                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 19. september 2018
sag 57/2018
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat mikkel cramer, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i viborg den 11. august 2017 og af vestre lands-
rets 8. afdeling den 25. oktober 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, vibeke rønne, jens peter
christensen, jan schans christensen og lars apostoli.
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse, således at fængselsstraffen nedsættes til
4 eller 5 måneder, og således at der sker frifindelse for påstanden om udvisning, subsidiært at
udvisningen gøres betinget.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen og stadfæstelse af udvisningen.
anbringender
t har til støtte for påstanden om, at fængselsstraffen nedsættes, anført navnlig, at den fastsatte
straf ud fra en samlet vurdering af lovovertrædelsens karakter, tiltaltes person og under
hensyntagen til retspraksis er for streng. der bør lægges vægt på, at skaderne efter den
forsætlige vold på de forurettede er relativt begrænsede, og at ankelbruddet hos forurettede a
efter anklageskriftets ordlyd og landsrettens domsresultat må opfattes som en beskrivelse af
en uagtsom følge af den udøvede vold. der er ikke anvendt våben i forbindelse med volden.
                                                 - 2 -
det bør også tillægges vægt, at t ikke tidligere er straffet for grov vold efter straffelovens §
245.
til støtte for påstanden om frifindelse for udvisning, subsidiært at udvisningen gøres betinget,
har t anført navnlig, at en ubetinget udvisning vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2, og den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 8.
efter menneskerettighedsdomstolens praksis er det en forudsætning for udvisning af udlæn-
dinge, der er født i udvisningsstaten, eller som er indrejst som børn, at den kriminalitet, der
ligger til grund for udvisningen, er meget alvorlig både med hensyn til arten og den idømte
straf. dette gælder navnlig, når den pågældende bortset fra statsborgerskabet kun har meget
begrænset tilknytning til sit hjemland, jf. f.eks. menneskerettighedsdomstolens afgørelse af
27. april 2010 i sagen miah mod storbritannien (nr. 53080/07). det anførte stemmer også
med bemærkningerne til lovforslaget af 28. februar 2018 (l 156) vedr. ændringen af udlæn-
dingeloven ved lov nr. 469 af 14. maj 2018. af lovforslaget fremgår bl.a., at udvisning som
udgangspunkt forudsætter, at den pågældende idømmes en straf på 1 års fængsel eller mere.
t har en stærk tilknytning til danmark, idet han er kommet hertil som 4-årig og således stort
set har haft hele sin barndom og ungdom her i landet. hans familie bor her i landet, og han
har ingen reel tilknytning til irak. ved dommen i den foreliggende sag er han alene idømt en
straf på 6 måneders fængsel. en ubetinget udvisning vil derfor være et uproportionalt indgreb
i hans ret til privat- og familieliv. der foreligger ikke sådanne tungtvejende grunde, der kan
retfærdiggøre en udvisning, jf. den europæiske menneskerettighedsdomstols dom af 23. juni
2008 i sag 1638/03 (maslov), præmis 75. der kan efter retspraksis højst blive tale om en
betinget udvisning, jf. udlændingelovens § 24 b.
anklagemyndigheden har til støtte for påstanden om, at fængselsstraffen forhøjes, anført
navnlig, at der bør lægges vægt på voldens grove karakter, herunder at der er tale om spark
mod hovedet mod en person, der lå på jorden og under den sidste del af voldsudøvelsen be-
fandt sig i hjælpeløs tilstand. a blev som følge af volden påført alvorlige skader, der krævede
behandling i form af operation. volden blev udøvet af fire gerningsmænd i forening, og der er
                                                 - 3 -
tale om meningsløs og uprovokeret vold. der bør endvidere lægges vægt på, at t to gange
tidligere er straffet for vold, jf. straffelovens § 247, stk. 1.
til støtte for påstanden om stadfæstelse af afgørelsen om udvisning, har anklagemyndigheden
anført navnlig, at der er grundlag for udvisning efter udlændingelovens § 22, nr. 6, som følge
af den idømte fængselsstraf på 6 måneder for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. §
247, stk. 1, men også efter den dagældende udlændingelovs § 24 b, stk. 3, idet det strafbare
forhold er begået i prøvetiden for to betingede udvisninger, og idet der inden prøvetidens ud-
løb er foretaget rettergangsskridt.
