                       højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 19. april 2016
sag 234/2015
tdc a/s
(advokat morten schwartz nielsen)
mod
a
(selv)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i holbæk den 17. marts 2015 og af østre
landsrets 9. afdeling den 29. april 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lars hjortnæs, oliver talevski og jan schans
christensen.
påstande
kærende, tdc a/s, har principalt nedlagt påstand om hjemvisning til fornyet behandling,
således at tdc skal tillades at opkræve 53 kr. som led i fastsættelse af sagens omkostninger
ud over udenretlige inddrivelsesomkostninger. tdc har subsidiært nedlagt påstand om hjem-
visning til fornyet behandling.
indkærede, a, har ikke udtalt sig vedrørende kæren.
landsretten har ved sagens fremsendelse henholdt sig til den trufne afgørelse.
anbringender
tdc har til støtte for den principale påstand navnlig anført, at fogedretten ikke var berettiget
til at afvise betalingspåkravet. tdc har ret til at kræve særskilt betaling for adressesøgnings-
                                               - 2 -
gebyret på 53 kr. gebyret er ikke omfattet af de begrænsninger, der er fastsat i bilag 1 til in-
kassobekendtgørelsen vedrørende størrelsen af et rimeligt salær ved fremmedinkasso. høje-
sterets dom gengivet i ufr 2013.2941 udelukker ikke, at en udgift til adressesøgning kan op-
kræves særskilt, hvis skyldneren har adressebeskyttelse, og adressesøgningen er nødvendig
grundet lovgivningsmæssige forpligtelser, eller hvis der foreligger betalingsmisligholdelse.
adressesøgningsgebyret er rimeligt og relevant, og det er udtryk for det faktiske udlæg, som
har været nødvendiggjort grundet skyldnerens forhold.
tdc har til støtte for den subsidiære påstand navnlig anført, at fogedretten ikke havde hjem-
mel til at afvise betalingspåkravet, selv om særskilt opkrævning af gebyret på 53 kr. ikke er
berettiget, således at gebyret er omfattet af de begrænsninger, der er fastsat i bilag 1 til inkas-
sobekendtgørelsen. fogedretten skal efter retsplejelovens § 477 c, stk. 4, træffe afgørelse om
betaling af sagsomkostninger og giver betalingspåkravet påtegning herom. ved fastsættelsen
af sagsomkostninger (rekvirentens salær) kan fogedretten fratrække gebyret på 53 kr., hvis
gebyret ikke kan kræves særskilt betalt.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af betalingspåkravet (den udfyldte blanket), at tdc har medtaget et beløb på 53
kr. i rubrik 4 under ”andre omkostninger” i feltet ”eventuelle udenretlige omkostninger”.
i sagsfremstillingen (rubrik 5) er anført ”gebyr for adressesøgning, i alt 53,00 kr., kræves for
adressesøgning i cpr-registeret. beløbet indgår i opgørelsen af andre omkostninger under
påkravets rubrik 4”.
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstilling
som anført af fogedretten har a som forbruger købt et abonnement hos tdc a/s som er-
hvervsdrivende, og tdc har i den anledning gjort et krav gældende mod a. kravet er i foged-
retten opgjort til ca. 2.000 kr.
                                                - 3 -
tdc har anmodet en inkassovirksomhed om at inddrive kravet mod a, og inkassovirksomhe-
den har i forbindelse med den udenretlige inddrivelse anmodet folkeregistret om as adresse,
fordi hun har adressebeskyttelse i cpr. herfor er der betalt et gebyr på 53 kr.
i betalingspåkravet er gebyret særskilt angivet i rubrik 4, der omhandler udenretlige omkost-
ninger, og under sagsfremstillingen i rubrik 5 er det anført, at beløbet angår adressesøgning i
cpr.
