                      højesterets kendelse
                           afsagt onsdag den 24. april 2019
sag 89/2018
(1. afdeling)
a
(advokat georg meyer, beskikket)
mod
kurator for selskaberne 1-3, advokat boris frederiksen
i tidligere instanser er afsagt kendelse af sø- og handelsretten den 11. august 2016 og af
østre landsrets 16. afdeling den 21. december 2017.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, henrik waaben,
michael rekling, jan schans christensen og kristian korfits nielsen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om afvisning af konkurskarantænesagerne, subsidiært
frifindelse og mere subsidiært, at der pålægges konkurskarantæne i en kortere periode end de
samlet pålagte 9 år.
indkærede, kurator for selskaberne ... under konkurs, ... under konkurs og ... under konkurs,
advokat boris frederiksen, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
sø- og handelsretten traf ved kendelse af 11. august 2016 afgørelse om at pålægge a
konkurskarantæne. i kendelsen hedder det:
                                                - 2 -
      ”selskaberne ... aps, ... aps og ... aps blev den 6. august 2014 taget under
      konkursbehandling med fristdag den 1. juli 2014, og fristen i konkurslovens § 157, stk.
      1, løber således i alle tre sager fra den 1. juli 2013. det er ubestridt, at a, der var indsat
      som likvidator i alle tre selskaber fra den 1. juli 2014 og frem til konkursdekretets
      afsigelse, er omfattet af konkurskarantænereglerne.
      der er i konkursboet for ... aps (b-25-15) anmeldt krav for 370.784,73 kr., hvoraf
      skats krav udgør ca. 310.000 kr. i konkursboet efter ... aps (b-26-15) er der anmeldt
      krav for 1.322.212,02 kr., hvoraf skats krav udgør ca. 1.200.000 kr. endeligt er der i
      konkursboet for ... aps (b-48-15) anmeldt krav for 1.164.362,97 kr., hvoraf skats
      krav udgør ca. 513.000 kr.
      a har siden 2010 drevet forretning med at yde bistand med nedlukning af nødlidende
      selskaber for et honorar på typisk 40.000 kr. plus moms. i forbindelse hermed har han
      indsat sig selv som direktør eller likvidator i over 300 selskaber, hvoraf langt størstede-
      len er gået konkurs, mens han sad i ledelsen/var likvidator. på denne baggrund og også
      under hensyn til den forretningsmodel, som a arbejder ud fra og markedsfører sig med,
      finder retten, at a i sit virke som direktør eller likvidator er at betragte som professionel
      aktør.
      det må efter as forklaring om sin forretningsmodel og håndtering af de enkelte
      selskaber have stået a klart, at såvel ... aps, ... aps som ... aps utvivlsomt var
      insolvente, da han valgte at indtræde som likvidator i disse. det må ligeledes have stået
      ham klart, at den tidligere ledelse havde overtrådt sine forpligtelser bl.a. over for skat
      og i henhold til bogføringsloven.
      når dette sammenholdes med, at a ved sin tiltræden som likvidator ikke opfyldte en
      likvidators forpligtelser i henhold til selskabsloven, herunder pligten til at få overblik
      over selskabernes økonomi, kontakte kendte kreditorer, løbende vurdere selskabets
      økonomiske situation, indgive egen konkursbegæring eller som minimum fratræde som
      likvidator, når han fik kendskab til selskabernes økonomi, finder retten, at a har udvist
      groft uforsvarlig forretningsførelse, og at han derfor fremover er uegnet til at deltage i
      ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
      herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder
      retten, at det er rimeligt at pålægge a konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1
      og 2.
      karantæneperioden fastsættes til tre år i henholdsvis b-25-15, b-26-15 og b-48-15, idet
      der ikke findes at være grundlag for at fravige udgangspunktet herom, jf. konkurslovens
      § 158, stk. 1.”
