dom
afsagt den 7. juli 2017 af østre landsrets 22. afdeling
(landsdommerne lene jensen, michael kistrup og camilla felbo (kst.)).
22. afd. nr. b-191-16:
1) a
2) b
(begge ved advokat michael s. wiisbye)
mod
tryg forsikring a/s
som mandatar for
1) c
2) d
(advokat jeanette løfberg)
frederiksberg rets dom af 13. januar 2016 (bs b-2456/2014) er anket af a og b med endelig
påstand om hjemvisning af sagen til fortsat behandling i byretten.
c og d har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
ved brev af 7. marts 2014 gjorde a og b et muligt erstatningsansvar gældende over for c og
d og vedlagde udkast til suspensionsaftale vedrørende forældelse.
det fremgår af sagsbehandlingsnotat af 11. marts 2014 fra tryg forsikring, at tryg forsik-
ring den 10. marts 2014 havde talt med a og bs daværende advokat og oplyst, at tryg
forsikring ikke ville indgå en suspensionsaftale.
                                               - 2 -
notatet blev fulgt op af e-mail af 8. juli 2014 til a og bs daværende advokat, hvor tryg
forsikring gjorde gældende, at et eventuelt krav var forældet, hvorfor forsikringsselskabet
fortsat ikke ønskede at indgå en suspensionsaftale.
ved e-mail af 22. december 2014 til retten på frederiksberg anmodede tryg forsikring
byretten om at notere, at selskabet var indtrådt som mandatar for c og d.
af rammeaftale mellem dansk ejendomsmæglerforening og tryg forsikring om ”kollektiv
ansvarsforsikring samt garantiforsikring for medlemmer af dansk ejendomsmæglerforening”
fremgår blandt andet:
”tryg hæfter direkte over for og betaler direkte til skadelidte. for skader, der overstiger dkk
35.000, opkræves selvrisiko herefter hos sikrede.”
af tryg forsikrings ”forsikringsbetingelser for kollektiv ansvarsforsikring og garantiforsik-
ring for medlemmer af dansk ejendomsmæglerforening” fremgår:
”…
2.            forsikringens omfang
2.1)          forsikringen dækker det erstatningsansvar, som sikrede ved ejendoms-
formidlingsvirksomhed fra kontor i danmark måtte ifalde for tab påført 3. mand i forbindelse
med formidling af ejendomme beliggende i danmark. i tillæg hertil dækker forsikringen det
erstatningsansvar, som sikrede ved ejendomsformidlingsvirksomhed måtte ifalde for skader
eller tab påført 3. mand, uanset hvor ejendommen er beliggende…
2.2)          forsikringen dækker med den særskilt herfor anførte forsikringssum endvidere
forbrugeres pengekrav mod sikrede i henhold til gældende dansk lovgivning for
ejendomsformidleres virksomhed (garantiforsikringen).
                                                - 3 -
2.3)           erstatningskrav (erstatningsansvar, jf. 2.1., og pengekrav, jf. 2.2), der omfattes
af denne forsikring, kan i henhold til lovgivningens bestemmelser herom gøres gældende
direkte mod forsikringsselskabet af en skadeligt forbruger.
…
10.            forhold ved skadetilfælde
10.1)          så snart sikrede får at vide eller må formode, at der vil blive rejst
erstatningskrav mod ham/hende, skal han/hun straks give forsikringsselskabet skriftlig
meddelelse herom. willis er bemyndiget til at modtage sådanne meddelelser på
forsikringsselskabets vegne. forsikringsselskabet træffer herefter bestemmelse om, hvorledes
sikredes interesser varetages.
…
10.3)          sikrede er ikke berettiget til at udbetale nogen erstatning eller anerkende nogen
erstatningspligt med bindende virkning for forsikringsselskabet, medmindre han/hun derved
kun opfylder sin retspligt.
…”
retsgrundlaget
det fremgår af forsikringsaftalelovens § 1, stk. 1, at forsikringsaftaleloven finder anvendelse
på forsikringsaftaler, der indgås med forsikringsaktieselskaber, gensidige forsikringssel-
skaber eller andre selskaber og institutioner, der driver forsikringsvirksomhed.
efter forsikringsaftalelovens § 29, stk. 1, forældes krav i anledning af forsikringsaftalen efter
reglerne i forældelsesloven, jf. dog stk. 2-6.
det fremgår af bestemmelsens stk. 5, 1. pkt., at hvis en skade inden forældelsesfristens udløb
er anmeldt til selskabet, indtræder forældelse af krav, som skaden giver anledning til, tidligst
1 år efter selskabets meddelelse om, at det helt eller delvis afviser kravet.
