text: Miranda van de Heijning, Steen Christensen and the PG Online Distributed
  Proofreaders.
  
  
  
  
  
  STAUDER
  
  af
  
  G. N. BRANDT
  
  
  
  Alfred Lichtwark, den nys afdøde tyske Kunsthistoriker, udtalte gentagne
  Gange i sine Skrifter om Havekunst, at dennes højere eller lavere
  Standpunkt var afhængig af Amatørerne, og han søgte at bevise sin
  Paastand ved Henvisning til den overlegne Havekunst i England, hvor det
  vrimler med Havebøger og-tidsskrifter, ikke alene skrevne for
  Amatører--det har vi og Tyskerne ogsaa--men skrevne af Amatører. Der er
  næppe heller Tvivl om, at Lichtwark har Ret; thi den forretningsmæssigt
  drevne Tilplantning og Vedligeholdelse af Haver maa og skal føre til
  Skabelonmæssighed og Routine, hvor dygtige Mennesker der end beskæftiges
  ved denne Gren af Havebruget. Hvis derfor det private Havebrug, der i
  Forhold til Landets øvrige Kultur staar saa lavt, skal højnes, maa det
  ske ved at vække Interessen og skabe kundskabsrige Amatører.
  
  Som et beskedent Led i denne Bestræbelse, hvis Resultater naturligvis i
  første Række vil komme det faglige Gartnerarbejde tilgode, maa
  nærværende Bog ses og bedømmes.
  
  Forfatteren bringer sin bedste Tak til Det Kongelige Danske Haveselskab,
  Messrs. Kelway & Son, Langport, d'Herrer Carl V. Lange og N.W. Larsen
  for al velvillig Bistand, navnlig med Udlaan af Billeder. Docent ved
  Landbohøjskolen G. Becker har velvilligst gennemgaaet den botaniske
  Nomenklatur; for denne værdifulde Hjælp yder Forfatteren ham sin bedste
  Tak.
  
  At Forlaget ikke har skyet at give Bogen et Udstyr, som ellers ikke
  bliver danske Havebøger til Del, vil sikkert finde Paaskønnelse i alle
  haveinteresserede Kredse, og det maa ønskes, at Publikums Modtagelse af
  foreliggende Bog maa blive en saadan, at andre Dele af Havedyrkningen:
  Roser, Stenhøjs-og Vandplanter o.s.v. paa lignende Maade kan tages op
  til Behandling ad Aare.[1]
  
  [Footnote 1: Saadanne Bøger er udkomne paa samme Forlag henholdsvis 1915
  og 1917.]
  
  Ordrup i April 1914. _G. N. BRANDT_.
  
  I nærværende 3die Oplag af "Stauder" er indført en Del Rettelser og
  Sortimentet er ændret, saaledes at det er tidssvarende. Da jeg selv ikke
  længere dyrker Stauder, og derfor ikke følger Fremkomsten af Nyheder saa
  nøje som tidligere, har jeg raadført mig med forskellige Kolleger og
  takker navnlig Handelsgartner Aksel Olsen, Kolding, for værdifuld
  Bistand.
  
  Ordrup, Juli 1918. _G. N. BRANDT_.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 1. En af de berømte Rabatter
  i Haven ved Hampton Court, der har dannet Forbillede for talløse andre
  Stauderabatter i engelske Herregaardshaver.]
  
  [Illustration: Fig. 2. Stauderabat foran Mur i en engelsk Have.]
  
  Det tyske Ord Staude har i Mangel af et dansk i mangfoldige Aar tjent
  som Kollektivbetegnelse for en vis Klasse af Haveplanter, der botanisk
  set er uden systematisk Samhørighed, men som danner et fysiologisk Hele,
  en Gruppe af Haveplanter, der kan defineres som fleraarige, urteagtige,
  haardføre Prydplanter. Trods denne tilsyneladende skarpe Begrænsning
  gaar Stauderne dog jævnt over i tilstødende Dele af Planteverdenen.
  Fleraarigheden kan for manges Vedkommende under visse Forudsætninger
  blive til Toaarighed, og paa den anden Side kan toaarige Planter under
  visse fysiske Forhold eller ved Kulturens Indgriben forblive fleraarige.
  Enkelte Stauder kan ogsaa af og til vise Tendens i Retning af træagtig
  Udvikling af de nederste Partier, og endelig er Haardførheden jo et
  svingende Begreb: Hvad der er haardført paa Taasinge, fryser væk ved
  Viborg, og de enkelte Aaringer og de enkelte Planters Forhold forrykker
  stadig Grænsen for Haardførheden.
  
