                      højesterets kendelse
                         afsagt tirsdag den 25. februar 2014
sag 281/2013
(1. afdeling)
a
(advokat jens larsen)
mod
tinglysningsretten
(selv)
i tidligere instanser er truffet afgørelse af tinglysningsretten den 25. juni 2013 og afsagt ken-
delse af vestre landsrets 7. afdeling den 13. august 2013.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, hanne
schmidt, kurt rasmussen og jens kruse mikkelsen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at der tinglyses kreditorbeskyttelse, jf. retsplejelovens §
513, stk. 1, for hele ejendommen, matr. nr. 4 .. x-by by, x-by, beliggende y-vej 27, 3300
frederiksværk.
indkærede, tinglysningsretten, har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
a erhvervede i 2003 ejendommen, matr. nr. 4 .. x-by by, x-by, beliggende y-vej 27, 3300
frederiksværk, i lige sameje med sin daværende samlever, b. købesummen udgjorde efter det
oplyste 1.375.000 kr.
den 1. marts 2013 fik a udbetalt méngodtgørelse og erhvervsevnetabserstatning.
                                               - 2 -
a overtog den 24. april 2013 bs halvpart af ejendommen i forbindelse med parrets
samlivsophævelse. overtagelsessummen for halvparten blev efter det oplyste fastsat til
522.601 kr., hvilket svarede til halvdelen af restgælden på et realkreditlån i ejendommen, som
a samtidig overtog som enedebitor.
den 21. maj 2013 indfriede a ejendommens restgæld på 1.083.002 kr. med midler hidrørende
fra den udbetalte méngodtgørelse og erhvervsevnetabserstatning.
a anmodede herefter tinglysningsretten om at tinglyse følgende deklaration som servitut på
ejendommen:
      ”undertegnede a, y-vej 27, 3300 frederiksværk, erklærer herved, at ejendommen matr.
      nr. 4 .. x-by … er købt udelukkende for midler hidrørende fra en méngodtgørelse og
      erhvervsevnetabserstatning, som er udbetalt den 1. marts 2013.
      ejendommen kan som følge heraf ikke gøres til genstand for kreditorforfølgning, jfr.
      retsplejelovens § 513, stk. 1, så længe jeg er ejer af ejendommen.
      nærværende deklaration begæres tinglyst på ejendommen …
      påtaleberettiget er a.”
tinglysningsretten traf afgørelse den 25. juni 2013 og tinglyste deklarationen med følgende
bemærkninger:
      ”det er af anmelder erklæret følgende: ”pr. 1. maj 2013 er halvdelen af ejendommen er-
      hvervet for kr. 522.601. dette beløb fremgår ikke af kontoudtoget for den kreditorbe-
      skyttede konto, da beløbet er fremkommet ved at a overtager halvdelen af ejendommen
      mod at overtage gælden på ejendommen.
      kr. 522.601 udgør halvdelen af restgælden pr. overdragelsestidspunktet. hele restgæl-
      den er efterfølgende indfriet af a, jf. vedhæftet indfrielseskvittering/kontoudtog.”
      det bemærkes, at der alene er sket kreditorbeskyttelse for så vidt angår halvdelen af
      ejendommen.”
denne afgørelse blev kæret, og i tinglysningsrettens mail af 12. juli 2013 til as advokat
hedder det bl.a.:
      ”i anledning af kæreskrift af 8. juli 2013 i ovennævnte sag skal jeg oplyse følgende:
      forud for anmeldelse af servitutten om kreditorbeskyttelse har kærende erhvervet en
      ideel halvdel af ejendommen, mens hun på et langt tidligere tidspunkt forud for skadens
                                                - 3 -
      indtræden, havde erhvervet den anden halvdel af ejendommen. tinglysningsretten har
      derfor alene noteret tinglysningen således:
      ”… det bemærkes, at der alene er sket kreditorbeskyttelse, for så vidt angår halvdelen
      af ejendommen.”
      da kompetence til at afgøre, hvorvidt et aktiv er kreditbeskyttet, tilkommer fogedretten,
      har tinglysningsretten i dag i tillægstekst anført, at kærende er af den opfattelse, at kre-
      ditorbeskyttelse også omfatter den tidligere erhvervede del af ejendommen.
      de bedes oplyse om kæremålet fortsat opretholdes henholdsvis tilrettes.”