det bestrides ikke, at udvisning af t må anses for et indgreb i hans privatliv. den adfærd, der
er kommet til udtryk gennem ts nuværende og tidligere kriminalitet, udgør imidlertid en
sådan trussel mod væsentlige samfundsinteresser, at udvisning er nødvendig for at forebygge
uro eller forbrydelse, jf. konventionens artikel 8, stk. 2.
det skal tillægges betydning ved proportionalitetsafvejningen, at der alene er tale om et tids-
begrænset indrejseforbud. sagen angår alvorlig, personfarlig kriminalitet, og t er ni gange
tidligere straffet for kriminalitet begået forud for gerningstidspunktet i denne sag, herunder to
gange for overtrædelse af straffelovens § 244 og én gang for overtrædelse af § 191. syv af
disse afgørelser vedrører kriminalitet, der er begået efter, at han var fyldt 18 år. t er to gange
tidligere idømt betinget udvisning. han er også efterfølgende ved retten i viborgs dom af 15.
januar 2018 dømt for overtrædelse af bekendtgørelse om euforiserende stoffer.
t har tilbragt størstedelen af sin barndom og haft sin opvækst i danmark og har også en stærk
tilknytning til danmark, hvorfor der skal foreligge meget tungtvejende grunde for at
retfærdiggøre udvisning. han kan imidlertid ikke anses for velintegreret i det danske samfund.
han har ikke nogen uddannelse ud over almindelig skolegang, han har aldrig haft en fast
tilknytning til det danske arbejdsmarked, og han har levet af kontanthjælp eller su, siden han
blev 18 år. han er ugift og har ikke nogen børn. han har en del familiemedlemmer i
danmark, herunder forældre og søskende, men de er ikke afhængige af hinanden, og
udvisning er ikke til hinder for, at han ville kunne opretholde en vis kontakt med sin familie.
                                                - 4 -
t har ikke været i irak, siden han kom til danmark, og han har ingen familie eller venner i
irak. han har dog – foruden sit statsborgerskab – en vis tilknytning til irak og er ikke uden
forudsætninger for at kunne etablere en tilværelse dér, idet han taler assyrisk, som er et
mindretalssprog i irak, og han har gennem sin familie et vist kendskab til sit oprindelseslands
skik og kultur.
skulle højesteret finde, at udvisning med indrejseforbud i 6 år vil være i strid med artikel 8,
skal t udvises betinget, jf. dagældende udlændingelovs § 24 b, stk. 3.
supplerende sagsfremstilling
t er født den 11. november 1994 og er irakisk statsborger. han indrejste i danmark den 14.
juni 1999 og blev meddelt tidsbegrænset opholdstilladelse den 21. juli 2000. han blev
meddelt tidsubegrænset opholdstilladelse den 31. maj 2004.
t er tidligere straffet flere gange:
- ved retten i viborgs dom af 9. december 2011, hvor han blev idømt 30 dages betinget
   fængsel for vold i to tilfælde efter straffelovens § 244.
- ved retten i viborgs dom af 28. marts 2014, hvor han blev idømt 60 dages fængsel og
   betinget udvisning med en prøvetid på 2 år for vold efter straffelovens § 244. volden var
   udøvet af t i forening med en anden.
- ved retten i viborgs dom af 27. november 2015, hvor han blev idømt 6 måneders fængsel,
   heraf 4 måneder betinget med vilkår om samfundstjeneste, og betinget udvisning med en
   prøvetid på 2 år, for bl.a. i forening med en medgerningsmand at have været i besiddelse af
   93 gram kokain med henblik på videresalg. ved kendelse af 11. august 2017 bestemte by-
   retten, at den idømte fængselsstraf i det hele skulle fuldbyrdes grundet vilkårsovertrædelse.
t er ved retten i hjørrings dom af 5. oktober 2016 yderligere straffet med 6 dagbøder á 500
kr. for fornærmende tiltale mod en fængselsbetjent efter straffelovens § 121.