  Det bliver altsaa i mange Tilfælde en Skønssag, om en Plante kan
  henregnes til Stauderne eller ikke. Blandt de her i Bogen nævnte
  Planter, vilde mange maaske ikke anerkende Digitalis purpurea,
  Agapanthus umbellatus og Yucca filamentosa som Stauder, men kalder dem
  henholdsvis en toaarig Plante, en Koldhusplante og en Busk. Naar
  imidlertid en Plante i sin Kultur og sin hele Anvendelse ikke adskiller
  sig fra Stauderne, saa kan man rolig benævne dem som saadan, og det er
  da heller ikke taget i Betænkning i denne Bog, hvis Hensigt blot er at
  bidrage til en større Anvendelse af disse Prydplanter navnlig i de
  almindelige Villahaver. Denne sidste Begrænsning har medført, at de
  egentlige Rabat-og Gruppestauder, som i Reglen er de anvendeligste i en
  mindre Have, har faaet en langt mere udtømmende Behandling end Stenhøj-,
  Vand-og Sumpplanter, Bregner, Løgvækster, for hvilke der dog alle er
  medtaget typiske Repræsentanter for derved at give Bogen en vis
  Afrunding. En Del af disse Planter er behandlede i et særligt Bind i
  "Vand-og Stenhøjsplanter", der er udkommet under Forf. Redaktion.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 3. Pæonrabat langs en Gang.]
  
  Naar man for at vurdere Stauderne som Haveplanter sammenligner dem med
  Udplantningsplanterne: d.v.s. Pelargonier, Begonier o.s.v. og med
  Roserne, der jo i det væsentlige udgør Havens Udsmykning med Blomster,
  vil det, hvad Prisen angaar, vise sig, at Stauderne gerne vil falde lidt
  dyrere ud end Roser, naar det samme Areal skal tilplantes, medens de
  selvfølgelig i Længden vil være langt billigere end
  Udplantningsplanterne, der kun varer en Sommer. Hvad Udgiften til
  Arbejdet med Vedligeholdelsen angaar, vil et Staudeareal i Reglen koste
  det meste Arbejde, naar det da ikke drejer sig om en af de saakaldte
  naturlige Plantninger, der selvfølgelig slet ikke bør vedligeholdes i
  almindelig gartnerisk Forstand. Medens enhver, der overhovedet vil, kan
  passe Rosenplantninger og almindelige Blomsterbede, vil der i Reglen
  fordres en vis Sum af Kendskab baade ved Tilplantningen og ved
  Vedligeholdelsen af Staudeplantninger. Men til Gengæld for denne større
  Indsats af Penge eller Arbejde--ogsaa Tankearbejde--, giver Stauderne
  rigtignok ogsaa Skønhed og Glæde tilbage i et helt andet Omfang og langt
  mere mangfoldigt end andre Blomster.
  
  Det, Folk søger hos Blomster, og Grundene, hvorfor de dyrker dem, kan
  være saa ganske forskelligt; nogle Mennesker glæder sig navnlig over
  Blomsterbedenes rent dekorative Virkning, medens andre staar i et ganske
  anderledes intimt Forhold til Planterne og navnlig glæder sig over de
  enkelte Individers Skønhed og over det hele vegetariske Liv; for disse
  sidste er netop Stauderne de Planter, der mere end nogen andre giver
  Udtryk for Døgnets og Aarstidernes Vekslen; en Stauderabat med mange
  Arter er i stadig Udvikling, skifter Udseende omtrent hver Dag; med
  næsten dramatisk Kraft giver disse Planter Udtryk for Livets Kredsløb:
  Spiring, Udvikling, Blomstring, Visnen og Fald, medens et Pelargoniebed
  er ganske stillestaaende hele Sommeren igennem, dets Opgave er den rent
  dekorative, og den, der søger andet, kan ikke afvinde et saadant Bed
  større Interesse. Der er heller ikke til det almindelige Blomsterbed
  knyttet den Forventningens og Gensynets Glæde som til Stauderne, der
  kommer igen af sig selv, saa sikkert som Foraaret kommer. Det er navnlig
  denne Ævne til at vække Interesse og til at komme i et mere intimt
  Forhold til Menneskene end andre Planter, der i disse sidste Aar har
  lettet Stauderne deres Sejrsgang. De er i allerhøjeste Grad den private
  Haves, Hjemmets Blomster, og det er da ogsaa særlig England og
  Nordamerika, med disse Landes højt udviklede Boligkultur, at Stauderne
  pranger i Haverne, medens de i Frankrig, hvor Havekunsten væsentlig
  tager Sigte paa det repræsentative og ikke paa det hjemlige, er næsten
  ukendte udenfor Liebhavernes Kreds--i hvert Fald i deres moderne
  Anvendelse. Den endeløse Variation baade i Farve og Form og i det Hele i
  alle Forhold giver Stauderne den mest alsidige Anvendelsesmulighed, og
  ogsaa derigennem en Ævne til at vække Interesse, som
  Udplantningsplanterne aldrig kan naa.
  
