                      højesterets kendelse
                      afsagt torsdag den 29. november 2012
sag 106/2012
a under konkurs
ved kurator advokat jan poulsen
mod
b
(advokat hanne bruun jacobsen)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af skifteretten i aalborg den 10. november 2011 og af
vestre landsrets 2. afdeling den 16. december 2011.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne og hanne
schmidt.
påstande
kærende, a under konkurs ved kurator advokat jan poulsen, har nedlagt påstand om, at
vestre landsrets kendelse af 16. december 2011 ophæves, og sagen hjemvises til fortsat bo-
behandling ved skifteretten i aalborg, subsidiært at sagen hjemvises til fortsat behandling ved
vestre landsret.
indkærede, b, har nedlagt påstand om stadfæstelse, subsidiært at vestre landsrets kendelse
ophæves, og sagen hjemvises til vestre landsret til fortsat behandling.
anbringender
a under konkurs ved kurator advokat jan poulsen har anført, at skifterettens kendelse er i
overensstemmelse med den juridiske teori og praksis, hvorefter et krav, der ikke endeligt er
fastslået ved dom eller forlig, kan danne grundlag for afsigelse af konkursdekret, når kravet er
tilstrækkeligt klart. det er forudsat i lovgivningen, at et konkursbo har samme status som an-
                                                - 2 -
dre kreditorer. et konkursdekret kan – også for et konkursbo – være eneste mulighed for at
opnå sikkerhed for et krav og for i øvrigt at forhindre forrykkende og forringende dispositio-
ner. det er forudsat, at skifteretten i forbindelse med fordringsprøvelse kan tage stilling til den
fordring, der dannede grundlag for et konkursdekret. det er med spinkel hjemmel, at lands-
retten under henvisning til konkurslovens § 135 ophæver konkursdekretet.
overdragelse af en kostbar lystyacht fra fallenten, a, til samleveren, b, har karakter af en pro-
formadisposition og er dermed en særlig klar gavedisposition omfattet af konkurslovens § 64.
omstødelseskravet kan derfor danne grundlag for afsigelse af konkursdekret.
landsrettens kendelse må læses således, at der herved er taget stilling til konkursbetingel-
serne. hvis højesteret finder, at landsretten ikke har taget stilling til betingelserne for at tage
bs bo under konkursbehandling, påstås sagen hjemvist til landsretten til fortsat behandling.
b har anført, at sager anlagt af et konkursbo skal anlægges ved de almindelige domstole, jf.
konkurslovens § 135 og forarbejderne hertil. det betyder, at skifteretten ikke er kompetent til
at pådømme sager anlagt af et konkursbo. skifteretten bliver ikke kompetent ved et konkurs-
bos indgivelse af en konkursbegæring som alternativ til at anlægge en sag ved de almindelig
domstole. skifteretten er alene kompetent i sager anlagt af et konkursbo, såfremt parterne har
indgået udtrykkelig aftale herom, hvilket parterne i den foreliggende sag ikke har. helt åben-
lyse grunde taler for denne retstilstand. skifteretten kan ellers bringes i en situation, hvor den
skal forholde sig til, hvorvidt kurator har handlet korrekt i forbindelse med en omstødelses-
sag. har skifteretten i samme sag anset sig for kompetent til at behandle sagen, anlagt af ku-
rator på vegne af konkursboet, er der risiko for en habilitetskonflikt og fallentens retssikker-
hed er dermed i fare.
b bestrider i øvrigt, at fordringen har tilstrækkelig klarhed til at kunne danne grundlag for
afsigelse af konkursdekret. der er ikke tale om en omstødelig disposition, allerede fordi båden
blev overdraget til markedspris, og hun er ikke nærtstående med a.
sagsfremstilling
den 14. september 2011 blev a erklæret konkurs. under konkursboets behandling blev kura-
tor opmærksom på en mulig omstødelig disposition vedrørende en overdragelse af en motor-
                                                - 3 -
båd (storebro) fra a til b, som efter kurators opfattelse på tidspunktet for overdragelsen var
as samlever og dermed nærtstående.
kurator indgav den 3. oktober 2011 konkursbegæring mod b under henvisning til den omstø-
delige disposition.
b bestred ved behandlingen af konkursbegæringen den 7. november 2011, at der var grundlag
for at afsige konkursdekret. hun anførte, at hun havde betalt for båden, og at hun ikke var
nærtstående til a på tidspunktet for overdragelsen. subsidiært anførte hun, at kravet ikke
kunne danne grundlag for afsigelse af konkursdekret, da kravet ikke var tilstrækkelig klart,
ligesom hun ikke var insolvent.
skifteretten i ålborg afsagde den 10. november 2011 konkursdekret over b med følgende
begrundelse:
       ”skifteretten lægger til grund, at båden president må antages at have en værdi svarende
       til den værdiansættelse, som skete ved byttehandlen med båden storebro, som gik over
       til poul spangsberg. i sommeren 2009 havde storebro været til salg for en pris af kr.
