                              højesterets dom
                      afsagt mandag den 30. september 2013
sag 305/2011
(1. afdeling)
a og b
(advokat henrik andersen for begge)
mod
c og d
(advokat eivind f. kramme for begge)
biintervenient til støtte for de indstævnte: kolonihaveforbundet
(advokat eivind f. kramme)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 15. afdeling den 25. oktober 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, niels
grubbe, marianne højgaard pedersen og jens kruse mikkelsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
i forbindelse med landbrugsministeriets overvejelser om overførsel af påtaleretten i henhold
til servitutter om pligt til medlemskab af kolonihaveforbundet udarbejdede ministeriet den
24. november 1994 en liste over 15 haveforeninger, der blev delt op i tre kategorier. for det
første fem haveforeninger, hvor servitutforpligtelsen automatisk ophørte 20 år efter lånets
indfrielse. for det andet seks haveforeninger, hvor servitutforpligtelsen ikke automatisk op-
hørte, og hvor landbrugsministeriet alene var påtaleberettiget, og for det tredje fire havefor-
eninger, hvor servitutforpligtelsen ikke automatisk ophørte, og hvor landbrugsministeriet og
                                               - 2 -
kolonihaveforbundet var påtaleberettigede. carl nielsens minde er placeret i den anden kate-
gori.
i forbindelse med overvejelserne om overdragelse af påtaleretten besvarede jordbrugsdirekto-
ratet den 19. december 1994 i et notat en række spørgsmål fra ministeriet. heraf fremgår bl.a.:
       ”spørgsmål stillet på mødet den 15/12 1994 i departementet vedrørende kolonihavefor-
       hold.
       1. hvad er baggrunden for, at en haveforening ønsker servitutten om medlemspligt af-
           lyst?
       2. …
       3. …
       4. definition på parcelforeninger/haveforeninger og andelshaver?
       5. …
       6. skal en eventuel ændring af kongresbestemmelsen fra 1958 forelægges jordbrugs-
           direktoratet til godkendelse?
       ad 1)
       oftest er baggrunden for en forenings/den enkelte haveejers ønske om at blive løst for
       pligten til medlemskab af kolonihaveforbundet den, at efter lånets indfrielse ejer for-
       eningen og dermed medlemmerne selv jorden m.m. man ønsker ”at lægge afstand” til
       de bindinger, der kan være i forbindelse med et medlemskab af kolonihaveforbundet –
       ikke mindst i en salgssituation, hvor haveforeningen er underlagt kolonihaveforbundets
       vurderingsregler.
       …
       ad 4)
       betegnelsen andelshaver er egentlig en tilsnigelse. kolonihaverne er som oftest parcel-
       haver, idet hver enkelt haveejer/lejer har sin parcel til rådighed. parcellen kan være op-
       målt og afmærket uden at være egentlig udstykket med selvstændig matrikulering, eller
       den kan være udstykket og matrikuleret. i begge tilfælde er der tale om parcelhaver. i
       det førstnævnte eksempel vil parcelhaverne fortsat udgøre en part af det oprindelige
       kollektive skøde, og haveejeren ejer således en andel af den jord, som foreningen er be-
       liggende på (samt andel af eventuelle fælles faciliteter). det er disse haver, som ofte
       bliver betegnet ”andelshaver”. i det sidstnævnte eksempel har den enkelte haveejer
       skøde på sin parcel. og det er disse sidste som uden [sværdslag] kan blive udmeldt af
       kolonihaveforbundet.
       …
       ad 6)
       en eventuel kongresændring af de i 1958 fastsatte udmeldelsesregler, skal ikke forelæg-
       ges jordbrugsdirektoratet.
       endelig er det af kolonihaveforbundet oplyst, at der ikke er flere haveforeninger med
       selvstændigt matrikulerede haver tilbage som medlemmer af forbundet.”
                                               - 3 -
af referatet fra kongressen i kolonihaveforbundet i 1958 fremgår bl.a. følgende vedtagelse:
       ”parcelforeninger, hvortil jorden er fremskaffet gennem statens jordlovsudvalg, eller
       hvor forbundet på anden måde har kautioneret for købesummen, kan udmelde sig af
       kolonihaveforbundet for danmark 20 år efter, at købesummen er betalt, dog tidligst 20
       år efter kongressen i maj 1958.
       …
       ved parcelforeninger menes udstykninger, hvor helårsbeboelse efter byplan er mulig.”
ministeriets tilsagn om overførsel af påtaleretten til de ti foreninger i kategori 2 og 3 i listen
fra 24. november 1994 – herunder carl nielsens minde – blev meddelt i et brev af 27. april
1995 til kolonihaveforbundet. af brevet fremgår, at det vil være en forudsætning for overdra-
gelsen af påtaleretten til kolonihaveforbundet, at den enkelte haveforenings medlemsforplig-
telse ikke fastholdes ud over de rammer, der er angivet i kolonihaveforbundets kongresvedta-
gelse fra 1958.