                                               - 5 -
endvidere er han ved retten i viborgs dom af 15. januar 2018 yderligere straffet med en bøde
på 6.000 kr. med en forvandlingsstraf på fængsel i 10 dage for overtrædelse af bekendtgørelse
om euforiserende stoffer § 27, stk. 1, jf. § 3, jf. bilag 1, liste b, nr. 43 (besiddelse af 0,1 gram
kokain til eget brug).
det fremgår af en politiafhøring af ts far, f, foretaget den 17. august 2018, at faderen har
oplyst, at t taler flydende dansk, og at han kan tale lidt arabisk og forstå dette, men at han
ikke taler det flydende.
af udlændinge- og integrationsministeriets supplerende udtalelse om udvisningsspørgsmålet
af 26. juli 2018 fremgår, at assyrisk er et mindretalssprog, der tales flere steder i irak.
retsgrundlag
reglerne om udvisning er blevet ændret ved lov nr. 469 af 14. maj 2018. i forarbejderne til
lovændringen, jf. lovforslag nr. l 156 af 28. februar 2018 (folketingstidende 2017-18, tillæg
a) hedder det om gældende ret bl.a.:
      ”2. retningslinjer for emrk artikel 8-vurderingen i sager om udvisning af krimi-
      nelle udlændinge
      …
      2.1. gældende ret
      …
      2.1.2. emrk artikel 8
      …
      2.1.2.5. forskellige tilfældegrupper
      …
      2.1.2.5.2. udlændinge, der er født eller opvokset i værtslandet eller kommet til
      landet som mindreårige og ikke har stiftet familie
      menneskerettighedsdomstolen har i visse tilfælde accepteret, at kriminelle udlæn-
      dinge i denne kategori kunne udvises i tilfælde, hvor den senest idømte straf var 1
      års fængsel eller mindre. der er dog kun få afgørelser.
      i sagen shala mod schweiz, dom af 15. november 2012, blev klager i 2007 med-
      delt afgørelse om udvisning med et indrejseforbud i 10 år på grund af den krimi-
      nalitet, som klager havde begået. klager var ved fire forskellige domme fra 2003
      til 2007 idømt forskellige straffe, herunder fængsel på mellem 30 dage og 3 må-
                                           - 6 -
neder, der var gjort delvist betinget, for bl.a. dødstrusler fremsat mod en ekskære-
ste, alvorlige overtrædelser af færdselsforskrifter og uagtsom legemsbeskadigelse.
klager var samlet set idømt fængsel i 5½ måned og havde to gange modtaget ad-
varsler om muligheden for udvisning ved fortsat kriminalitet. klager, der ankom
til schweiz i 1990 som 7-årig og havde opholdt sig 17 år i schweiz, da han blev
meddelt afgørelse om udvisning, havde her modtaget al sin undervisning og været
i lære som låsesmed. klager havde i de første 7 år af sit liv boet i kosovo, hvor
han havde familiemedlemmer. i 2007, forud for klagers udvisning, giftede han sig
i kosovo med en kosovar, som han søgte om, men aldrig fik, familiesammenfø-
ring med i schweiz. klager havde således ikke et beskyttelsesværdigt familieliv i
schweiz. domstolen lagde i sin proportionalitetsafvejning vægt på, at klager i fe-
rier og i perioder med arbejdsløshed besøgte kosovo, at klager havde boet der de
første 7 år af sit liv, at klager havde slægtninge der, herunder familien til klagers
ægtefælle, og at klager talte albansk. det kunne således ikke siges, at klager alene
havde tilknytning til kosovo i form af sit statsborgerskab. endelig bemærkede
domstolen, at udvisningen var tidsbegrænset til 10 år. følgelig fandt domstolen,
at staten havde foretaget en balanceret og korrekt proportionalitetsafvejning.
i sagen miah mod storbritannien, afvisningsafgørelse af 27. april 2010, blev kla-
ger udvist som følge af sin kriminelle historik. klager var senest blevet idømt 1
års fængsel for tyveri og var tidligere straffet for bl.a. indbrudstyveri og tyveri.
klager var indrejst som 11-årig og havde opholdt sig i storbritannien i 16 år. stør-
stedelen af klagers sociale, kulturelle og familiemæssige bånd var i storbritannien
frem for bangladesh, som han dog ikke havde mistet alle forbindelser til. hans
mor boede der stadig, og han kunne tale sproget. menneskerettighedsdomstolen
udtalte, at en fængselsstraf på 12 måneder var i den lavere ende af skalaen for,
hvornår der kunne foreligge en formodning til fordel for udvisning, jf. præmis 25.
domstolen fandt, at de nationale myndigheder ikke havde overskredet deres
skønsmargin, og afviste på den baggrund klagen.