       1.400.000. prisen blev senere nedsat til ca. kr. 1.300.000. der er ikke grundlag for at
       antage, at båden skulle være faldet i værdi til omkring kr. 600.000 på tidspunktet, hvor
       a overdrager den til b. der er derfor tale om et væsentligt gavemoment. der må i øvrigt
       stilles spørgsmål, om købesummen er berigtiget. forklaringen om betaling for udført
       arbejde på mere end kr. 250.000 er ikke tilstrækkelig bestyrket. anvendelsen af den an-
       givelige betaling på kr. 350.000 kontant til a kan efter oplysningerne i as konkursbo
       ikke henføres til andet end ubestyrkede oplysninger om en angivelig betaling til ubeha-
       gelige personer eller ludomani. det må derfor anses for uafklaret, om der er betalt det
       angivne beløb til a og i bekræftende fald, hvad der er blevet af beløbet. skifteretten fin-
       der det godtgjort, at der foreligger et gavemoment i størrelsesordenen i hvert fald kr.
       600.000 – 700.000 og muligt op til bådens fulde værdi under hensyntagen til de usæd-
       vanlige betalingsmidler samt den angivelige betaling af beløbet på kr. 350.000. efter en
       samlet bedømmelse af oplysningerne omkring forholdet mellem a og b, herunder det
       forhold, at a ikke har fast bopæl ifølge folkeregistret, finder skifteretten, at b må anses
       som nærtstående i henhold til konkurslovens § 2, nr. 1. rekvirentens krav har derfor i
       medfør af konkurslovens § 64, jf. § 2, en sådan klarhed, at det kan danne grundlag for
       konkurs. dog finder skifteretten, at afsigelse af konkursdekret skal betinges af sikker-
       hedsstillelse i medfør af konkurslovens § 28, stk. 3 med kr. 100.000. efter oplysnin-
       gerne om bs formue- og indtægtsforhold findes det godtgjort, at hun ikke vil kunne be-
       tale rekvirentens krav, og at hendes betalingsudygtighed ikke blot er forbigående, jf.
       konkurslovens § 17.”
landsretten afviste den 16. december 2011 konkursbegæringen og ophævede det afsagte kon-
kursdekret med følgende begrundelse:
                                                - 4 -
       ”det krav, som konkursboet gør gældende mod b, er et omstødelseskrav, jf. konkurslo-
       vens kapitel 8. et sådant krav skal efter konkurslovens § 135 gøres gældende under en
       retssag ved de almindelige domstole, der rejses af kurator på boets vegne, med mindre
       parterne vedtager andet, jf. herved konkurslovens § 242, stk. 1.
       b bestrider, at betingelserne for omstødelse er opfyldt. hvis der tages stilling til hendes
       indsigelser i forbindelse med indgivelse af konkursbegæring mod hende og senere i for-
       bindelse med fordringsprøvelsen i hendes eventuelle konkursbo, bliver det skifteretten,
       der tager stilling til omstødelseskravet, hvilket ikke er i overensstemmelse med kon-
       kurslovens § 135.
       landsretten bestemmer derfor, at konkursbegæringen skal afvises, og det afsagte kon-
       kursdekret ophæves.”
a anlagde herefter den 22. december 2011 omstødelsessag ved retten i aalborg og begærede
arrest i båden.
den 27. januar 2012 foretog fogedretten i aalborg arrest i en motorbåd, president. justifikati-
onssagen er kumuleret med omstødelsessagen.
retsgrundlag
konkurslovens § 135 bygger på et forslag i betænkning nr. 606/71 om konkurs og tvangsak-
kord. i bemærkningerne til lovudkastets § 130, der svarer til lovens § 135, hedder det (s. 221-
222):
       ”retssager anlægges på boets vegne af kurator, som efter udkastet ikke behøver sam-
       tykke fra et eventuelt kreditorudvalg eller fra skiftesamlingen eller skifteretten.
