Torsdag blev en statue af Henning Jensen afsløret i Nørresundby, og i den anledning holdt TV 2 Sports fodboldekspert Morten Bruun en tale.

Blandt alle gode historier om danske fodboldspillere er den om Jensen fra Nørresundby den mest fantastiske. Historien om Henning Jensen er historien om Nørresundbydrengen, der spiller tre et halvt år i de danske serierækker – jyllandsserien og danmarksserien – i relativ ubemærkethed. Det er historien om den opvisningskamp, der bliver arrangeret mellem landsholdet og et udvalgt hold af nordjyske seriespiller, hvor Henning Jensen er banens ubetinget bedste spiller, og hvor der derfor ikke er andet at gøre end at udtage denne spiller til landsholdet. Det er historien om Borussia Mönchengladbach, om die Dänen, Le Fevre, Jensen og Simonsen, mesterskaberne, Bökelberg og livet i den hårde tyske Bundesliga. Det er historien om Real Madrid, flere mesterskaber og et møde med en livsstil, der var noget mere mañaña end i Tyskland. Det er historien om Ajax Amsterdam, hvor Henning Jensen blev en form for mentor for gavtyvene Søren Lerby og Frank Arnesen, og endelig er det historien om retræten i AGF og Nørresundby, hvor ringen meget passende blev sluttet for næsten 40 år siden. Det er også historien om en landsholdskarriere, der blev alt for beskeden med blot 21 kampe fordelt over en periode på otte år. I et andet liv ville Henning Jensen have spillet 100 landskampe. Henning Jensen er også gået hen og blevet en form for kulturel myte. Fordi hans underkrop pryder Hans-Jørgen Nielsens bog ”Fodboldenglen” fra 1979. Bogens forside forestiller en svævende fodboldengel, sat sammen af Henning Jensens underkrop og et sæt englevinger fra en surrealistisk figur af den tyske kunstner Max Ernst. Henning Jensen er foreviget i det øjeblik, han header en aflevering fra Bobby Charlton ind bag Dino Zoff på selveste Wembley. Det skete i en opvisningskamp i London 3. januar 1973 mellem udvalgte hold fra de tre nye EF-lande, Danmark, Irland og Storbritannien, og de seks gamle. Som nogen husker, tilsluttede Danmark sig Det Europæiske Fællesskab efter en folkeafstemning i oktober 1972. En anden myte om Henning Jensen er den om beskedenheden. Det stille smil. Den afvæbnende håndbevægelse, når man spurgte om ikke han ville fortælle om Real Madrid. Jeg har selv prøvet. Forgæves. Ingen stjernenykker her. Også på billedet i min autografbog, som Henning signerede i en sportsforretning for mange år siden, giver han indtryk af at være en ganske almindelig mand, der sidder og snører sine fodboldstøvler iklædt en træningsdragt af mærket hummel. Han sidder så bare på Estadio Santiago Bernabéu i Madrid. Det er også meget godt. Det er meget dansk. Sådan kan vi godt lide det. Men jeg har altid tænkt, at der må have været mere, så da jeg skulle skrive om Henning i min bog om dansk fodbold, allierede jeg mig med Poul-Erik Andreasen, Hennings fodboldtvilling fra sæsonerne i NB. Og det skal du have, Poul-Erik, du er både en god iagttager og en god fortæller, og jeg har lyst til, at det er din beskrivelse af Henning, der skal stå tilbage som det afgørende minde om denne vidunderlige spiller, der voksede op lige her i Nørresundby. Du udtrykte det sådan her: "Man må ikke tage fejl af Henning. Uden for banen var han ikke den, der var mest fremme i skoene, men på banen ville han dominere. Han var fysisk stærk, uimponeret og frygtløs. Han kunne det hele. Heade, sparke, drible, score." For ja, i visse sammenhænge kan det jo være godt nok at være beskeden og tilbageholdende. At lade de andre komme til. Men mine damer og herrer og undskyld, at jeg bander: Sgu ikke i den tyske Bundesliga og i selveste Real Madrid. Her er det kun de stærkeste, der overlever. De svage bukker under. Forestil jer den styrke, Henning Jensen har været i besiddelse af, da han kom direkte fra Danmarksserien og spillede sig på holdet i en af datidens stærkeste europæiske klubber, nemlig Borussia Mönchengladbach. Og forestil jer den styrke, det har krævet at blive omplantet på ny og skulle spille sig på holdet i verdens største fodboldklub, Real Madrid. Når alt det andet er glemt, så er det denne forunderlige indre styrke, der skabte den stærkeste fortælling om en dansk fodboldspiller nogensinde. Tak til dig, Henning Jensen, for alt det, du gav til alle vi andre.