a kærede kendelsen til østre landsret, der ved kendelse af 21. december 2017 tiltrådte sø- og
handelsrettens afgørelse om at pålægge a konkurskarantæne. det hedder i kendelsen bl.a.
følgende:
      ”afvisningspåstanden
                                          - 3 -
det fremgår af indstillingerne til skifteretten, at det er kurator, advokat boris frederik-
sen, der har vurderet, at der var grundlag for at begære a pålagt konkurskarantæne.
endvidere fremgår det af den kærede kendelse, at kurator har ført sagen for skifteretten,
herunder nedlagt påstandene, jf. konkurslovens § 161. under disse omstændigheder
tager landsretten ikke as påstand om afvisning til følge.
konkurskarantæne
a var registreret likvidator i selskaberne ... aps, ... aps og ... aps i perioden fra den 1.
juli 2014 til den 6. august 2014, hvor selskaberne blev taget under konkursbehandling.
betingelsen i konkurslovens § 157, stk. 1, om deltagelse i ledelsen af de tre selskaber
senere end 1 år før fristdagen den 1. juli 2014 er dermed opfyldt.
det er ubestridt, at der, før a indtrådte som likvidator i de tre selskaber, ikke blev
bogført i selskabet ... aps, nu ... aps under konkurs, og at bogføringen var helt
mangelfuld i ... aps, nu ... aps under konkurs, og ... aps, nu ... aps under konkurs.
der var i alle tre selskaber gennem en længere periode kontinuerligt og systematisk
opbygget en restance til skat. i hvert af de tre selskaber henvendte den tidligere
ledelse i selskaberne sig til a, da selskaberne var nødlidende og skulle lukkes. kort tid
efter at a var indtrådt som likvidator, medførte selskabernes insolvens, at de blev taget
under konkursbehandling, alle på baggrund af en begæring fra skat.
den tidligere ledelse er i hvert af de tre selskaber efterfølgende pålagt konkurskarantæ-
ne.
landsretten lægger efter de dokumenterede oplysninger fra ... a/s’ hjemmeside og efter
as egen forklaring til grund, at han bistod med så at sige at anonymisere selskabernes
baggrund, således at de kunne blive tvangsopløst under et andet navn og adresse, og
uden at den tidligere ledelse fremgik af erhvervsstyrelsens register over selskabets
ledelse på lukningstidspunktet. ifølge aftale skulle a i honorar for sin bistand
vedrørende de tre selskaber modtage henholdsvis 40.000 kr., 50.000 kr. og 25.000 kr.;
konkret modtog han henholdsvis 40.000 kr., 40.000 kr. og 15.000 kr.
efter de foreliggende oplysninger om selskabernes aktiver og passiver og på baggrund
af as egen forklaring lægger landsretten til grund, at alle de tre selskaber på tidspunktet
for likvidation den 1. juni 2014 var insolvente, og at a, der var eller måtte være vidende
herom, alligevel indsatte sig selv som likvidator i selskaberne. det lægges endvidere til
grund, at han som likvidator i de tre selskaber ikke vurderede selskabernes økonomiske
situation som krævet i selskabslovens § 219, jf. § 118. herunder sørgede han heller ikke
for at overtage selskabernes bogføringsmateriale, at få fuldmagt til selskabernes konti
og at tage kontakt til kapitalselskabernes kreditorer, såsom skat. han foranledigede
ikke, at selskaberne indgav egenbegæring om konkurs, skønt der allerede på tidspunktet
for beslutningen om likvidation ikke var udsigt til, at likvidationen ville give fuld
dækning til kreditorerne, smh. herved selskabslovens § 233, stk. 2, ligesom han ikke
fratrådte som likvidator.
landsretten finder, at as virke i de tre selskaber under de anførte omstændigheder,
hvorunder han ikke varetog en likvidators opgaver, må anses som forretningsførelse
under manglende udøvelse af enhver form for ledelsesbeføjelser og som forret-
ningsførelse med en organisering af afviklingen, hvis reelle formål var at sløre de kon-
                                          - 4 -
kursramte selskabers baggrund og forhold, hvilket han for hvert af de tre selskaber mod-
tog et ikke ubetydeligt honorar for.