a fastholdt sit kæremål, og i brev af 15. juli 2013 til tinglysningsretten anførte hendes
advokat bl.a.:
      ”det præciseres, at der bør ske lysning af kreditorbeskyttelse for hele ejendommen som
      følge af, at ejendommens værdi på tidspunktet for kærendes overtagelse af hele ejen-
      dommen ikke oversteg en værdi på ca. 1.083.002 kr. svarende til det beløb, hvormed
      kærende indfriede det indestående lån i ejendommen.
      værdien af den af kærende tidligere erhvervede halvdel af ejendommen udgjorde der-
      med heller ikke mere end hvad der svarer til halvdelen af indfrielsesbeløbet, hvorved
      der bør være opnået kreditorbeskyttelse også for så vidt angår denne del.”
i tinglysningsrettens fremsendelse af 16. juli 2013 af kæremålet til vestre landsret hedder
det bl.a.:
      ”tinglysning af en servitut om udlægsfritagelse er ikke tinglysning af en rettighed over
      ejendommen, jf. tinglysningslovens § 10, stk. 1, idet den ikke begrænser ejers rådighed
      over ejendommen. retsplejeloven § 513 har imidlertid med baggrund i betænkning nr.
      634 om udlæg og udpantning af indført reglen om, at der kan ske tinglysning for at be-
      kendtgøre udlægsfritagelsen.
      det anføres i denne betænkning side 85, at … ”efter omstændighederne vil kapitalen
      også på tilstrækkelig klar måde kunne anbringes i fast ejendom, enten i form af tinglyst
      pantebrev, der angiver, hvorfra midlerne stammer, eller, hvis skyldneren ikke har an-
      bragt andre midler i ejendommen, ved en tinglyst deklaration på denne.”…
      kommentaren til karnov anfører som note til § 513 det samme suppleret med henvis-
      ning til, at [u 1991.750] har tilladt tinglysning af servitut, hvor den kontante udbetaling
      blev betalt med sådanne midler, mens resten af købesummen blev lånefinansieret.
      kærende opfylder for så vidt angår den tidligere erhvervede del af ejendommen, ikke
      ovenstående krav – ikke har anbragt andre midler i ejendommen – da ejendommen tid-
      ligere er erhvervet for andre midler, idet der erhvervelsen af den sidste halvdel af den
                                               - 4 -
      faste ejendom den 24. april 2013 indestod realkreditpantebrev, stort kr. 1.190.000 i
      ejendommen, og den første halvdel af ejendommen var allerede erhvervet for ikke-kre-
      ditorbeskyttede midler den 18. juli 2003.
      det er herefter tinglysningsrettens opfattelse, at der ikke kan ske tinglysning af en ser-
      vitut på hele ejendommen. tinglysningsretten har ikke taget stilling til evt. tinglysning,
      som i øvrigt anført i betænkningen, da tinglysningsretten ikke er modtaget anden an-
      meldelse.”
anbringender
a har anført, at både hendes oprindelige halvpart af ejendommen og den halvpart, som hun
efterfølgende overtog fra b, er bragt under kreditorbeskyttelse ved indfrielsen af restgælden
den 21. maj 2013. hun har herved henvist til, at ejendommens værdi på tidspunktet for hendes
overtagelse af hele ejendommen ikke oversteg det beløb på 1.083.002 kr., som hun indfriede
ejendommens restgæld med. endvidere er købesummen for den halvpart, som hun overtog fra
b, fastsat mellem uafhængige parter, da overtagelsen er sket i forbindelse med deres
samlivsophævelse. det er ikke uforeneligt med formålet med reglerne om kreditorbeskyttelse,
at der også er mulighed for at placere kreditorbeskyttede midler i en ejendom efter
erhvervelsen af ejendommen ved indfrielse af indestående lån. endelig foreligger der ikke
reale grunde for at afvise tinglysning af erklæringen om kreditorbeskyttelse for hele
ejendommen, da det er ubestridt, at hun ikke har anbragt andre midler i ejendommen, der er
ubehæftet.
tinglysningsretten har anført, at betingelserne for kreditorbeskyttelse i henhold til retsplejelo-
vens § 513, stk. 1, ikke er opfyldt for så vidt angår as oprindelige halvpart af ejendommen,
der er erhvervet med midler, der ikke er omfattet af beskyttelsen i § 513, stk. 1.
kreditorbeskyttelse kan derfor alene tinglyses for halvdelen af ejendommen. a kunne have
opnået kreditorbeskyttelse ved ikke allerede at have ladet det indfriede pantebrev aflyse, men
have påtegnet det med, at det var indfriet, og at det nu henstod som uaflyst med henblik på at
bekendtgøre udlægsfritagelsen.
