af postloven og som der henvises til i for-
arbejderne til postloven.
postdirektiverne, der har karakter af liberaliseringsdirektiver og navnlig har til formål at
regulere postbefordringspligten, indeholder ikke bestemmelser om navneskilt på brev-
kasser eller om brevkassers placering på den enkelte postmodtagers adresse.
formålet med kravet om, at brevkasser skal forsynes med navneskilt kan herefter ikke
antages at have været at gennemføre en eu-retlig bestemmelse, men må i overens-
stemmelse med per fuglsangs forklaring og trafikstyrelsens brev af 19. januar 2012
antages at have til formål at skabe størst mulighed sikkerhed for, at breve bliver afleve-
ret til rette adressat. dette formål er et andet end dem, der er omfattet af eu-retten, her-
under postdirektiverne og direktiv 95/46/ef af 24. oktober 1995 (persondatadirektivet).
                                               - 3 -
      på denne baggrund finder landsretten, at det i bilag 1 (punkt 1) til bekendtgørelse nr.
      727 af 24. juni 2011 om postbefordring og postvirksomheder indeholdte krav om nav-
      neskilt på brevkasser, ikke er fastsat som led i gennemførelse af eu-retten, hvorfor
      chartret om grundlæggende rettigheder ikke finder anvendelse. landsretten bemærker,
      at det forhold, at det med vedtagelsen af postloven blev et krav, at alle postmodtagere
      uanset boligens opførelsestidspunkt, skal have brevkassen med navneskilt placeret i
      skel, ikke kan føre til andet resultat.
      det af a anførte om eu-rettens proportionalitetsprincip kan heller ikke føre til, at han
      gives medhold.
      spørgsmålet er herefter alene, om kravet om navneskilt på brevkassen udgør en kræn-
      kelse af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention om retten til respekt
      for privatliv og familieliv.
      en persons navn tjener til personlig identifikation og som sammenkædning med en be-
      stemt familie og vedrører derfor en persons ret til privatliv og familieliv, som er be-
      skyttet af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
      a har gjort gældende, at kravet om, at han anfører sit efternavn på sin brevkasse, giver
      andre mulighed for at finde frem til ham, selvom han har adresse- og navnebeskyttelse
      og ikke står i den lokale vejviser. der er imidlertid ikke oplyst noget nærmere om den
      mulige betydning for a af denne mulighed.
      landsretten finder på denne baggrund, at pligten til at oplyse efternavn på brevkassen
      ikke har en sådan intensitet og konkretisering i forhold til a, at der er tale om et indgreb
      i as beskyttede ret til privatliv og familieliv efter artikel 8 i den europæiske menneske-
      rettighedskonvention.
      herefter frifinder landsretten transportministeriet for as subsidiære og mest subsidiære
      påstande.
      a skal betale sagsomkostninger for landsretten til transportministeriet med 40.000 kr.
      beløbet omfatter udgift til advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen heraf er der ud
      over sagens værdi taget hensyn til sagens omfang og varighed, herunder at der har været
      gennemført mundtlig forhandling af spørgsmålet om præjudiciel forelæggelse for eu-
      domstolen.”
a ankede landsrettens dom til højesteret, hvor sagen blev udtaget til skriftlig behandling.
a nedlagde for højesteret påstand om, at transportministeriet skal anerkende i forhold til
appellanten, at kravet om påførsel af ”a” på postkasse ud mod x-vej er ulovlig.
transportministeriet nedlagde påstand om stadfæstelse af landsrettens dom.
