                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 17. maj 2013
sag 101/2011
(1. afdeling)
jyske bank a/s (tidligere nordisk factoring a/s)
(advokat tom kári kristjánsson)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat david auken)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 6. afdeling den 8. februar 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, poul
søgaard, henrik waaben og jens kruse mikkelsen.
påstande mv.
appellanten, jyske bank a/s, tidligere nordisk factoring a/s, har gentaget sin påstand om,
at skatteministeriet skal anerkende, at nordisk factoring a/s for perioden 1. oktober 2002 til
31. august 2005 er berettiget til at modregne renteudgifter til pengeinstitutter, herunder jyske
bank a/s, i renteindtægter ved opgørelse af momsfradragsretten i henhold til momslovens §
38, stk. 1.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
jyske banks påstand svarer til nordisk factorings påstand 3 for landsretten. de spørgsmål,
som var omfattet af påstand 1 og 4 for landsretten, er ikke indbragt for højesteret, og en på-
stand svarende til påstand 2 for landsretten er frafaldet før hovedforhandlingen i højesteret.
                                                 - 2 -
nordisk factoring, som var et helejet datterselskab af jyske bank, blev opløst den 9. decem-
ber 2011, og den virksomhed, som selskabet udøvede, drives i dag som en afdeling i jyske
bank.
sagsfremstilling
nordisk factoring drev factoringvirksomhed i form af belåning, administration og risikoaf-
dækning af debitorer. sagen for højesteret angår den del af selskabets virksomhed, som be-
stod i fakturabelåning. ved fakturabelåning ydede nordisk factoring lån til virksomheder
mod sikkerhed i fakturatilgodehavender. foruden renter af disse lån betalte låntagerne sær-
skilt for bistand til administration af debitorerne samt for inddrivelse og eventuel forsikring af
tilgodehavenderne.
i det under sagen fremlagte eksempel på en factoringaftale fremgår bl.a.:
       ”ordningens hovedpunkter
       2.     inden for den aftalte beløbsramme tilbyder nfa [nordisk factoring] at finansiere
              klientens kreditsalg mod at overtage samtlige klientens fakturakrav.
       3.     nfa påtager sig bogføringen af de overtagne fakturakrav og af indgåede beløb og
              tilstiller løbende klienten opgørelser herover.
       …
       afregning og kontoføring
       23.    ved modtagelsen af fakturakravene afregner nfa et forskud på klienten.
              forskuddet svarer til fakturaens pålydende med fradrag af:
              a.      den aftalte spærring, der hensættes på klientens sikringskonto.
              b.      eventuelle supplerende hensættelser til imødegåelse af tab eller særlig risiko
                      …
              c.      det aftalte factoring-gebyr, der tjener til dækning af nfas arbejde med
                      factoring-ordningen.
       24.    de i forbindelse med factoring-ordningen nødvendige posteringer føres på tre
              konti
                                                - 3 -
              a.    fakturakontoen. modtagne fakturakrav debiteres på denne ved modtagelsen.
                    indbetalinger fra kunder eller indbetalinger foretaget af klienten for kunder
                    krediteres kontoen.
              b.    sikringskontoen. den aftalte spærring og eventuelt supplerende hensættelser
                    krediteres sikringskontoen, medens beløb, der i kraft af debitorernes indbe-
                    talinger kan frigives, debiteres sikringskontoen. …
              c.    mellemregningskontoen. samtlige udbetalinger anvises til klienten over
                    mellemregningskontoen. factoring-gebyret, skyldige omkostninger og
                    nfas krav i øvrigt over for klienten debiteres denne konto. eventuelle de-
                    betsaldi kan af nfa kræves udlignet kontant ved påkrav.
              debet- og kreditsaldi på de tre konti forrentes med den samme, aftalte rentesats.”
nordisk factoring havde renteindtægter fra de ydede kreditter i forbindelse med fakturabelå-
ningen. den kapital, der var nødvendig for at yde disse kreditter, skaffede selskabet dels ved
lån i pengeinstitutter (fortrinsvis moderselskabet jyske bank), dels ved at selskabets facto-
ringkunder kunne have beløb stående hos selskabet i form af ikke hævede beløb. nordisk
factoring havde således renteudgifter dels til andre pengeinstitutter, dels til egne kunder. sel-
skabet drev ikke egentlig indlånsvirksomhed i form af at modtage indlån fra offentligheden.
ved opgørelsen af momsfradragsprocenten efter momslovens § 38, stk. 1, er der enighed om,
at der i den momsfritagne omsætning indgår renteindtægter fra fakturabelåningen samt geby-
rer og provisioner, og at nordisk factoring i renteindtægterne kan modregne sine renteudgif-
ter til egne factoringkunder. derimod er der uenighed om, hvorvidt nordisk factoring tillige
kan modregne de renter, som nordisk factoring har betalt for lån i pengeinstitutter, herunder
navnlig jyske bank. efter skatteministeriets opgørelse bliver momsfradragsprocenten for
f.eks. 2002 på 47,6 procent, mens den efter jyske banks opgørelse bliver på 62,1 procent.