uanset at a i de tre selskaber alene var likvidator i fem uger, tiltræder landsretten under
de anførte omstændigheder, at han, der efter sin egen forklaring i flere hundrede
selskaber under lignende fremgangsmåde som i de tre her omfattede selskaber har været
indsat som direktør eller likvidator, har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse, og at
han som følge heraf er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, jf.
konkurslovens § 157, stk. 1.
det tiltrædes endvidere efter en samlet vurdering af as handlemåde og
omstændighederne i øvrigt, at det er rimeligt at pålægge ham konkurskarantæne, jf.
konkurslovens § 157, stk. 1.
efter sagens oplysninger tiltræder landsretten, at der ikke er grundlag for at fravige ud-
gangspunktet om, at konkurskarantæne pålægges for 3 år, jf. konkurslovens § 158, stk.
1, for hvert selskab. landsretten finder således, at hverken sagsbehandlingstiden eller
det forhold, at de tidligere ledelser i to af de omhandlede selskaber alene er pålagt kon-
kurskarantæne for et kortere tidsrum end 3 år, fører til en anden vurdering.
landsretten stadfæster derfor den kærede kendelse, således at der herved er pålagt a
konkurskarantæne i 3 år plus 3 år plus 3 år, i alt 9 år, og således at de tre ka-
rantæneperioder skal løbe i forlængelse af hinanden. herved har landsretten efter det,
der som ovenfor nævnt må lægges til grund om as adfærd vedrørende de tre selskaber,
fundet, at der heller ikke ud fra en samlet vurdering er grundlag for begrænsning af
denne samlede karantæneperiode.
det bestemmes samtidig, at den pålagte konkurskarantæne omfattet af sag j.nr. b-2047-
16 skal regnes fra landsrettens kendelse, dvs. fra den 21. december 2017. konkurskaran-
tænen i sag j.nr. b-2058-16 skal regnes fra udløbet af karantænen i sag b-2047-16, og
konkurskarantænen i sag j.nr. b-2059-16 skal regnes fra udløbet af konkurskarantænen i
sag b-2058-16.
landsretten har samtidig med afgørelsen i nærværende sager afsagt kendelse vedrøren-
de spørgsmål om konkurskarantæne for a vedrørende fem andre selskaber, jf.
landsrettens j.nr. b-1588-17, b-1589-17, b-1590-17, b-1591-17, b-1592-17, b-1503-
17, b-1512-17, b-1513-17, b-1514-17 og b-1515-17. ved den pågældende kendelse
har landsretten pålagt a en konkurskarantæne på 3 år vedrørende de fem selskaber.
det er i den nævnte kendelse bestemt, at den pålagte konkurskarantæne på 3 år vedrø-
rende de fem selskaber skal regnes fra udløbet af karantænen i sag b-2059-16, der ind-
går i nærværende sag. konkurskarantænen vedrørende de fem selskaber skal således
regnes fra datoen, der ligger 9 år efter den 21. december 2017. dog er det samtidig be-
stemt, at den samlede konkurskarantæne i medfør af konkurslovens § 158, stk. 2, 2. pkt.,
udløber senest 10 år efter landsrettens afgørelse, det vil sige senest 10 år efter den 21.
december 2017.
i både sagen angående de fem selskaber og i nærværende sag har landsretten efter det,
der som ovenfor nævnt må lægges til grund om as adfærd vedrørende hvert af
                                                 - 5 -
       selskaberne, efter en samlet vurdering ikke fundet grundlag for yderligere begrænsning
       af karantæneperioden, end den, der følger af reglen om en maksimal konkurskarantæne
       på 10 år i konkurslovens § 158, stk. 2, 2. pkt.”