                                               - 4 -
efter at højesteret den 2. februar 2016 havde meddelt parterne, at sagen var optaget til dom,
konstaterede højesteret forud for højesterets videre behandling af sagen, at a var afgået ved
døden den 8. januar 2016.
højesteret anmodede herefter advokaterne i sagen om bemærkninger til sagens videre be-
handling.
boet efter a ved advokat hans sønderby christensen meddelte ved mail af 7. marts 2016, at
boet havde valgt at indtræde i sagen, mens transportministeriet protesterede mod boets ind-
træden.
anbringender
boet efter a har til støtte for sin påstand om, at sagen fortsættes ved højesteret, gjort gæl-
dende, at bestemmelsen i bekendtgørelse nr. 727 af 24. juni 2011, jf. bilag 1, gælder enhver,
fysiske som juridiske personer, og således også boer. boet har derfor samme retlige interesse
som afdøde, hvorfor sagen ikke bør afvises.
til støtte for anerkendelsespåstanden har boet efter a gjort gældende bl.a., at den omtvistede
betingelse for postomdeling – skiltning med as navn på en postkasse ud til offentlig vej – på
uproportional måde gør indgreb i hans eu-beskyttede krav på effektiv postomdeling og ret til
beskyttelse af personoplysninger.
den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder finder anvendelse. chartret
skal efterleves, når en national lovgivning falder ind under eu-rettens anvendelsesområde.
det er et formål ifølge postdirektivet at sikre a kvalificeret postomdeling mindst fem dage om
ugen.
parterne er enige om, at en persons navn, herunder dennes efternavn, er en personhenførbar
oplysning (personoplysning) som defineret i persondatalovens § 3. offentlig skiltning med en
persons navn ud for dennes parcel er således egnet til at knytte adresse til person. ifølge de
gældende regler skal a, der havde navne- og adressebeskyttelse, som minimum påføre nav-
nene aa og aa på sin postkasse ud til vejen. der findes kun én person i danmark med disse
navne. skiltningen medfører dermed, at personhenførbare oplysninger blotlægges. loven til-
                                                - 5 -
sidesætter således as krav på navne- og adressebeskyttelse og udgør derfor utvivlsomt et ind-
greb i hans beskyttede rettigheder.
ifølge eu-domstolens faste praksis kan indgreb i en persons personoplysninger alene ske
inden for rammerne af det strengt nødvendige. transportministeriet har ikke løftet sin bevis-
byrde for, at indgrebet er strengt nødvendigt.
ideelle rettigheder omfatter bl.a. retten til eget navn samt retten til respekt for privatlivets fred
og skal ikke begrundes af den enkelte. indgrebet begrundes med en mere rentabel drift hos
postvirksomheden. imidlertid kan økonomiske hensyn ikke begrunde indgreb i ideelle rettig-
heder, og udgiften ville, såfremt den blev væltet over på a, bevirke et gebyr af så beskeden
størrelse, at det ikke kunne betale sig at opkræve det på grund af den dermed forbundne ad-
ministration.
det ville være muligt uden ekstraomkostninger eller uden nye procedurer at indføre en ligeså
velegnet metode til at sikre omdelingskvaliteten med væsentligt mindre indgribende foran-
staltninger.
transportministeriet har gjort gældende bl.a., at sagen ikke angår spørgsmål, der berører boet,
og at boet derfor ikke har fornøden retlig interesse i sagens udfald. sagen bør derfor afvises.
boet efter a har ikke retlig interesse i en sag, der drejer sig om et krav om påførsel af nu af-
døde as navn ”a” på postkassen. en afgørelse af denne påstand vil således ikke have betyd-
ning for behandlingen af boet eller boets retsstilling i øvrigt.
for så vidt angår det materielle spørgsmål har transportministeriet gjort gældende bl.a., at as
krav ikke er beskyttet efter den europæiske menneskerettighedskonvention artikel 8. det
følger af den europæiske menneskerettigheds domstols praksis, at der er en nedre bagatel-
grænse for, hvad der må anses for rettighedsindgreb, således at rettighederne ikke udvandes.
dette gælder navnlig i forhold til den generelle regulering, som er nødvendig for at samfundet
kan fungere, og som kun har en beskeden berøring med individets privatliv.
måtte retten finde, at reguleringen af brevkasser udgør et indgreb i en rettighed, der nyder
beskyttelse efter emrk artikel 8, gøres det gældende, at reguleringen er lovlig efter emrk
                                                - 6 -
artikel 8, idet indgrebet har hjemmel, forfølger lovlige hensyn og er nødvendigt i et demokra-
tisk samfund. kravet om at skulle forsyne brevkassen med efternavn og flytte den ud til skel
har klar hjemmel i postloven. endvidere er reguleringen nødvendig og proportional.