…
2.4. de foreslåede retningslinjer
…
2.4.2. retningslinjer for de forskellige tilfældegrupper
2.4.2.1. udlændinge, der er født eller opvokset i værtslandet eller kommet til lan-
det som mindreårige og ikke har stiftet familie
som det fremgår af pkt. 2.1.2.5.2 ovenfor, har menneskerettighedsdomstolen i
visse tilfælde accepteret udvisning af kriminelle udlændinge, der er født eller op-
vokset i værtslandet eller kommet til landet som mindreårige og ikke har stiftet
familie, hvor den senest idømte straf var på 1 års fængsel eller mindre. højesteret
har også udvist kriminelle udlændinge i denne kategori ved fængselsstraffe på un-
der 1 år.
hvis der ses bort fra sager om kriminalitet begået som mindreårig, hvilket vil sige
under 18 år, er der omvendt som nævnt ovenfor under pkt. 2.1.2.5.2 så vidt ses
kun ganske få eksempler på, at menneskerettighedsdomstolen har statueret kræn-
kelse, hvor den udviste udlænding ved den seneste dom er idømt mere end 1 års
                                         - 7 -
fængsel, og i de pågældende sager må krænkelsen antages at skyldes særlige om-
stændigheder.
i ezzouhdi-sagen var der således, uanset den forholdsvis hårde straf, alene tale om
narkotika til eget brug og dermed ikke en forbrydelse, som menneskerettigheds-
domstolen ser med alvor på. desuden var der tale om et indrejseforbud for be-
standig.
i bousarra-sagen må det antages, at det navnlig var det forhold, at indrejseforbud-
det var meddelt for bestandig, der førte til, at menneskerettighedsdomstolen statu-
erede krænkelse.
udlændinge- og integrationsministeriet finder på den baggrund, at udvisning i al-
mindelighed bør ske i de tilfælde, hvor en udlænding, der er født eller opvokset i
danmark eller kommet hertil som mindreårig og ikke har stiftet familie, idømmes
1 års fængsel (eller anden strafferetlig retsfølge, der indebærer eller giver mulig-
hed for frihedsberøvelse) eller en strengere straf for de kriminalitetsformer, som
menneskerettighedsdomstolen ser med alvor på, herunder salg af narko, drab,
voldelige overfald, brug af skydevåben, røveri, voldtægt, seksuelt misbrug af børn
og de typer af kriminalitet i øvrigt, der er rettet mod andres fysiske integritet, her-
under trusler. dette forudsætter dog, at der ikke er tale om et strafbart forhold be-
gået som mindreårig, jf. herom nærmere pkt. 2.1.2.4.3 ovenfor, og at udlændingen
har et vist minimum af tilknytning til det land, som den pågældende må forventes
at tage ophold i, jf. herom nærmere pkt. 2.1.2.4.4 ovenfor. ved straffe, der ligger
tæt på 1 års fængsel, forudsætter det endvidere som udgangspunkt, at den pågæl-
dende tidligere er straffet og i den forbindelse er blevet idømt fængselsstraf. hvis
de nævnte forudsætninger ikke er til stede, er det ikke nødvendigvis udelukket, at
der alligevel kan ske udvisning.
selv om tiltalte var mindreårig på gerningstidspunktet, kan den begåede kriminali-
tet således eksempelvis være af en sådan beskaffenhed, at den pågældende allige-
vel kan udvises, navnlig som følge af kriminalitetens voldelige karakter, jf. pkt.
2.1.2.4.3 ovenfor og eksempelvis külekci mod østrig, dom af 1. juni 2017, hvor
menneskerettighedsdomstolen accepterede udvisning af en mindreårig kriminel
udlænding, der senest var straffet med to et halvt års fængsel for røveri under
skærpende omstændigheder og tyveri.
det ovennævnte udgangspunkt skal ses i sammenhæng med de foreslåede ændrin-
ger af reglerne om indrejseforbuddets længde, jf. pkt. 4.4 nedenfor. der vil såle-
des kunne være tilfælde, hvor udvisning i overensstemmelse med retningslinjerne
vil forudsætte, at der fastsættes et indrejseforbud af kortere varighed for at sikre
overensstemmelse med danmarks internationale forpligtelser.
