Lav et referat af nedenstående tekst:

Tekst:
Min dag begyndte ellers ret stille og roligt. Oscar på 11 år og Alberte på ni år placeret foran hver deres computer. Klokken er 7.45, og deres første time er gået i gang. Dokumentar om forfatter Bent Haller ruller på den ene skærm, mens der kører seneste afsnit af Ultra Nyt på den anden. Måske er jeg alligevel en lille smule groggy. Det blev på den gode side af midnat, på grund af værtsvagt og en ny krimi fra Katrine Engberg, før jeg kom i seng. Og nok også på grund af de mange AULA beskeder, der rumsterede i mit baghoved om lektier og skemaer og alt muligt andet. Men altså kaffekop 1 og 2 er indtaget, havregrynene er spist og NEWS kører i baggrunden. Dagens eneste tjans er sådan set at være hjælpelærer for ungerne. Ingen dobbeltjob. Men så var det, at jeg lige ville tage et hurtigt bad. Shit den er krads! Lige som jeg slukker for bruseren og snupper et håndklæde, kalder Alberte: ”Mor – jeg skal have hjælp." Jeg råber, at jeg kommer om et øjeblik, og derefter tager jeg helt unødvendig hurtigt en vatrondel, og dét jeg tror er min skintonic fra min skuffe, putter det på vatrondellen og kører den fraværende rundt i hovedet. Hurtigt. Hele ansigtet. Kinder, pande, hage og hals. Og så kinderne igen. Tænker, shit den er krads. Virkelig krads. Og så svier det. Og så lugter jeg det. Acetonen. Tjekker bøtten. No way - det er neglelakfjerner! Indser, at jeg har taget den forkerte, da de to bøtter står ved siden af hinanden i min skuffe. Dumt. Der breder panikken sig. Inden i. Uden lyd. Jeg tænker tusind tanker på få sekunder: "Hvad hvis min hud bliver fyldt med røde plamager eller skaller af. Kan acetone give forbrænding. Eller voldsom hudirritation. For f..... skal jo på job i morgen. Anne, godt nok ser du ikke ret mange mennesker lige for tiden, men du er studievært og har lige puttet acetone - altså opløsningsmiddel i hele dit ansigt." Og så øser jeg ellers koldt vandt i hovedet. To gange, tre gange, nej fem gange bliver det til. Så tager jeg den rigtige bøtte i skuffen - altså den med skintonic - en vatrondel og forsøger at fjerne rester af acetonen. Tænker, om det mon gør det værre med skintonic oveni. Er nemlig ikke super stærk i beauty produkter. Og putter min dagcreme på hele tre gange. Rundt i hele hovedet. Tykt lagt. Alt for tykt. Men hellere det end acetone forbrændinger eller eksem. Kinderne er røde. Og Alberte venter stadig på min hjælp. Siger til mig selv, at hvis de røde kinder ikke bliver bedre, så kan jeg nok godt camouflere det med foundation på job i morgen. Det er sgu da et pragteksempel på corona kuller Og så står jeg ellers på badeværelse i noget tid og råber til Alberte, at jeg kommer om lidt. Nu føler jeg også, at jeg har lidt ondt i det højre øje. Måske røg der lidt acetone fra vatrondellen i øjet. Det gik jo i lyntempo. Er i tvivl. Men skyller øjet et par gange og går ned. Stadig med lidt ondt i øjet. Og huden er øm. Min mand Søren arbejder hjemme i dag og er lige kommet ind ad døren efter en gåtur med vores hund Vilma. Men jeg kan ikke få det ud. Få det sagt. At jeg har puttet acetone i hele hovedet. Seriøst. Hvem fanden gør det? Det er sgu da et pragteksempel på corona-kuller og mere til. Og hverken ham eller børnene nævner mine røde kinder, så jeg siger ingenting og laver i stedet en Google søgning på acetone i ansigtet, lige efter jeg har hjulpet Alberte lettere ukoncentreret. Yderligere en fire-fem tjek i spejlet Øverst i Google feltet kommer et link til en side fra Bispebjerg Hospital med gode råd til dem, der får acetone på huden. De fleste mennesker bruger nok rådene til uheld med acetone på hænderne, men jeg suger det hele til mig. Konkluderer, at rådene er nogenlunde same-same om acetonen har ramt ansigt eller hænder. Og jeg har vasket og skyllet huden mere end grundigt, som rådet lyder. Tjekker også lige Google for billeder med søgeordet: Acetone i ansigtet. Heldigvis ingen billeder. Bliver lettet over, at jeg har gjort, som de råder til, og øjet svier egentlig mindre. Om eftermiddagen og efter yderligere en fire-fem tjek i spejlet, kan jeg godt se, at jeg er sluppet billigt. Lettere røde kinder men ikke noget, der viser større skader. Amen. Pyha. Bare jeg så ikke vågner op i morgen med en eller anden form for efterreaktion på huden. Tænker samtidig, at jeg nok hellere lige må finde noget af det der work-life-balance i denne coronahverdag med hjemmeskole og arbejde. Så vi bager en kage. Det hjælper lidt. Under aftensmaden deler jeg min acetone historie med min mand og børn. De spærrer øjnene noget op, men derefter griner de. Alle tre. Og konkluderer, at jeg trods alt, ser ud som jeg  plejer. Heldigvis. Og da jeg går i seng, sørger jeg for at bøtten med neglelakfjerner ikke længere er i min skuffe. Den sætter jeg i nederste fællesskuffe. Men nu her dagen derpå, tænker jeg alligevel, om den skal længere væk. Tænk nu, hvis manden en dag får seriøst corona-kuller, og tror det er barberskum.

Referat:
Det er ikke et beauty-tip. Du skal ikke smøre acetone i ansigtet. Corona-kuller kan ramme alle, og i denne dagbog rammer det TV2 Nords studievært Anne Christensen. I ansigtet.