anbringender
a har anført navnlig, at sagerne skal afvises, fordi de er anlagt af konkursboet og ikke af
kurator. søgsmålskompetencen er ved konkurslovens § 157 tillagt kurator. det forhold, at
partsbetegnelsen for landsretten blev ændret til kurator for de tre konkursboer, ændrer ikke
ved, at sagerne blev anlagt ved skifteretten af konkursboerne.
han har ikke tilsidesat sine forpligtelser som likvidator i de tre selskaber. han indtrådte som
likvidator den 1. juli 2014, dvs. ca. 3 uger før, der blev indgivet konkursbegæringer, og ca. 5
uger før, der blev afsagt konkursdekreter. han var på sommerferie fra den 3. til den 23. juli
2014 og modtog kort efter sin hjemkomst konkursbegæringerne, som hindrede ham i at
iværksætte sin egen vurdering af selskaberne. de forhold, der måtte være at bebrejde ham,
udgør ikke groft uforsvarlig forretningsførelse, og han er ikke uegnet til at deltage i ledelsen
af en erhvervsvirksomhed. han har tværtimod handlet forsvarligt ved at lukke ned for aktivi-
teten i selskaberne for derved at undgå en forringelse af kreditorernes stilling. hans vederlag
har været faktureret til ejerne og er således ikke gået fra kreditorerne. selskabernes tab var
opstået, før han indtrådte som likvidator, og der er ikke forvoldt selskaberne eller kreditorerne
yderligere tab i den periode, hvor han var likvidator. han har ikke haft pligt til at rette op på
den tidligere ledelses handlinger og undladelser og kan ikke gøres ansvarlig for deres for-
sømmelser. pligten til sikker opbevaring af regnskabs- og bogføringsmateriale indtræder først,
når den nye ledelse modtager materialet fra den fratrådte ledelse. den økonomiske aktivitet i
selskaberne blev standset i forbindelse med hans tiltræden som likvidator, og der har derfor
ikke efterfølgende været nogen posteringer af betydning i selskaberne. han har ikke medvir-
ket til at bortskaffe regnskabs- og bogføringsmateriale, men har netop bedt den tidligere ledel-
se om at opbevare materialet på betryggende vis, indtil han eller en kurator anmodede om at
få det udleveret. det er ikke efter forarbejderne til reglerne om konkurskarantæne tilsigtet, at
et ledelses- eller ejerskifte i insolvente selskaber før konkursen, svarende til hvad der er sket i
den foreliggende sag, skulle kunne begrunde konkurskarantæne.
hvis højesteret måtte finde, at betingelserne for at pålægge konkurskarantæne er opfyldt, skal
der kun pålægges en samlet konkurskarantæne, eftersom han var ejer af de tre selskaber, der
                                                 - 6 -
således indgik i et koncernlignende forhold, jf. konkurslovens § 157, stk. 3. konkurskarantæ-
neperioden bør fastsættes til maksimalt 2 år som følge af den lange sagsbehandlingstid, og
under hensyn til at karantæneperioden for den tidligere ledelse i selskaberne ... aps og ... aps
ligeledes er fastsat til 2 år på grund af lang sagsbehandlingstid. hertil kommer, at han formelt
allerede har udstået knapt et halvt års karantæne (fra afsigelsen af østre landsrets kendelse
den 21. december 2017 til procesbevillingsnævnets bevilling af 26. april 2018) og reelt mere
end 1 år, da han på grund af de verserende sager ikke har kunnet påtage sig ledelse af
selskaber. denne tid bør fragå i konkurskarantænens endelige udløb.
kurator, advokat boris frederiksen, har anført navnlig, at der ikke er tvivl om, at det er kura-
tor, der har anlagt konkurskarantænesagerne og efterfølgende ført sagerne ved domstolene.
kurator har i alle tre sager indstillet, at der indledes sag om konkurskarantæne mod a for
groft uforsvarlig forretningsførelse, og kurators indstilling er afgivet uden nogen påvirkning
fra fordringshaverne, skifteretten eller andre. der er ikke grundlag for at afvise
konkurskarantænesagerne af rent formelle grunde.