                                                - 4 -
bestemmelsen i forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, trådte i kraft den 1. januar 2008 i for-
bindelse med den generelle ændring af forældelsesreglerne.
det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget om ændringer af forskellige lovbestemmelser
om forældelse af fordringer m.v. (folketingstidende 2006-07, tillæg a, lovforslag nr. l 166, s.
5670) blandt andet:
”for så vidt angår spørgsmålet om afbrydelse af forældelsesfristen, har fal-udvalget
foreslået, at forældelsesfristen for krav mod et forsikringsselskab skal afbrydes allerede, når
kravet gøres gældende over for forsikringsselskabet. efter udvalgets forslag skal der være tale
om et konkretiseret krav, således at det ikke vil være tilstrækkeligt at anmelde
forsikringsbegivenheden til selskabet.
justitsministeriet er enig i, at forsikringsområdets karakter tilsiger en særlig nem adgang til
afbrydelse af forældelsen ved krav mod forsikringsselskaber i anledning af skader. det er
således ikke hensigtsmæssigt, at forsikringstagere og sikrede skal være opmærksomme på, at
der kan indtræde forældelse, mens en sag er under behandling ved et forsikringsselskab. det
er imidlertid justitsministeriets opfattelse, at det fristafbrydende tidspunkt bør fastlægges til
tidspunktet for anmeldelsen af skaden, der ligger til grund for kravet. dette tidspunkt vil efter
justitsministeriets opfattelse give anledning til færre tvivlsspørgsmål end tidspunktet for
fremsættelsen af et konkret krav. forsikringstageren eller den sikrede vil i mange tilfælde
først være i stand til at fremsætte et konkret krav mod forsikringsselskabet, når der er
foretaget nærmere undersøgelser, som i praksis ofte gennemføres af forsikringsselskabet.
justitsministeriet foreslår på den baggrund, at der indsættes en bestemmelse i
forsikringsaftaleloven, hvorved det fastlægges, at hvis en skade inden forældelsesfristens
udløb er anmeldt til selskabet, forældes krav som følge af skaden tidligst et år efter selskabets
meddelelse om, at det helt eller delvist afviser kravet. det indebærer, at afbrydelsen ikke
medfører, at der løber en helt ny forældelsesfrist, men blot at fordringshaveren sikres en frist
på mindst et år til at iværksætte en endelig afbrydelse, hvis forsikringsselskabet ikke
imødekommer kravet.”
                                                - 5 -
i bemærkningerne til forsikringsaftalelovens § 29 (folketingstidende 2006-07, tillæg a,
lovforslag nr. l 166, side 5694-5696) fremgår blandt andet:
”det foreslås, at krav i anledning af forsikringsaftalen som udgangspunkt forældes efter
reglerne i forældelsesloven, jf. stk. 1. »krav i anledning af forsikringsaftalen« omfatter alle
krav, der vedrører og/eller udspringer af aftalen. reglen har således et videre
anvendelsesområde end den gældende § 29, stk. 1, der alene omfatter krav, der er »grundede i
forsikringsaftalen«. den foreslåede regel omfatter også krav, der opstår i kraft af lovgivningen
og støttes på indholdet af forsikringsaftalen. som eksempel på krav, der opstår i kraft af
lovgivningen, kan nævnes skadelidtes krav mod ansvarsforsikringsselskabet efter
færdselslovens § 108, stk. 1.
der foreslås i stk. 2-6 en række undtagelser til stk. 1, hvorved forældelseslovens almindelige
regler fraviges.
