Lav et referat af nedenstående tekst:

Tekst:
- Jeg kan næsten ikke koncentrere mig om at arbejde i dag. Den nordjyske dialekt er efterhånden skjult godt i stemmen efter mere end 25 år væk fra hendes moderland. Alligevel føler Louise Kjærtinge fra Stae sig i aften mere dansk end nogensinde, når hun tager turen fra Herne Bay i det sydlige England og op til Wembley Stadium i London, hvor hun skal heppe på Danmarks drenge til semifinalekampen. - Jeg maler mit hoved i rød-hvide farver, og så har jeg købt en rød og hvid trøje fra Adidas, fordi jeg ikke kunnet nå at få sendt den originale landsholdstrøje over fra Danmark, fortæller Louise Kjærtinge over telefonen fra England, hvor hun arbejder inden for kommunikation. Sammen med sin barndomsveninde Mette Kibsgaard fra Vester Hassing, som senere giftede sig til efternavnet Mewett, rejste hun til England i sine unge år. De to veninder aftalte at bosætte sig i samme by, og nu har de så boet næsten dør om dør i Herne Bay i 25 år. - Vi er nærmest søstre, fordi vi er så tætte. Vores forældre og søskende kender også hinanden rigtigt godt. Jeg er også ’moster’ for Mettes to børn. Vi synes, det er lidt sjovt, at vi kommer fra samme del af Nordjylland, og nu bor i samme by herovre, fortæller Louise Kjærtinge. Minder fra EM i 92 Til onsdagens semifinalekamp på Wembley Stadium ved de to nordjyder, at de bærer et helt særligt ansvar på deres skuldre. Sammen med omkring 8.000 andre danske fans skal de formå at overdøve omkring 82.000 engelske fans, der er kendte for deres meget engagerede tilgang til nationalsporten. - Jeg bliver den, der råber højest. For vi er så klar, og vi ved, at vi skal råbe for hele Danmark! Vi kommer til at synge højt, så spillerne ved, at de har vores opbakning, lover den engagerede nordjyde. Louise Kjærtinge kører sammen med sin veninde onsdag eftermiddag til London, hvorfra de rejser videre med Metro helt ind til selve stadionet. En tur, der kommer til at vække minder. - Det minder mig jo om hele feberen omkring EM i 1992, hvor jeg arbejdede på Peter Wessel i Blokhus (værtshus, red.). Jeg husker tydeligt, hvor stor en fest det var, husker hun. - Det rører jo én så meget med alt det, der er sket. Og hele hypen omkring kampene er også kommet helt over til os i England, fortsætter Louise Kjærtinge. Stort savn til familien Her i Danmark har Louise Kjærtinge sine forældre, lillebror Henrik og hans to børn. Savnet til dem har vokset sig stort gennem det seneste halvandet år, hvor coronaen har gjort det umuligt for familien at besøge hinanden. Og dét savn bliver kun større, når de rød-hvide farver toner frem til landskampene. - Normalt følger jeg ikke med i fodbold, men når der er landskamp, ser jeg alle kampene. For så er det som om, at jeg får mig et lille stykke af Danmark, siger en tydeligt berørt Louise Kjærtinge og fortsætter: - Jeg kan nærmest høre for mig, hvordan kendte stemmer hjemmefra synger nationalsangen. Sådan tror jeg, det er at være udlandsdansker, tilføjer hun. Krammer alle danske fans Når Louise Kjærtinge og hendes veninde Mette Kibsgaard er kommet på plads på et af verdens største stadioner - det enorme Wembley Stadium med plads til 90.000 – så sender hun billeder afsted til forældrene og sin bror. - Så kan de se, hvor vi sidder henne og måske holde øje med, om de får et glimt af os på fjernsynet under kampen. Måske vi skulle lave et skilt, så de nemmere kan se os, spekulerer hun. For kontakten til de danske rødder er endnu vigtigere for Louise Kjærtinge under events som EM, der for alvor tænder ild i nationalfølelsen. - Jeg giver en krammer til alle de andre danskere på stadion, hvis vi vinder. Også selv om vi ikke må, siger hun og slår op i et stort, nordjysk grin. Se interviewet med Louise Kjærtinge:

Referat:
Louise Kjærtinge fra Stae og hendes barndomsveninde Mette Kibsgaard fra Vester Hassing har boet i England i 25 år. I aften hepper de på de danske drenge til EM-semifinalen – sammen med 8.000 andre danske fans.