det vil altid være en konkret vurdering, om en udlænding, der dømmes for et kri-
minelt forhold, kan udvises. der kan således være grundlag for at udvise i sager,
hvor der idømmes en fængselsstraf af kortere varighed end det ovennævnte ud-
gangspunkt, ligesom det kan komme på tale at fravige retningslinjerne og således
ikke udvise, selv om der idømmes en strengere straf. det kan eksempelvis komme
på tale at udvise ved idømmelse af en kortere fængselsstraf, hvis udlændingen
godt nok er indrejst som mindreårig, men først i en relativt sen alder, jf. eksem-
                                                  - 8 -
       pelvis højesteretsdommene trykt i ufr 2015, side 2064, hvor udlændingen var
       indrejst som 12-årig, og ufr 2016, side 2793, hvor udlændingen var indrejst som
       15-årig. som nævnt ovenfor under pkt. 2.4.1 vil det skulle fremgå af dommen, at
       der er foretaget en proportionalitetsvurdering med udgangspunkt i maslov-
       kriterierne.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og temaer
t er ved landsrettens dom fundet skyldig i vold af særlig rå, brutal eller farlig karakter i
gentagelsestilfælde efter straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 247, stk. 1, og straffet med fængsel i
6 måneder samt udvist ubetinget med et indrejseforbud på 6 år.
for højesteret angår sagen straffastsættelsen og spørgsmålet om udvisning.
straffastsættelsen
t er fundet skyldig i vold i gentagelsestilfælde efter straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 247, stk.
1, ved sammen med tre medgerningsmænd at have slået b flere gange i hovedet med knyttet
hånd samt slået a flere gange i hovedet med knyttet hånd og sparket ham i hovedet, mens han
lå ned, hvilket medførte, at a fik blodunderløbne mærker i ansigtet og brud på anklen.
under hensyn til voldens farlige og meningsløse karakter, den omstændighed, at der er tale
om gentagelsestilfælde, og det forhold, at volden er begået af t i forening med andre,
tiltræder højesteret, at straffen er fastsat til fængsel i 6 måneder.
straffen er en tillægsstraf til den straf, der er fastsat ved retten i hjørrings dom af 5. oktober
2016 og retten i viborgs dom af 15. januar 2018, jf. straffelovens § 89.
udvisning
t er irakisk statsborger og er i den foreliggende sag idømt 6 måneders fængsel for vold af
særlig rå, brutal eller farlig karakter. han er ved domme af 28. marts 2014 og af 27. november
2015 udvist betinget med en prøvetid på 2 år. det aktuelle strafbare forhold er begået i
prøvetiden.
                                               - 9 -
det følger herefter af den dagældende udlændingelovs § 24 b, stk. 3, jf. § 22, nr. 6, jf. § 32,
stk. 2, nr. 2, at han skal udvises ubetinget med indrejseforbud i 6 år, medmindre udvisning vil
være i strid med danmarks internationale forpligtelser. spørgsmålet er herefter, om en sådan
udvisning vil være i strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 om
respekt for privatliv og familieliv.
t er 23 år. han er ikke gift eller samlevende, og han har ingen børn. han har haft lovligt
ophold i danmark i ca. 17 år, og udvisning vil derfor indebære et indgreb i hans privatliv, jf.
konventionens artikel 8, stk. 1. et sådant indgreb er kun berettiget, hvis betingelserne i artikel
8, stk. 2, er opfyldt.
efter artikel 8, stk. 2, er det afgørende, om udvisning må anses for nødvendig for at forebygge
forbrydelse. dette beror på en proportionalitetsvurdering, og der foreligger en omfattende
praksis fra den europæiske menneskerettighedsdomstol herom. de kriterier, der indgår i vur-
deringen, fremgår bl.a. af domstolens dom af 23. juni 2008 i sag 1638/03 (maslov mod øst-
rig), præmis 68. den vægt, der skal lægges på de enkelte kriterier, afhænger af den konkrete
sags omstændigheder, jf. præmis 70. der skal foreligge meget tungtvejende grunde for at ret-
færdiggøre en udvisning, når der er tale om en fastboende udlænding, der er født her i landet
eller indrejst som barn, og som har tilbragt det meste af sin barndom og ungdom her, jf. præ-
mis 75.
i tilfælde som det foreliggende, hvor udlændingen er en ung mand, der endnu ikke har etable-
ret sin egen familie, skal der lægges vægt på karakteren og alvoren af den begåede kriminali-
tet, varigheden af udlændingens ophold i værtslandet, tiden efter den begåede kriminalitet og
udlændingens adfærd i denne periode samt fastheden af sociale, kulturelle og familiemæssige
bånd med værtslandet og med modtagerlandet, jf. præmis 71.
t er fundet skyldig i et alvorligt voldsforhold begået som 21-årig i 2016. der er tale om
meningsløs og grov vold udøvet af ham i forening med tre medgerningsmænd. volden førte
bl.a. til, at den ene af de forurettede brækkede anklen og fik blodunderløbne mærker i
ansigtet. t er for denne vold straffet med ubetinget fængsel i 6 måneder.