       af formuleringen af § 196 fremgår, at skifteretten er kompetent for så vidt angår krav
       mod boet. krav, som rettes af boet mod andre, er derimod såvel efter udkastet som efter
       gældende ret sædvanligvis underlagt de almindelige domstole.
       udvalget har overvejet, hvorvidt man skulle foreslå en radikal udvidelse af skifterettens
       kompetence, således at denne skulle afgøre alle tvister, hvori boet var part. i nogle sager
       ville det være en fordel, at den dømmende ret besad et særligt kendskab til boets for-
       hold. bostyret ville undgå besvær ved møde for en ret, som måske befinder sig et andet
       sted i landet. det vil undertiden kunne være ret tilfældigt, om det bliver boet, som an-
       lægger sag, eller modparten, som gør krav gældende over for boet, i hvilket tilfælde
       skifteretten er kompetent. ofte vil sagen kunne siges at have en nærmere tilknytning til
       det sted, hvor bobehandlingen foregår, hvor fallentens formue afvikles og krav mod
       ham behandles, end til den sagsøgtes bopæl eller forretningssted. udvalget har dog ikke
       ment, at der er fuldt tilstrækkelig føje til at fravige den grundsætning, at sager føres dér,
                                                - 5 -
       hvor den sagsøgte part har sit hjemsted, når ikke selve sagens beskaffenhed giver den
       særlig tilknytning til et andet sted (de såkaldte undtagelsesværneting efter retsplejelo-
       vens §§ 240-44). derimod har man anset det for ubetænkeligt at give parterne, d.v.s. på
       den ene side bostyret eller eventuelt en enkelt kreditor eller skyldneren, jfr. § 132 og §
       133, og på den anden side den, mod hvem kravet rejses, adgang til at vedtage, at sagen
       behandles for skifteretten. dette vil af de ovenfor nævnte grunde være en praktisk regel,
       og den omstændighed, at parternes motiv til at begære skifteretsbehandling kan være
       ønske om at spare retsafgift, kan ikke med større vægt anføres imod reglen.
       når sagen skal anlægges ”ved de almindelige domstole”, ligger heri alene, at det ikke er
       skifteretten, som er kompetent. er sagen efter sin beskaffenhed en boligretssag, skal den
       selvsagt anlægges ved boligretten.”
højesterets begrundelse og resultat
efter konkurslovens § 242 prøver skifteretten om betingelserne i § 17 for at tage et bo under
konkursbehandling er opfyldt. skifteretten skal herunder prøve eventuelle indsigelser, som
skyldneren fremsætter vedrørende fordringens beståen.
hvis en indsigelse mod en konkursfordring har en sådan karakter, at en stillingtagen til indsi-
gelsen og dermed fordringen går ud over, hvad skifteretten kan prøve i forbindelse med afgø-
relsen om konkurs, er konsekvensen ikke, at skifteretten mister sin saglige kompetence, men
at konkursbegæringen ikke kan tages til følge.
as konkursbos anmodning om at tage bs bo under konkursbehandling støttes på, at hun har
modtaget en omstødelig gave, jf. konkurslovens § 64, og at boet derfor har et krav mod hende,
jf. § 75.
højesteret finder, at det forhold, at konkursbegæringen er fremsat af et konkursbo, og at kon-
kursboets krav støttes på en omstødelig disposition, ikke i sig selv kan medføre, at konkurs-
begæringen skal afvises. det bemærkes herved, at konkurslovens § 135 på baggrund af be-
stemmelsens forarbejder må antages at være indsat med henblik på at fastholde grundsætnin-
gen om, at sager som udgangspunkt skal føres dér, hvor den sagsøgte part har sit hjemting, og
at der med bestemmelsen alene tages stilling til, at den skifteret, hvor et bo verserer, ikke er
kompetent til at behandle krav rejst af boet, medmindre parterne vedtager andet. bestemmel-
sen kan derfor ikke antages at være til hinder for, at en skifteret efter reglerne i konkurslovens
kapitel 16, herunder § 133, prøver berettigelsen af et andet konkursbos omstødelseskrav.
                                                - 6 -
da landsretten har afvist konkursbegæringen under henvisning til kravets karakter af omstø-
delseskrav og således ikke taget stilling til, om konkursbetingelserne er til stede, tages parter-
nes samstemmende subsidiære påstande til følge.
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse og hjemviser sagen til fortsat behandling
ved landsretten.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse af 16. december 2011 ophæves, og sagen hjemvises til fortsat behand-
ling ved landsretten.