a har medvirket til afvikling af nødlidende selskaber på en måde, så de helt grundlæggende
lovregler om bogføring, ledelsens pligter og ansvar over for kreditorerne og offentligheden
som helhed er blevet tilsidesat. bogføringsmaterialet er sjældent til stede i de nødlidende
selskaber, som han medvirker til at afvikle, og han faciliterer dermed en nedlukning af
selskaber, der reelt umuliggør en effektiv konkursbehandling. han har på denne måde som
professionel og mod betaling medvirket i et betydeligt antal sager. efter det oplyste er a i den
anledning for overtrædelse af straffelovens § 302 blevet idømt 8 måneders betinget fængsel
og 2 års frakendelse af retten til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed uden at hæfte
personligt og ubegrænset for virksomhedens forpligtelser. der er i denne sag samlet set tale
om et særdeles groft tilfælde af uforsvarlig forretningsførelse. det var åbenbart, at de tre
selskaber var insolvente, og a skulle derfor have indgivet egenbegæring om konkurs eller
være fratrådt som likvidator. det kan ikke føre til et andet resultat, at han alene var likvidator i
5 uger i de tre selskaber, og at han heraf var på ferie i 3 uger. a har således forklaret, at han
normalt ikke foretager sig noget i perioden, fra han indtræder som likvidator og de første 3
måneder frem. det er ikke en betingelse for at kunne pålægge konkurskarantæne, at der er lidt
et tab i selskaberne i den periode, hvor a har været likvidator. der skal foretages en konkret
vurdering af de samlede omstændigheder, og i den forbindelse må as undladelser og
                                                - 7 -
forretningsmodel indgå med betydelig vægt. han burde ved sin tiltrædelse som likvidator
have rettet op på den tidligere ledelses forsømmelser. han forholdt sig imidlertid passivt og
involverede sig ikke i selskabernes forhold. han har på denne måde bistået den tidligere
ledelse med at lægge et slør over selskabernes reelle forhold.
de tre selskaber kan ikke anses som en koncern, og der skal derfor pålægges konkurskarantæ-
ne i 3 år for hvert af selskaberne. der er hverken efter ordlyden eller forarbejderne til kon-
kurslovens § 157, stk. 3, holdepunkter for at udstrække koncernbegrebet til også at omfatte
koncernlignende forhold, og i øvrigt er det ikke dokumenteret, at a har været anpartshaver i
de tre selskaber.
konkurskarantæneperioden bør fastsættes til 3 år for hvert selskab i overensstemmelse med
udgangspunktet i konkurslovens § 158, stk. 1. henset til omfanget og karakteren af den groft
uforsvarlige forretningsførelse foreligger der ikke særlige grunde, der kan medføre, at a
pålægges konkurskarantæne i en kortere periode. det er endvidere primært as egne forhold,
som har medført, at skifteretten først kunne træffe afgørelse ca. 2 år efter konkursdekreterne.
retsgrundlag
reglerne om konkurskarantæne er fastsat i konkurslovens afsnit iii (§§ 157-169). afsnittet
indeholder bl.a. følgende bestemmelser:
                                                ”kapitel 19
             betingelserne for at pålægge konkurskarantæne og karantænens retsvirkninger
       § 157. konkurskarantæne kan efter kurators begæring efter § 161 pålægges den, der se-
       nere end 1 år før fristdagen har deltaget i ledelsen af skyldnerens virksomhed, hvis det
       må antages, at den pågældende på grund af groft uforsvarlig forretningsførelse er uegnet
       til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed. hvis skyldneren var under tvangsop-
       løsning, da konkursen indtrådte, regnes fristen på 1 år fra dagen for beslutningen om
       tvangsopløsning.
       stk. 2. ved afgørelsen skal der lægges vægt på, om det under hensyn til den pågælden-
       des handlemåde og omstændighederne i øvrigt er rimeligt at pålægge konkurskarantæ-
       ne.
       stk. 3. konkurskarantæne kan ikke pålægges den, der allerede er pålagt konkurskaran-
       tæne i anledning af den pågældendes deltagelse i ledelsen af en koncernforbundet virk-
       somhed. bestemmelsen i 1. pkt. finder anvendelse, indtil konkurskarantænen udløber.
