Jens-Christian Wandt er leder af Verdensballetten, der hver sommer turnerer landet rundt. Han er dybt frustreret over de restriktioner, kulturen stadig er underlagt - samtidig med, at fodboldglade danskere kan feste og samles i tusindvis.

Kære Mette Frederiksen, Danmark har spillet sig i EM semifinalen, tillykke med det. Foldboldfans fester over hele landet, der bliver krammet, skreget og danset – og lige nu er Danmark midt i en stor glædesrus. Et festligt fællesskab på gader og stræder, et fællesskab som har været stærkt savnet i det sidste år. Brevet fra Jens-Christian Wandt til statsministeren begynder pænt, med en glæde over det fællesskab fodboldlandsholdets præstationer på grønsværen har skabt. Men glæden damper hurtigt af, og afløses af en skarp kritik af de restriktioner, kulturlivet fortsat er underlagt - men som fodbold-danmark tilsyneladende er fri for. - Jeg synes, at fodboldfesten er fin. Jeg bliver lige så begejstret! Men jeg vil gerne gøre opmærksom på, at der er en skævvridning i restriktionerne. Så når de må, så vil vi også, det er den vej rundt, det skal forstås, forklarer han. Håber på svar fra andre end en praktikant Når Verdensballetten turnerer landet rundt fra den 14. juli, kan de kun sælge to tredjedele af billetterne. Der er nemlig mange krav, der skal overholdes. Publikum skal blandt andet sidde i sektioner med egen indgang, egne toiletter og eget personale - og det er en dyr omgang for Verdensballetten. - Vi har nogle kæmpe udfordringer lige nu, der tager meget tid og koster mange penge. Vi har coronaudsolgt til vores forestilling i Skagen, men kunne godt sælge det, vi plejer. Normalt plejer der at være 14-1500 publikummer ved den tilsandede kirke, men i år kan vi kun tage 1000 ind. Det er ikke første gang, Jens-Christian Wandt skriver til Mette Frederiksen. Men uden andet resultat, end et standardsvar. I brevet denne gang er tonen derfor noget skarp. Jeg frygter, at du igen enten udviser larmende tavshed, eller i bedste fald sætter din praktikant til at svare. Men håbet er der – håbet om at du denne gang svarer personligt og tager kulturlivet alvorligt. - Jeg skriver skarpt, ja! Sidste gang fik jeg bare et brev, som det virker til, at de sender ud til alle. Og jeg fik at vide, at de har ansat nogle praktikanter i statsministeriet, til at svare på alle de henvendelser, de får. Der er ikke noget brugbart, men bare en stor, larmende tavshed til kulturlivet. - Forventer du, at der kommer noget brugbart den her gang? - Det ved jeg ikke. Nu kan jeg jo se, at hun er gået på ferie, så der går nok noget tid. Men jeg håber det da! Vi kan jo ikke bare sidde med hænderne i skødet - vi er nødt til at gøre noget, lyder det fra Jens-Christian Wandt.