                                               - 10 -
før dette forhold blev begået, havde han i 2011 begået vold i to tilfælde efter straffelovens §
244. han blev herfor idømt 30 dages betinget fængsel. i 2013 havde han i forening med en
anden begået vold efter straffelovens § 244. han blev herfor idømt 60 dages fængsel og blev
betinget udvist. i 2014 havde han været i besiddelse af 93 gram kokain med henblik på vide-
resalg. han blev herfor idømt 6 måneders fængsel, heraf 4 måneder betinget med vilkår om
samfundstjeneste, og han blev betinget udvist. da han ikke overholdt vilkårene for samfunds-
tjenesten, bestemte byretten, at den idømte fængselsstraf i det hele skulle fuldbyrdes. den
kriminalitet, t er dømt for i 2014 og 2015, er begået efter, at han var fyldt 18 år.
han har også begået kriminalitet – om end af mindre alvorlig karakter – efter voldsforholdet i
denne sag, idet han er straffet med bøde for bl.a. overtrædelse af bekendtgørelse om euforise-
rende stoffer.
på den anførte baggrund finder højesteret, at der er en betydelig risiko for, at han også frem-
over vil begå personfarlig kriminalitet og narkotikakriminalitet i danmark, hvis han ikke ud-
vises.
t har som nævnt haft lovligt ophold her i landet i ca. 17 år. han var 4 år, da han kom til
danmark fra irak. han har sin mor, far og to søskende i danmark. hans øvrige familie bor i
danmark, sverige og canada. han har ingen familie i irak. han har ingen kæreste og bor hos
sin mor og stedfar. han har ikke formået at følge en uddannelse og har ingen tilknytning til
arbejdsmarkedet. han har, siden han fyldte 18 år, alene haft indtægt i form af su eller
kontanthjælp. der er dog ikke tvivl om, at han har en sådan tilknytning til danmark, at
udvisning med indrejseforbud i 6 år vil indebære en væsentlig belastning for ham.
t er født i irak, men har tilbragt det meste af sit liv i danmark og har ikke været tilbage i irak.
han har oplyst, at han taler assyrisk, som tales flere steder i irak. hans far har overfor politiet
oplyst, at t kan tale lidt arabisk og forstår dette sprog. herudover må det antages, at han
gennem sin herboende familie har et vist kendskab til irakisk skik og kultur.
højesteret lægger til grund, at ts personlige og kulturelle bånd til danmark er langt stærkere
end hans tilknytning til irak, men at han ikke vil være helt uden forudsætninger for at etablere
en tilværelse i dette land, hvis han udvises.
                                              - 11 -
t er som nævnt tidligere dømt for personfarlig kriminalitet, og han er ved retten i viborgs
domme af 28. marts 2014 og 27. november 2015 udvist betinget af danmark og dermed
advaret om, at fortsat kriminalitet kan føre til ubetinget udvisning. den grove vold i den
foreliggende sag er begået i prøvetiden for den seneste betingede udvisning.
efter arten og grovheden af såvel hans nuværende som hans tidligere kriminalitet finder høje-
steret efter en samlet vurdering, at de hensyn, der taler for udvisning af t, er så tungtvejende,
at de har større vægt end de hensyn, som taler imod udvisning på baggrund af hans stærke
tilknytning til danmark og svage tilknytning til irak. det er indgået i
proportionalitetsafvejningen, at indrejseforbuddet alene gælder for 6 år. det bemærkes endvi-
dere, at hans familie vil have mulighed for at opretholde kontakten med ham, herunder ved at
kommunikere med ham via telefon og internet.
højesteret finder efter det anførte, at ubetinget udvisning med indrejseforbud i 6 år ikke er et
uproportionalt indgreb i strid med artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
højesteret tager herefter påstanden om udvisning med indrejseforbud i 6 år til følge, jf. den
dagældende udlændingelovs § 24 b, stk. 3, jf. § 22, nr. 6, jf. § 32, stk. 2, nr. 2. efter § 32, stk.
1, har indrejseforbuddet gyldighed fra tidspunktet for udrejsen eller udsendelsen.
konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.