reglerne om opstilling af brevkasse påført efternavn ved skel er rene nationale regler. de
gennemfører ikke eu-retlig regulering og har heller ikke i øvrigt tilknytning til forhold, som
eu-retten tilsigter at regulere. den europæiske unions charter om grundlæggende rettighe-
der finder kun anvendelse på regler udstedt af danske myndigheder, som falder inden for eu-
rettens anvendelsesområde. handler myndighederne derimod på grundlag af nationale regler,
som ikke har nogen tilknytning til eu-retten, har de ikke pligt til at overholde charteret.
landsretten har ved kendelse af 4. september 2013 fastslået, at charteret ikke finder anven-
delse i denne sag. under alle omstændigheder er der ikke sket en krænkelse af grundrettighe-
derne i charteret, eftersom der ikke er sket en krænkelse af emrk artikel 8.
selv hvis retten måtte finde, at postdirektivet indeholder regler af betydning for nærværende
sag, er direktivets regler utvivlsomt overholdt. det bærende hensyn bag kravet om at flytte
brevkasserne ud i skel er, at danmark også fremover skal kunne opfylde befordringspligten.
kravet om navn på brevkasser er endvidere nødvendigt for at sikre posthemmeligheden, idet
det minimerer risikoen for, at forsendelser bliver omdelt til den forkerte person eller virksom-
hed, og hensynet til brevhemmeligheden er netop et af de saglige hensyn, som medlemssta-
terne skal sikre bliver varetaget i forbindelse med befordringspligten.
der er kun pligt til at påføre efternavn på brevkassen, ikke mellemnavn. derfor har a alene
pligt til at påføre navnet ”aa”.
retsgrundlag
dødsboskiftelovens § 107, der findes i dødsboskiftelovens kapitel 30 om retssager ved de
almindelige domstole, har følgende ordlyd:
       ”§ 107. havde afdøde anlagt retssag om krav, som nu tilkommer boet, kan boet ved en
       erklæring til retten indtræde i afdødes sted.
          stk. 2. oplyses det under sagen, at sagsøgeren er død, og har boet ikke givet møde,
       udsættes sagen, og boet underrettes. er der ikke truffet beslutning om boets behand-
       lingsmåde, underrettes skifteretten.”
                                                - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår nu afdøde as anke af en dom afsagt af østre landsret den 31.
oktober 2014 i en sag anlagt af a mod transportministeriet vedrørende spørgsmålet, om det
er i strid med den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder eller med den
europæiske menneskerettighedskonvention at stille krav om, at en brevkasse, der skal være
opstillet i skel, skal være forsynet med oplysning om postmodtagerens navn. ved dommen
afviste landsretten to af as påstande og frifandt i øvrigt transportministeriet.
for højesteret nedlagde nu afdøde a påstand om, at transportministeriet skal anerkende i for-
hold til a, at kravet om påførsel af "a" på postkasse ud mod x-vej er ulovligt.
a afgik den 8. januar 2016 ved døden, og boet efter ham har den 7. marts 2016 afgivet erklæ-
ring til højesteret om, at boet er indtrådt i ankesagen, jf. dødsboskiftelovens § 107, stk. 1.
ifølge denne bestemmelse kan boet ved en erklæring til retten indtræde i afdødes sted, hvis
afdøde havde anlagt retssag om krav, som nu tilkommer boet.
sagen angår efter nu afdøde as påstand, om hans navn "a" skal være påført en postkasse ud
mod x-vej. der er ikke oplyst forhold, der indebærer, at afdødes påstand angår retskrav, som
nu tilkommer boet efter ham. boet kan herefter ikke indtræde i afdøde as sted i den forelig-
gende sag.
højesteret tager herefter transportministeriets påstand om afvisning til følge.
                                      thi kendes for ret:
ankesagen afvises.
i sagsomkostninger for højesteret skal boet efter a betale 25.000 kr. til transportministeriet.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.
