De danske udsendte soldater er flyttet ind i en gate i Islamabads lufthavn. Her har de sovet, spist og evakueret i over en uge.

Rugbrød, en pakke leverpostej fra Stryhns og hjemmebagte napoleonshatte fra Danmark ligger på en stolerække i gateområdet B4-B5 i Islamabads internationale lufthavn. Bag en papkasse på en stol sidder oberst Charlotte Wetche fra Nordjylland med sin bærbare computer. Papkassen skubber hun til side og erstatter med en feltseng, når hun skal sove. Det bliver til omkring en times søvn i døgnet. Herfra har hun den seneste uge ledt operationen, hvis mål er at evakuere mennesker med dansk tilknytning fra Afghanistan til Danmark. Og det er uvist, hvor længe gateområdet skal fungere som et militært operationscenter. - Vi asfalterer, mens vi kører, siger hun med et smil. Fra civil til militær Normalt håndterer lufthavnen i Pakistans hovedstad civile rutefly. Nu er en stor del af den blevet til militærlufthavn. Hercules-fly med danske soldater sendes fra Islamabad til Kabul, og cirka to timer senere – hvis det går som planlagt – er de tilbage i Islamabad med evakuerede. De indkvarteres i den halvdel af gateområdet, hvor de danske soldater ikke har opsat interimistiske kontorer. Skillevægge giver de evakuerede en smule ro og privatliv, mens dansk sundhedspersonale tilser dem. - Det er stort Evakueringsflyene letter og lander hele tiden. Militærfly mellem Afghanistan og Pakistan, chartrede rutefly mellem Pakistan og Danmark. Oberst Wetche og hendes kollegaer sørger sammen med Udenrigsministeriets udsendte for, at det foregår så glidningsfrit som muligt. - Det var kaotisk, da vi landede her sidste mandag. Der var ingen, som rigtig var forberedt på, at vi var kommet, fortæller hun. Danmark var den første nation til at igangsætte evakueringer fra Islamabads lufthavn. Siden har de fået selskab af blandt andet svenskere, belgiere, hollændere og sydkoreanere. De forsøger stadig hele tiden at optimere deres arbejde. - Det er ikke så nemt, som når vi er derhjemme. Der er ny dokumentation, vi forsøger at få fat på fra gang til gang. Vi bliver klogere for hver gang, vi planlægger en flyvning. Men det er meget komplekst, siger oberstløjtnant Jaz, som benytter sit kaldenavn over for pressen. Fra deres papkasseborde bag skillevægge, der omkranser deres kontor, ser de dagligt de evakuerede komme og gå. Et syn, der rammer dem i hjertet – og som giver alt den motivation, de behøver. - Deres verden er ramlet, og nu har de fået nogen til at hjælpe dem, og det kan vi mærke. Det er stort, siger Torben og undskylder for at måtte afbryde interviewet, så han kan få stemmen under kontrol igen. Spædbarn reddet ud af Kabul Det er ikke alle soldaterne, der kan sove på feltsenge i lufthavnen. Flere af soldaterne forsøger i stedet at indhente deres forsømte søvn i militærflyene på landingsbanen. - Som du kan høre, er der en flyver herovre. Den er tændt 24/7, siger Anton og peger mod Hercules-flyets brummende motorer. Anton, der tilbageholder sit efternavn på grund af sit arbejde, fortæller, at de sover med det ene øje åbent. Både på grund af larmen, og fordi operationstempoet er så højt, at telefonen kan ringe, hvornår det skal være. TV 2 møder ham og hans kollegaer, da de netop har ramt jorden efter en vellykket operation i Kabul. En af dem, de kommer til at huske. Med på flyet var et få dage gammelt spædbarn, som en afghansk familie var nødsaget til at efterlade ved sine bedsteforældre i Kabul, da de selv blev evakueret til Danmark. Nu kan de snart blive de genforenet. Derfor vi blev soldater Soldaten, der tog sig af barnet på flyveturen, er for påvirket af situationen til at udtale sig til TV 2. I stedet går han rundt om sig selv foran flyet for at fordøje oplevelsen. Det gør de alle sammen. Men det er de oplevelser, der gør det udholdeligt at fortsætte jobbet uden udløbsdato. - Det er derfor, vi blev soldater til at starte med, fortæller soldaten Georg. På hver opgave bliver de mødt af afghanere, som takker soldaterne for at have reddet deres liv. Derfor er det den mission, der har givet allermest mening at udføre, fortæller han. - Vi bliver her så længe, vi kan få folk ud fra Afghanistan.