  [Illustration: Fig. 4. Stauderabat foran Mur i en engelsk Have.]
  
  Naar en Plantegruppe, med saa overdaadige Muligheder for at blive
  populær og anvendt i større Udstrækning, dog først i de allersidste Aar
  er begyndt at indtage den Plads i Haverne, der tilkommer den, og det
  skønt Stauderne egentlig aldrig har savnet Talsmænd indenfor Havebrugets
  Literatur, saa maa det naturligvis have sine ganske særlige Grunde, som
  maa søges og paapeges, om ikke den pludselige Skiften fra Havens
  Skammekrog til dens Hædersplads skal forekomme ganske uforklarlig, eller
  kun Udslag af en Mode. Disse Aarsager, til at Stauderne i de mange Aar
  har fristet en saa trist Tilværelse, findes tre Steder: nemlig hos
  Stauderne selv, i deres hidtidige mangelfulde Behandling og endelig i
  visse havearchitektoniske Forhold.
  
  Selve Staudematerialet har i de sidste ti à femten Aar gennemgaaet en
  indgribende Forbedring, ikke saa meget ved Introduktion af nye
  Arter,--denne Kilde, der tidligere flød saa rigeligt, er nu, da hele
  Jordkloden efterhaanden er bleven bogstavelig trawlet for dekorative
  Planter, næsten ophørt at rinde; kun fra Vestkina er der i de senere Aar
  kommet en Del gode Stauder,--men ved den gartneriske Forbedring af ældre
  Arter. Ved Krydsbefrugtninger har man skabt Hundreder og atter Hundreder
  af nye Former, og ved Udsæd i Titusindevis af samme Plante har man
  udsøgt et enkelt Individ, der udmærkede sig i en bestemt Retning, ved
  Farve, Blomsterstørrelse, opret Vækst eller ved lignende Fortrin; en
  saadan Variation har man forfulgt gennem mange Generationer for at ende
  med en Varietet, tilstrækkelig distinkt og fikseret til at sendes i
  Handelen. Gennem en imponerende Anvendelse af Kapital, Intelligens og
  Taalmodighed er det sket i Virkeligheden, som Maeterlinck giver poetisk
  Udtryk gennem Blomsternes Forvandling i Merilns Have:[2] det er de samme
  gamle Blomster, som vi kender fra vor Barndoms Haver, fra Grøfter og
  Gærder, fra Moser og Skove; men Stilkene er blevne højere og rankere,
  Blomsterne er blevne større, af ædlere Form og klarere og dybere Farve,
  langt mere straalende. Alle de gode gamle Bekendte: Valmue, Potentil,
  Spiræa, Natlys, Perikum, Tjærnenellike, Oksetunge, Klokkeblomst,
  Engblomme, Pæon, alle disse og mange andre at de velkendte Slægter har
  vokset sig kønnere og har faaet en Holdning og en Glans, de ikke før har
  kendt, og dog har det hele Udseende bevaret det hjemlige, gammelkendte
  Præg. Denne gennemgribende Forædling af store Dele af Staudeverdenen
  hører til de stærkeste Aarsager til at de nu kommer frem i første Række.
  Mange af de gamle mest udbredte Stauder er behæftede med Fejl, som
  altfor kort Blomstring, Tilbøjelighed til at vælte, Ømfindtlighed for
  Frost og m.m., som deres altfor beskedne Skønhed slet ikke kan veje op.
  Samtidig med at Skønheden i og for sig er forøget, har man ligeledes ved
  Tiltrækning af nye Former faaet borteliminere en Del af den Arts
  praktiske Mangler.
  
  [Footnote 2: i "Jovzelle"]
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 5. Pæoner i Skyggen af ældre
  Træer.]
  