                                                 - 8 -
       § 158. konkurskarantæne pålægges for 3 år. hvis særlige grunde taler for det, kan kon-
       kurskarantæne pålægges for en kortere periode end 3 år.
       stk. 2. hvis den pågældende tidligere er pålagt konkurskarantæne, som ikke er udløbet,
       regnes konkurskarantænen tidligst fra udløbet af den senest pålagte konkurskarantæne.
       konkurskarantænen udløber dog senest 10 år efter den oprindelige afgørelse.
       …
                                                  kapitel 20
                                behandlingen af sager om konkurskarantæne
       § 160. skifteretten afgør på grundlag af kurators begrundede indstilling, om der skal
       indledes sag om konkurskarantæne mod nogen. skifteretten kan anmode kurator om en
       supplerende indstilling, før skifteretten træffer afgørelse herom. skifterettens beslutning
       om at indlede en sag om konkurskarantæne kan ikke kæres af den, der begæres pålagt
       konkurskarantæne.
       …
       § 164.
       …
       stk. 4. hvis der, efter at konkurskarantæne er pålagt, meddeles tilladelse til prøvelse i 3.
       instans, tilladelse til kære efter kærefristens udløb eller tilladelse til ekstraordinær gen-
       optagelse eller kære, stilles virkningerne af den pålagte konkurskarantæne i bero.”
de nævnte bestemmelser er indsat i konkursloven ved lov nr. 429 af 1. maj 2013. i forslaget
til denne lov er i de specielle bemærkninger til § 158, stk. 1, anført bl.a. (folketingstidende
2012-13, tillæg a, lovforslag nr. l 131 af 30. januar 2013):
       ”det foreslås i stk. 1, 1. pkt., at konkurskarantæne som udgangspunkt pålægges for tre
       år. hvis særlige grunde taler for det, kan konkurskarantæne dog pålægges for en kortere
       periode end tre år, jf. 2. pkt.
       som eksempler på særlige grunde, der efter omstændighederne kan tale for en kortere
       karantæne, kan nævnes lang sagsbehandlingstid, uden at dette beror på forhold hos den,
       der begæres pålagt konkurskarantæne, eller at der er tale om et mildere tilfælde af groft
       uforsvarlig forretningsførelse. der vil som udgangspunkt være tale om lang sagsbehand-
       lingstid, hvis afgørelsen om konkurskarantæne først træffes mere end et år efter kon-
       kursdekretets afsigelse. hvis karantænen fastsættes til en kortere periode end tre år, bør
       den normalt fastsættes til to år eller eventuelt i sjældnere tilfælde et år.
       skifteretten er ved afgørelsen om konkurskarantænens længde ikke bundet af parternes
       påstande, men det må forventes, at der normalt ikke vil være anledning til at fastsætte
       konkurskarantænen til en længere periode end påstået af kurator.
                                               - 9 -
       konkurskarantænen får først virkning fra den endelige afgørelse, jf. herved forslaget til
       konkurslovens § 164 (om kæres opsættende virkning) og bemærkningerne hertil. karan-
       tænen får således virkning fra udløbet af kærefristen, hvis skifterettens afgørelse om på-
       læg af konkurskarantæne ikke kæres, og fra landsrettens afgørelse om pålæg af kon-
       kurskarantæne, hvis skifterettens afgørelse kæres (hvad enten skifteretten har pålagt
       konkurskarantæne eller ikke). hvis en kære til landsretten af skifterettens afgørelse om
       pålæg af konkurskarantæne afsluttes uden realitetsafgørelse, således at skifterettens af-
       gørelse står ved magt, får karantænen virkning fra sagens afslutning i landsretten (hvor-
       ved skifterettens afgørelse bliver endelig).