retsgrundlag
momssystemet indebærer, at der ved ethvert salg af varer og ydelser skal betales moms (mer-
værdiafgift) af salgsprisen for varen (eller vederlaget for ydelsen), og at virksomheden kan
trække den moms fra, som den har betalt ved produktionen af varen, dvs. indkøbte råvarer
mv. det grundlæggende princip er altså, at hvert produktionsled (netto)opkræver til statskas-
sen moms af den merværdi, som skabes i dette led.
                                                - 4 -
ved levering af varer og tjenesteydelser til virksomhedens kunder er afgiftsgrundlaget ”ve-
derlaget”, jf. momslovens § 27, stk. 1. den bagvedliggende bestemmelse i 6. momsdirektiv
artikel 11, punkt a, stk. 1, litra a, anvender udtrykket ”den samlede modværdi”, som
leverandøren eller tjenesteyderen modtager (udgående moms).
for indkøb mv., som udelukkende anvendes til brug for virksomhedens momspligtige leve-
rancer, har virksomheden fuld fradragsret for den moms, som virksomheden selv har betalt
for indkøbene (indgående moms), jf. momslovens § 37, stk. 1. anvendes indkøbene både til
brug for momspligtige og momsfritagne leverancer, kan virksomheden efter momslovens §
38, stk. 1, foretage fradrag for den del af momsen på indkøbene, som forholdsmæssigt svarer
til ”omsætningen” i den registreringspligtige del af virksomheden, dvs. svarende til den
momspligtige omsætnings andel af den samlede omsætning. en beregning af fradragspro-
centen forudsætter således, at der foretages en opgørelse af både den momspligtige omsæt-
ning og den momsfritagne omsætning. momslovens § 37, stk. 1, og § 38, stk. 1, gennemfører
artikel 17, stk. 2 og 5, og artikel 19 i 6. momsdirektiv.
efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 11, litra a, er finansielle aktiviteter i form af långivning og
formidling af lån samt långivers formidling af egne udlån fritaget for moms. denne bestem-
melse gennemfører artikel 13, punkt b, litra d, nr. 1, i 6. momsdirektiv.
ved meddelelse af 24. november 2004 fastsatte skat (dengang told- og skattestyrelsen)
retningslinjer for beregning af pengeinstitutters delvise fradragsprocent efter momslovens §
38, stk. 1 (skm 2004.464 tss). af retningslinjerne fremgår bl.a.:
      ”3. opgørelse af pengeinstitutters omsætning
      told- og skattestyrelsen skal herved meddele, at følgende poster i pengeinstitutternes
      årsregnskab som udgangspunkt skal indgå i opgørelsen af pengeinstitutters samlede om-
      sætning jf. momslovens § 38, stk. 1, ved beregningen af delvis fradragsret:
          renteindtægter.
          renteudgifter (modregnes i renteindtægter).
          gebyrer og provisionsindtægter.
          kursregulering.
          andre ordinære indtægter.
      4. bemærkninger til nogle af posterne i pengeinstitutternes årsregnskab
                                                 - 5 -
       4.1 modregning af renteudgifter i renteindtægter
       pengeinstitutternes ind- og udlånsvirksomhed skal ses som et hele, hvor pengeinstituttet
       dels formidler likviditet fra kunder med overskudslikviditet (indlånskunder) til kunder
       med underskudslikviditet (udlånskunder), dels påtager sig kreditrisikoen, sådan at ind-
       lånskunder stort set friholdes for risiko i forbindelse med indlånet.
       dette fører til, at et pengeinstituts omsætning i forbindelse med ind- og udlån moms-
       mæssigt skal opgøres som rentemarginalen.
       dette er begrundet i, at det kun giver økonomisk mening at udbyde den ydelse, der be-
       står i at modtage indlån, hvis de indlånte midler kan anvendes til udlåns- eller investe-
       ringsvirksomhed. indlånsvirksomheden og udlåns-/investeringsvirksomheden må derfor
       ligge i nødvendig og direkte forbindelse af hinanden, hvorfor omsætningen i momslo-
       vens forstand alene kan bestå i det beløb, som den finansielle virksomhed reelt selv kan
       råde over.
       som anført i ef-domstolens dom i sag c-172/96, first national bank of chicago, der
       omhandlede visse valutatransaktioner, skal omsætningen derfor opgøres som bruttore-
       sultatet for transaktionerne i en given periode. bruttoresultatet ved indlåns- og udlåns-
       virksomhed udgøres af det beløb, der i pengeinstituttets regnskab benævnes nettorente-
       indtægter. ”
meddelelsen fra 2004 er siden afløst af et styresignal af 6. juli 2010 (skm 2010.446 skat),
som imidlertid ikke indeholder ændringer for så vidt angår den citerede del af meddelelsen.