retsgrundlaget
det hedder i retsplejelovens § 513, stk. 1:
      ”udlæg kan ikke foretages i erstatning for invaliditet eller tab af forsøger eller i godtgø-
      relse i forbindelse hermed, hvis beløbet tilkommer skadelidte eller den, som har mistet
                                                - 5 -
       en forsørger. er beløbet udbetalt, kan udlæg dog ske, medmindre summen ved indsæt-
       telse på særskilt konto i bank eller sparekasse eller på anden måde er holdt klart adskilt
       fra skyldnerens øvrige formue. tilsvarende gælder om renter og udbytte af kapitalen.”
bestemmelsen blev indsat i retsplejeloven ved lov nr. 258 af 26. maj 1976 og er ikke senere
ændret. loven bygger på lovudkastet i betænkning nr. 634/1971 om udlæg og udpantning.
det hedder s. 85 bl.a.:
       ”erstatning for invaliditet skal kompensere for fremtidigt indtægtstab, og dette formål
       vil ikke kunne opnås, hvis erstatningen inddrages under udlæg. både sociale hensyn og
       etiske betragtninger taler afgørende for en så vid beskyttelse, som det er praktisk muligt
       at give.
       …
       er udbetaling sket, kan beskyttelsen kun blive bestående, hvis beløbet er holdt klart ad-
       skilt fra skyldnerens øvrige formue.
       som eksempel herpå nævnes indsættelse på særskilt konto i bank eller sparekasse. at
       kontoen skal være særskilt, betyder, at der ikke må indsættes andre midler på kontoen.
       er et beløb engang hævet, kan skyldneren ikke senere indsætte et tilsvarende beløb på
       kontoen. dette må heller ikke ske på den indirekte måde, at skyldneren hos banken låner
       penge mod sikkerhed i kontoen og senere tilbagebetaler lånet. … efter omstændighe-
       derne vil kapitalen også på tilstrækkelig klar måde kunne anbringes i fast ejendom, en-
       ten i form af tinglyst pantebrev, der angiver, hvorfra midlerne stammer, eller, hvis
       skyldneren ikke har anbragt andre midler i ejendommen, ved en tinglyst deklaration på
       denne. ved tinglysningen må erstatningen dokumenteres.”
højesterets begrundelse og resultat
indledningsvis bemærkes, at det påhviler tinglysningsretten som led i sin prøvelse, jf. ting-
lysningslovens § 15, at undersøge, om et anmeldt dokument efter sit indhold kan tinglyses, og
at der ikke efter tingbogen er noget til hinder for tinglysning. som led i prøvelsen af et doku-
ment om udlægsbeskyttelse, jf. retsplejelovens § 513, stk. 1, skal tinglysningsretten påse, at
der foreligger dokumentation for erstatningen, men der skal ikke under tinglysningssagen ta-
ges stilling til udlægsbeskyttelsens omfang.
det fremgår af tingbogen, at a erhvervede halvdelen af ejendommen i 2003, og at hun den 24.
april 2013 fik tinglyst skøde på hele ejendommen.
det er ubestridt, at a den 21. maj 2013 indfriede restgælden i ejendommen på 1.083.002 kr.
udelukkende med midler hidrørende fra méngodtgørelsen og erhvervsevnetabserstatningen.
                                              - 6 -
af den deklaration, som a ønsker tinglyst på sin ejendom, fremgår, at hun ”erklærer …, at
ejendommen … er købt udelukkende for midler hidrørende fra en méngodtgørelse og
erhvervsevnetabserstatning, som er udbetalt den 1. marts 2013. … ejendommen kan som
følge heraf ikke gøres til genstand for kreditorforfølgning, jf. retsplejelovens § 513, stk. 1,
…”.
som det fremgår af det anførte ovenfor om as overtagelse af ejendommen i henholdsvis 2003
og 2013, er det ikke i overensstemmelse med tingbogen, at hun udelukkende har købt
ejendommen for udlægsfritagne midler. højesteret tiltræder derfor, at der ikke har været
grundlag for at tinglyse den nævnte deklaration anmærkningsfrit, jf. tinglysningslovens § 15,
stk. 4.
det fremgår imidlertid ikke af den anmærkning, der blev givet ved tinglysningen, på hvilken
måde deklarationen afviger fra tingbogens indhold.
højesteret ophæver på denne baggrund tinglysningsrettens afgørelse og hjemviser sagen til
fortsat behandling ved tinglysningsretten.
                                       thi bestemmes:
tinglysningsrettens afgørelse ophæves, og anmeldelsen af deklarationen hjemvises til fortsat
behandling ved tinglysningsretten.