       hvis den pågældende på afgørelsestidspunktet allerede er pålagt konkurskarantæne, fo-
       reslås det dog, at en ny konkurskarantæne først skal regnes fra udløbet af den senest på-
       lagte konkurskarantæne, jf. det foreslåede stk. 2, 1. pkt. konkurskarantænen udløber
       dog under alle omstændigheder senest ti år efter den oprindelige afgørelse, jf. det fore-
       slåede stk. 2, 2. pkt.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om betingelserne i konkurslovens § 157, stk. 1, for at pålægge a
konkurskarantæne er opfyldt og i hvor lang tid, der i så fald skal pålægges konkurskarantæne,
jf. lovens § 157, stk. 3, og § 158. derudover er der spørgsmål, om konkurskarantænesagerne
skal afvises.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at konkurskarantænesagerne
ikke skal afvises.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at as forretningsførelse som
likvidator i selskaberne ... aps, ... aps og ... aps var groft uforsvarlig, hvilket gør ham
uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed. højesteret tiltræder derfor, at der i
medfør af konkurslovens § 157, stk. 1, 1. pkt., jf. stk. 2, er grundlag for at pålægge a
konkurskarantæne for hvert af de tre selskaber, medmindre der er tale om koncernforbundet
virksomhed, jf. konkurslovens § 157, stk. 3, 1. pkt.
højesteret finder, at a ikke har godtgjort, at de tre selskaber var koncernforbundne, og det
tiltrædes herefter, at han er pålagt konkurskarantæne for hvert af de tre selskaber. højesteret
bemærker herved, at det forhold, at den samme person ejer kapitalandele i flere selskaber,
ikke bevirker, at selskaberne bliver koncernforbundne.
                                                - 10 -
efter konkurslovens § 158, stk. 1, pålægges konkurskarantæne som udgangspunkt for 3 år.
hvis særlige grunde taler herfor, kan konkurskarantæne dog pålægges for en kortere periode.
som eksempel på særlige grunde, der efter omstændighederne kan tale for en kortere karan-
tæne end 3 år, er i forarbejderne nævnt lang sagsbehandlingstid, uden at dette beror på forhold
hos den, der begæres pålagt konkurskarantæne. det er endvidere anført, at der som udgangs-
punkt vil være tale om lang sagsbehandlingstid, hvis afgørelsen om konkurskarantæne først
træffes mere end et år efter konkursdekretets afsigelse.
uanset at der i den foreliggende sag er gået mere end et år fra konkursdekreternes afsigelse til
skifterettens afgørelse, finder højesteret efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder,
herunder navnlig karakteren af forholdene, at der ikke er grundlag for at fravige udgangs-
punktet i konkurslovens § 158, stk. 1, om konkurskarantæne i 3 år.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse. den pålagte konkurskarantæne på 9 år
regnes fra højesterets kendelse. de samlede karantæner, som er pålagt i denne sag og ved
højesterets samtidige kendelse i sag 90/2018, udløber senest efter 10 år.
efter resultatet skal a betale sagsomkostninger for højesteret i medfør af konkurslovens §
165, stk. 1. sagsomkostningerne skal betales til statskassen og fastsættes til 12.500 kr. til
dækning af advokatudgift for højesteret. a skal endvidere i medfør af konkurslovens § 165,
stk. 2, erstatte statskassens udgifter i forbindelse med beskikkelse af advokat for ham. disse
udgifter fastsættes til dækning af advokat for højesteret til 12.500 kr. a skal således i alt
betale 25.000 kr. til statskassen.
                                          thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
den pålagte konkurskarantæne på 9 år regnes fra højesterets kendelse.
a skal erstatte statskassens udgifter for højesteret med 25.000 kr.