anbringender
jyske bank har navnlig gjort gældende, at nordisk factoring i sagsperioden drev udlånsvirk-
somhed, idet nordisk factoring formidlede likviditet til de låntagere, som henvendte sig med
henblik på at få stillet likviditet til rådighed. denne udlånsvirksomhed blev udøvet på basis af
likviditet, som pengeinstitutter – i alt væsentligt jyske bank – lånte til nordisk factoring med
henblik på videreudlån.
denne formidling af pengeinstitutters overskydende likviditet indebar momsretligt en levering
af ydelser til både långiverne og låntagerne. de renter, som selskabet har betalt til pengein-
stitutterne for udlån af likviditet, er en del af denne formidlingsvirksomhed. vederlaget for
selskabets kreditformidling er rentemarginalen, dvs. renteindtægterne fra udlånsvirksomheden
fratrukket de renteudgifter, der vedrører den formidlede likviditet. det var alene udlånsvirk-
somheden, som den formidlede likviditet blev anvendt til, og de omhandlede renteudgifter
angår således udelukkende udlånsvirksomheden.
                                               - 6 -
nordisk factoring er derfor berettiget til at opgøre vederlaget i forhold til kreditformidlingen
som rentemarginalen, således at dette nettobeløb udgør omsætningen i henhold til momslo-
vens § 38, stk. 1, om delvis fradragsret for moms på indkøb mv., der skal forstås i overens-
stemmelse med de bagvedliggende regler i 6. momsdirektiv.
adgangen til modregning følger under alle omstændigheder af skats meddelelse af 24. no-
vember 2004 om retningslinjer for beregning af pengeinstitutters delvise fradragsprocent efter
momslovens § 38, stk. 1 (skm 2004.464 tss), da nordisk factoring fuldt ud opfylder betin-
gelserne for modregning af renter, som er opstillet heri. meddelelsen angår både renter, som
betales til pengeinstituttets egne kunder (indlånskunder), og renter, som betales for lån i andre
pengeinstitutter (”funding”-renter). det fremgår af, at der i meddelelsen henvises til regn-
skabsreglerne for pengeinstitutter, som må have været skat bekendt. nordisk factorings
udlånsvirksomhed er dækket af meddelelsen, som efter det momsretlige neutralitetsprincip
ikke kan begrænses til at angå pengeinstitutter, og nordisk factorings modregningsret efter
meddelelsen kan ikke som hævdet af skat begrænses til at angå renter betalt til factoring-
kunderne, men omfatter også renter betalt til de pengeinstitutter, hvis lån har muliggjort facto-
ringvirksomheden.
skatteministeriet har navnlig gjort gældende, at nordisk factoring ikke ved beregningen af
den delvise fradragsret for moms har krav på at få nedsat sin momsfri omsætning i form af
renteindtægter fra factoringkunder ved modregning af renteudgifter til lån hos jyske bank,
hverken efter momslovens § 38, stk. 1, de bagvedliggende bestemmelser i 6. momsdirektiv
eller i medfør af skats meddelelse fra 2004.
efter momsloven er det som altovervejende udgangspunkt den fulde momsfri (brutto)omsæt-
ning i virksomheden, der skal indgå ved beregningen af den delvise fradragsret, og der er ikke
hjemmel i loven til at nedsætte nordisk factorings momsfri omsætning i factoringvirksom-
heden med renteudgifterne til jyske bank.
baggrunden for reglen om delvis fradragsret i momslovens § 38, stk. 1, er således, at en virk-
somhed med både momsfritagne og momspligtige aktiviteter skal kunne fradrage den del af
momsen af sine indkøb mv., som kan antages at modsvare anvendelsen af indkøbene (dvs.
                                                - 7 -
ressourcetrækket) i den momspligtige del af virksomheden. den delvise fradragsret beregnes
ikke med baggrund i den faktiske anvendelse af hvert enkelt indkøb, men ud fra omsætnings-
fordelingen i virksomheden over en given periode. det er derfor afgørende, at omsætnings-
fordelingen som fastslået i eu-domstolens praksis objektivt afspejler, hvilken del af de for-
udgående udgifter, der reelt skal henføres til henholdsvis den momsfritagne og den moms-
pligtige omsætning.
skats meddelelse fra 2004 om pengeinstitutters opgørelse af den delvise fradragsret efter
momslovens § 38, stk. 1, har baggrund i eu-domstolens dom af 14. juli 1998 i sag c-172/96,
first national bank of chicago, om valutaomvekslingstransaktioner, men hverken denne dom
eller andre domme fra eu-domstolen giver direkte støtte for skats praksis på dette område.