…
det foreslås, at forældelsesfristen for så vidt angår krav mod et forsikringsselskab afbrydes
foreløbigt allerede på det tidspunkt, hvor skaden, der ligger til grund for kravet, anmeldes til
selskabet, jf. stk. 5, 1. pkt. det afgørende tidspunkt er tidspunktet, hvor anmeldelsen er
kommet frem til selskabet. der er tale om en udvidelse af adgangen til at afbryde forældelsen
foreløbigt i forhold til den foreslåede nye forældelseslovs generelle regler om foreløbig
afbrydelse. virkningen af afbrydelsen vil være, at forældelse tidligst indtræder ét år efter
selskabets meddelelse om, at kravet helt eller delvist afvises. i det omfang kravet kun afvises
delvist, gælder stk. 5, 1. pkt., for den afviste del.”
forklaringer
der er i landsretten afgivet forklaring af vidnet tine forst.
tine forst har forklaret blandt andet, at hun er advokat og arbejder i tryg forsikring i afde-
lingen for professionelt ansvar, hvor hun sammen med to andre advokater udelukkende
behandler ansvarsskadesager vedrørende professionelle rådgivere, herunder ejendomsmæg-
lere.
                                               - 6 -
tryg forsikring har indgået en forsikringsaftale med dansk ejendomsmæglerforening. af-
talen indebærer, at tryg forsikring rådgiver ejendomsmæglerne og varetager sagerne for
dem.
ved modtagelse af en anmeldelse undersøger en skadeskoordinator først og fremmest, om
ejendomsmægleren er medlem af dansk ejendomsmæglerforening. såfremt dette er tilfæl-
det, bliver sagen oprettet i systemet med en skadedato, der er datoen for anmeldelsen, og
sagen bliver tildelt et skadenummer. policenummeret er altid det samme med henvisning til
den kollektive ordning. herefter bliver den pågældende ejendomsmægler i en e-mail under-
rettet om, hvilken advokat hos tryg forsikring, der er sagsbehandler.
ved udtagelse af stævning mod en ejendomsmægler bliver tryg forsikrings interne advo-
katafdeling forespurgt, om de har kapacitet til at behandle sagen. sagen bliver sendt til en
ekstern advokat, såfremt ingen af de interne advokater har tid. tryg forsikring indtræder som
mandatar, når sagen henvises til den interne advokatafdeling. tryg forsikring bliver ikke part
i sagen, idet der alene er tale om et fuldmagtsforhold. det gør ingen forskel, om sagen
varetages af en intern eller en ekstern advokat. det er udelukkende et omkostnings-spørgsmål.
det er stadig kun ejendomsmægleren, der er part i sagen.
procedure
parterne har for landsretten gentaget deres anbringender for byretten vedrørende forældel-
seslovens § 3 og har procederet i overensstemmelse hermed.
a og b har i landsretten som et nyt anbringende gjort gældende, at kravet ikke er forældet, jf.
forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, idet sagen vedrører krav i anledning af forsikringsaftalen,
jf. ufr2016.133h. de har navnlig anført, at begge ejendomsmæglere er dækket af en
professionel ansvarsforsikring tegnet af tryg forsikring, der hæfter direkte og umiddelbart
over for appellanterne. sagen angår således netop et af den slags erstatningskrav, som
lovgiver har ønsket at sikre mod forældelse. under alle omstændigheder er det alene
afgørende, at kravet kan henføres under forsikringsaftalen, og ikke om kravet rejses og
retsforfølges over for tryg forsikring eller ejendomsmæglerne. der er i praksis sammenfald
mellem de forsikrede ejendomsmæglere og forsikringsselskabet, der har behandlet sagen og i
                                                 - 7 -
øvrigt varetaget retssagen som mandatar. det fremgår af rammeaftalen og
forsikringsbetingelserne i ansvarsforsikringen, at tryg forsikring hæfter direkte over for og
betaler direkte til skadelidte, og at erstatningskrav kan gøres gældende direkte mod
forsikringsselskabet af en skadelidt forbruger. ved e-mail af 8. juli 2014 afviste tryg
forsikring kravet. stævning blev udtaget samme år, hvorfor kravet ikke er forældet.
vedrørende sagsomkostninger for byretten har a og b gjort gældende, at sagsomkostningerne
i byretten er fastsat for højt, idet byretten ikke har taget højde for, at kun spørgsmålet om
forældelse, som er ét hovedspørgsmål ud af sagens tre hovedspørgsmål, blev behandlet i
forbindelse med delhovedforhandlingen.