ændringen i påtaleretten blev tinglyst på carl nielsens mindes ejendom den 24. november
1995. forudsætningen vedrørende kongresvedtagelsen fra 1958 fremgår ikke af den tinglyste
erklæring om overdragelse af påtaleretten.
anbringender
a og b har uddybende navnlig anført, at der er modstrid mellem § 13.3 i vedtægterne for ha-
veforeningen ”carl nielsens minde” og kolonihaveforbundets regler om overdragelse af ko-
lonihaver, og kolonihaveforbundets regler kan derfor ikke gøres gældende over for dem som
sælgere af kolonihaven i carl nielsens minde.
siden carl nielsens minde i 1951 påtog sig at være medlem af kolonihaveforbundet, har
kolonihaveforbundet endvidere væsentligt ændret karakter fra at være en interesseorganisa-
tion til at være en organisation, som styrer medlemmerne på en økonomisk meget indgribende
måde, som ikke kunne forudses i 1951. carl nielsens minde, der ikke kan melde sig ud, kan
derfor ikke være forpligtet til at følge kolonihaveforbundets regler som følge af servitutbe-
stemmelsen fra 1951.
                                                - 4 -
det var kolonihaveforbundet, som tog initiativ til, at landbrugsministeriet i 1995 overførte
påtaleretten vedrørende bl.a. den på carl nielsens minde tinglyste servitutforpligtelse.
grundlaget for den tinglyste servitutforpligtelse var kolonihaveforbundets oprindelige kau-
tion i forbindelse med carl nielsens mindes køb af jorden til haveforeningen. med den betin-
gelse, der var knyttet til overførslen af påtaleretten, har landbrugsministeriet villet sikre en
administration i overensstemmelse hermed. carl nielsens minde har derfor siden 1995 kunnet
udmelde sig af kolonihaveforbundet, og den tinglyste servitutforpligtelse er uden betydning i
denne sag.
højesterets begrundelse og resultat
sagens problemstilling
c og d købte den 2. juli 2007 en kolonihave i haveforeningen ”carl nielsens minde” af a og
b. kolonihaven var af haveforeningen vurderet til 450.821 kr., og ifølge salgsaftalen (”køber-
/sælgererklæring”) var købsprisen opgjort til dette beløb med tillæg af løsøre/indbo, i alt
507.314 kr. køberne betalte imidlertid et samlet beløb på 794.818 kr. sagen angår, om kø-
berne af sælgerne i medfør af kolonihaveforbundets regler kan kræve tilbagebetaling af for-
skelsbeløbet på 287.504 kr., der ubestridt udgør en ulovlig overpris efter kolonihaveforbun-
dets regler.
kolonihaveforbundets bestemmelser om vurdering og maksimalpriser
højesteret har i dom af 14. september 2007 (ufr 2007 s. 3068) fastslået, at bestemmelserne
om vurdering og maksimalpriser i kolonihaveforbundets vedtægter § 2, stk. 2, og § 7, stk. 8,
indebærer, at salgsprisen ikke må overstige vurderingsbeløbet, og at en betalt overpris skal
tilbagebetales. højesteret har endvidere i dom af 8. december 2010 (ufr 2011 s. 769) fast-
slået, at bestemmelserne om vurdering og maksimalpriser også finder anvendelse på andels-
kolonihaver i haveforeninger, der er medlemmer af kolonihaveforbundet, og at et vilkår i en
andelskolonihaveforenings skøde, hvorefter foreningen skal være medlem af kolonihavefor-
bundet, indebærer, at foreningen og dens medlemmer er omfattet af kolonihaveforbundets
vurderings- og maksimalprisbestemmelser, jf. forbundets vedtægter § 4, stk. 1. højesteret har
i dommene lagt til grund, at vurderings- og maksimalprisbestemmelserne er gyldigt vedtaget
af forbundets kompetente organer.
                                                - 5 -
den konkrete sag
carl nielsens minde har siden 1951 haft pligt til at være medlem af kolonihaveforbundet og
har også været det. det følger herefter af højesterets praksis, at sælgerne er bundet af koloni-
haveforbundets vurderings- og maksimalprisbestemmelser. carl nielsens minde har efter § 7,
stk. 8, i forbundets vedtægter ikke uden godkendelse fra forbundet kunnet fravige forbundets
vurderings- og maksimalprisbestemmelser.
det kan ikke føre til et andet resultat, at bestemmelserne i kolonihaveforbundets vedtægter og
hovedbestemmelser om haveafståelser er vedtaget efter carl nielsens mindes indtræden som
medlem. det bemærkes herved, at bestemmelserne efter det oplyste er udformet ved en række
vedtagelser navnlig i perioden fra 1960’erne og frem til 1991. der foreligger ikke oplysninger
om indsigelser fra haveforeningen i denne forbindelse.
carl nielsens minde er pligtigt medlem af kolonihaveforbundet i kraft af haveforeningens
skødes punkt 8, der fortsat er tinglyst som servitut på foreningens ejendom. påtaleretten til-
kom oprindeligt landbrugsministeriet, men blev i 1995 overdraget til kolonihaveforbundet.
sælgerne har gjort gældende, at kolonihaveforbundet skulle være afskåret fra at påberåbe sig
servitutten på grund af manglende samtykke til eller ikke tinglyste forudsætninger for over-
dragelsen af påtaleretten. højesteret finder ikke grundlag for at fastslå dette og bemærker i
øvrigt, at disse spørgsmål om påtaleretten er uden betydning for afgørelsen af den forelig-
gende sag.
herefter har c og d i medfør af kolonihaveforbundets regler krav på tilbagebetaling af over-
prisen på 287.504 kr.
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at c og d ikke har fortabt deres
tilbagebetalingskrav ved passivitet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
                                               - 6 -
i sagsomkostninger for højesteret skal a og b solidarisk betale 50.000 kr. i alt til c og d.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