fogedretten har i henhold til retsplejelovens § 477, stk. 1, afvist betalingspåkravet med den
begrundelse, at gebyret ikke kan opkræves særskilt, men er indeholdt i de udenretlige inddri-
velsesomkostninger, jf. § 3, stk. 1, 1. pkt., jf. stk. 2, i inkassobekendtgørelsen (bekendtgørelse
nr. 601 af 12. juli 2007 om udenretlige inddrivelsesomkostninger med senere ændringer).
landsretten har stadfæstet fogedrettens afgørelse i henhold til grundene, og spørgsmålet under
dette kæremål er, om afvisningen er berettiget.
den principale påstand
tdc’s principale påstand går ud på hjemvisning til fogedretten til fornyet behandling, således
at tdc tillades at kræve særskilt betaling af udgiften til adressesøgning på 53 kr. – i lighed
med kravet om betaling af bl.a. hovedstolen og renter heraf.
som det fremgår af højesterets dom af 4. juli 2013 (gengivet i ufr 2013 s. 2941), fastlægger
rentelovens § 9 a og § 9 b samt inkassobekendtgørelsen, der er udstedt i medført af rentelo-
vens § 9 a, stk. 4, hvilke inkassoomkostninger en skyldner kan pålægges at betale. efter in-
kassobekendtgørelsens § 3, stk. 1, 1. pkt., og stk. 2, kan en kreditor, der har anmodet en anden
om at inddrive fordringen på sine vegne, kræve, at skyldneren betaler det dermed forbundne
rimelige salærkrav, idet krav på betaling, der rettes mod en forbruger, dog ikke kan overstige
de maksimumbeløb, der er fastsat i bilag 1 til bekendtgørelsen. som det videre fremgår af
dommen, må bl.a. udgifter til adressesøgning anses for en del af sædvanligt inkassoarbejde,
og udgifterne dertil er derfor indeholdt i inddrivelsesomkostningerne og dermed omfattet af
de begrænsninger, der er fastsat i bilag 1 til bekendtgørelsen.
højesteret finder, at tdc’s udgift på 53 kr. til adressesøgning i cpr må anses for en del af
sædvanligt inkassoarbejde, således at udgiften er omfattet af de begrænsninger, der følger af
                                                - 4 -
bilag 1 til bekendtgørelsens § 3, stk. 1. det kan ikke føre til en anden vurdering, at udgiften er
nødvendiggjort af, at a har adressebeskyttelse.
tdc kan herefter ikke kræve særskilt betaling af beløbet på 53 kr., og højesteret giver derfor
ikke tdc medhold i den principale påstand.
den subsidiære påstand
tdc’s subsidiære påstand går ud på, at sagen skal hjemvises til fornyet behandling i fogedret-
ten, selv om udgiften på de 53 kr. til adressesøgning ikke kan kræves betalt særskilt. foged-
retten kan efter tdc’s opfattelse tage højde herfor ved at fratrække 53 kr. i de indenretlige
omkostninger (rekvirentens salær), der fastsættes som led i gennemførelsen af betalingspåkra-
vet, jf. retsplejelovens § 477 c, stk. 4.
tdc har angivet udgiften på 53 kr. i betalingspåkravet og i sagsfremstillingen anført, at der er
tale om et gebyr for adressesøgning. betalingspåkravet skal – i overensstemmelse med tdc’s
hovedsynspunkt – forstås således, at tdc kræver betaling af beløbet på 53 kr. særskilt, såle-
des at beløbet ikke skal fratrækkes i de indenretlige omkostninger. som nævnt foran kan der
ikke gives tdc medhold heri.
under disse omstændigheder finder højesteret, at det, som tdc har anført til støtte for sin
subsidiære påstand, ikke kan anses for begrundet i sagsfremstillingen, og at det derfor var
med rette, at fogedretten afviste sagen, jf. retsplejelovens § 477 c, stk. 1.
højesteret giver herefter heller ikke tdc medhold i den subsidiære påstand.
konklusion
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                          thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale kæremålsomkostninger til den anden part.