c og d har heroverfor navnlig anført, at forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, ikke finder
anvendelse i nærværende sag, idet a og b fører sag mod dem som ejendomsmæglere og ikke
mod tryg forsikring. der er ikke sammenfald mellem dem som forsikrede ejendomsmæglere
og tryg forsikring, og det bestrides, at der i praksis er tale om en retssag, der føres af og mod
tryg forsikring. det forhold, at tryg forsikring er indtrådt som mandatar, gør ikke tryg
forsikring til part i sagen. forsikringsaftaleloven vedrører forsikringsaftaler. loven omfatter
en forsikringstagers krav mod forsikringsselskabet samt direkte krav, hvor dette er hjemlet,
mod forsikringsselskabet. forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, omhandler, hvornår krav
fremsat mod et forsikringsselskab forældes. ufr2016.133 h har ingen præjudikatsværdi i
nærværende sag, idet sagen vedrører en regressøgendes krav mod et forsikringsselskab.
forældelse kan herefter alene afbrydes i henhold til forældelseslovens regler.
vedrørende sagsomkostninger for byretten har c og d gjort gældende, at byretten har udmålt
omkostninger i henhold til de vejledende takster, og at de tilkendte omkostninger således er
rimelige henset til blandt andet sagens genstand.
landsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at kravet mod ejendomsmæglerne c og d ikke var forældet, da a og b
anmeldte det til tryg forsikring primo marts 2014. tryg forsikring afviste kravet telefonisk
den 10. marts 2014 og fastholdt efterfølgende afvisningen ved e-mail af 8. juli 2014 med
henvisning til, at et eventuelt krav var forældet.
                                               - 8 -
det følger af forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, at forældelse tidligst indtræder 1 år efter
forsikringsselskabets meddelelse om, at det helt eller delvist afviser kravet, hvorfor der som
udgangspunkt ikke var indtrådt forældelse, da a og b udtog stævning den 17. december 2014.
spørgsmålet i sagen er imidlertid, om forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, finder anvendelse,
når sagen er anlagt mod ejendomsmæglerne og ikke mod tryg forsikring, der i sagen alene
optræder som mandatar.
det fremgår af forsikringsaftalelovens § 1, stk. 1, at loven finder anvendelse på forsikrings-
aftaler, der indgås med forsikringsselskaber. der er i sagen indgået forsikringsaftale mellem
på den ene side c og d via dansk ejendomsmæglerforening og på den anden side tryg
forsikring. det følger af parternes rammeaftale og forsikringsbetingelser, at tryg forsikring
hæfter direkte over for og betaler direkte til skadelidte, og at den skadelidte forbruger i
henhold til lovgivningens bestemmelser herom direkte kan gøre erstatningskrav, der er
omfattet af forsikringen, gældende mod forsikringsselskabet.
på denne baggrund og efter forarbejderne til forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, hvoraf
fremgår blandt andet, at forældelsesfristen, for så vidt angår krav mod selskabet, allerede
afbrydes foreløbigt, når skaden, der ligger til grund for kravet, anmeldes til selskabet, finder
landsretten, at bestemmelsen vedrører krav mod forsikringsselskabet og ikke krav mod
ejendomsmæglerne, hvorfor anmeldelsen til forsikringsselskabet alene afbryder forældelsen
af kravet mod selskabet.
da sagen ikke er anlagt mod tryg forsikring, men mod ejendomsmæglerne, finder forsik-
ringsaftalelovens § 29, stk. 5, således ikke anvendelse. det findes uden betydning, at tryg
forsikring er indtrådt som mandatar for ejendomsmæglerne, idet selskabet ikke dermed er
blevet part i sagen.
spørgsmålet om forældelse skal derfor afgøres efter de almindelige forældelsesregler i for-
ældelsesloven.
af de grunde, som er anført af byretten, tiltrædes det, at kravet mod c og d er forældet efter
forældelseslovens § 3, stk. 1 og stk. 2.
                                             - 9 -
landsretten stadfæster med denne begrundelse byrettens dom.
a og b skal betale sagsomkostninger for begge retter til c og d med i alt 100.000 kr. beløbet
omfatter udgifter til advokatbistand inklusiv moms.
ved fastsættelsen af beløbet er der ud over sagens værdi taget hensyn til sagens omfang,
herunder at sagen alene har vedrørt spørgsmålet om forældelse.
t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for begge retter skal a og b betale 100.000 kr. til c og d.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