meddelelsen har et snævert anvendelsesområde og angår alene pengeinstitutters ind- og ud-
lånsvirksomhed i form af indlån fra og udlån til offentligheden (kunderne). det er således
alene renteudgifter i forbindelse med indlånsvirksomhed, der kan modregnes i pengeinstitut-
ternes renteindtægter. derimod kan renteudgifter, der ikke vedrører indlånsvirksomhed, ikke
modregnes. der er tale om en helt særlig fravigelse eller modifikation af de normale omsæt-
nings- og vederlagsbegreber i momsloven, som er saglig. der er ikke med henvisningen i
meddelelsen fra 2004 til regnskabsreglerne for pengeinstitutter tilsigtet en videregående ad-
gang til modregning end det, der fremgår af begrundelsen for modregningsadgangen.
nordisk factoring kan påberåbe sig meddelelsen fra 2004, men kun for så vidt angår rente-
indtægter og renteudgifter vedrørende factoringkunderne, idet der her var tale om en sam-
menhængende ind- og udlånsaktivitet, som udsprang af selve factoringvirksomheden med
kunderne. derimod kan selskabet ikke foretage en nettorenteopgørelse med hensyn til dets
renteudgifter til lån fra pengeinstitutter, herunder navnlig jyske bank, idet disse lån ikke kan
anses for indlånsvirksomhed. der foreligger ikke en krænkelse af det momsretlige neutrali-
tetsprincip.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om nordisk factoring a/s for perioden 1. oktober 2002 til 31.
august 2005 kan modregne sine renteudgifter til pengeinstitutter, herunder navnlig til jyske
bank, i sine renteindtægter fra udlån til factoringkunderne ved beregning af omsætningen i
henhold til momslovens § 38, stk. 1, om delvis fradragsret for moms på indkøb mv. en sådan
                                               - 8 -
modregning vil indebære en nettoopgørelse og vil formindske den momsfritagne omsætning,
og modregningen vil derfor føre til en forhøjelse af momsfradragsprocenten.
efter momslovens § 38, stk. 1, kan der foretages fradrag for den del af momsen på leverede
varer og tjenesteydelser (indkøb), der forholdsmæssigt svarer til den momspligtige omsæt-
nings andel af den samlede omsætning. en beregning af momsfradragsprocenten forudsætter
således, at der foretages en opgørelse af både den momsfritagne omsætning – herunder om-
sætningen i nordisk factorings udlånsvirksomhed, jf. momslovens § 13, stk. 1, nr. 11, litra a
– og af den momspligtige omsætning.
opgørelsen af omsætningen efter momslovens § 38, stk. 1 – både den momspligtige og den
momsfritagne – skal foretages på grundlag af det almindelige vederlagsbegreb i momslovens
§ 27, stk. 1.
det er et fundamentalt momsretligt princip, at det som altovervejende hovedregel er den fulde
(brutto)omsætning, som er afgørende, og højesteret finder, at der hverken i loven, det bag-
vedliggende direktiv eller eu-domstolens praksis er holdepunkter for en forståelse af det
momsretlige vederlagsbegreb, hvorefter der ved opgørelsen af den samlede omsætning i den
af nordisk factoring drevne fakturabelåningsvirksomhed skal ske nedsættelse af renterne be-
talt af factoringkunderne med de renter, som nordisk factoring har betalt for lån i pengein-
stitutter, uanset at disse lån muliggjorde nordisk factorings udlånsvirksomhed.
skats meddelelse af 24. november 2004 om retningslinjer for beregning af pengeinstitutters
delvise fradragsprocent efter momslovens § 38, stk. 1 (skm 2004.464 tss) går ud på, at et
pengeinstitut kan modregne sine renteudgifter i sine renteindtægter ved opgørelsen af den
samlede omsætning efter § 38, stk. 1.
efter den begrundelse, der gives for nettorenteopgørelsesmetoden i meddelelsen, må medde-
lelsen forstås således, at modregningsadgangen sigter til renteudgifter i forhold til pengein-
stituttets egne indlånskunder og ikke renteudgifter til andre pengeinstitutter, der stiller likvi-
ditet til rådighed for pengeinstituttets udlån. en sådan grænsedragning kan efter den givne
begrundelse ikke anses for usaglig. meddelelsen giver derfor ikke grundlag for at indrømme
                                              - 9 -
nordisk factoring en adgang til at fradrage selskabets renteudgifter til selskabets lån i pen-
geinstitutter i renteindtægterne fra selskabets factoringkunder.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal jyske bank a/s inden 14 dage efter denne højesterets-
doms afsigelse betale 125.000 kr. til skatteministeriet. beløbet forrentes efter rentelovens § 8
a.