  Grunden til at Stauderne hidtil i Reglen har faaet en fejlagtig
  Behandling og Anvendelse maa søges--foruden i den manglende Interesse,
  der er forstaaelig ligeoverfor de mange kedelige Sorter, der findes
  udbredt overalt--tillige vistnok ogsaa i, at Stauderne navnlig er blevet
  anbefalede med, at de kunde passe sig selv, og ganske stille stod og
  voksede sig kønnere og kønnere. Saadanne Doktriner er, naar de engang
  har faaet Indpas i Amatør-havebruget, næsten uudryddelige, og dette er
  saa meget mere beklageligt i foreliggende Tilfælde, som intet er mere
  fejlagtigt end den nævnte indgroede Anskuelse. Stauderne kræver under
  visse Forhold ganske vist kun liden Pasning, men i Reglen dog mere end
  f. Eksempel Roser, og selv om enkelte Stauder helst skal lades urørte i
  mange Aar, saa vil det store Flertal ikke som paastaaet vokse sig
  kønnere, men vil, overladte til sig selv, gaa jævnt tilbage efter det
  første Par Aars Forløb. I Mængder af Villahaver er det eneste
  Kulturarbejde, der foruden Lugning ofres paa Stauderne, en Foraars-eller
  Vintergravning mellem Blokkene og dette Arbejde er kun til Skade (se
  nedenfor under Omtalen af Rensning mellem Stauderne). Under disse
  Omstændigheder bliver Stauderne, særlig naar de tillige er fejlagtigt
  anvendte, kun kedelige og komme ufortjent i daarligt Ry. En Fejl ved
  Anvendelsen har været, at man næsten altid plantede for faa sammen af
  samme Art. Det er først naar adskillige sammenplantes, at de tiltrækker
  sig nogen Opmærksomhed; den Fejl begaas næsten aldrig med
  Udplantningsplanter, der altid anvendes mange samlede. Endelig har et
  Artsvalg afpasset efter de forhaandenværende Jordbundsforhold vist
  hidtil været ret sjældent, og det er netop kun gennem et saadant, at der
  opnaas den rigtige Frodighed og Glans i Plantningen.
  
  Den tredie Art Aarsager til den hidtidige ringe og fremtidige udstrakte
  Anvendelse af Stauder, maa som nævnt søges i de havearchitektoniske
  Forhold.
  
  Som man vil vide var forrige Aarhundrede lige til Halvfemserne behersket
  af den saakaldte landskabelige Havestil, det vil sige, at Parker og
  Haver anlagdes og beplantedes med det naturlige Landskab som Forbillede;
  navnlig det typiske engelske Landskab med bølgende Græsflader,
  fritstaaende Træer og Buskgrupper blev efterlignet. Anvendelsen af de
  rigtige prangende Havestauder var i et paa den Maade anlagt Areal
  principstridigt og kunde kun finde Sted ved en fremtrædende
  Inkonsekvens. Først i Slutningen af Aarhundredet ændredes Smagen som
  bekendt i den Retning, at Haven, navnlig den mindre, blev anlagt som en
  Have og ikke som Landskab, og derfor naturligvis blev beplantet med
  Haveplanter. Denne nyere Retning i Havekunsten, har med Iver kastet sig
  over Stauderne, som det allerbedste Blomstermateriale, ikke alene paa
  Grund af Skønheden i og for sig, men ogsaa fordi mange af Stauderne
  hører til vore aller ældste Haveplanter, og derfor har en vis gammeldags
  og hjemlig Hygge over sig, som netop passer i de nutidige Bestræbelser
  paa Haven og Husets Omraade, der paa enhver Maade søger Tilknytning til
  Boligkulturen for et Par Generationer siden,--vore Oldrefædres Have og
  Hus.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 6. Hvide Lupiner i Skygge.]
  
  Samtidig med at denne moderne, mere rationelle, i Reglen retlinede Maade
  at anlægge Haver paa, har sejret og skaffet Plads for Stauderne, saa er
  der--gloria victis--opstaaet en Art "nylandskabelig" Bevægelse, der
  næsten helt og holdent bygger paa Staudeanvendelse. Den ældre Have med
  hele sit konventionelle landskabelige Apparat, de lange Perspektiver, de
  kulisseagtigt opstillede Buskadser og Trægrupper, led--dens øvrige gode
  eller daarlige Sider ufortalte--i hvert Fald af den Mangel, at dens
  Anvendelse paa smaa Haver krævede en saa lille Maalestok, at det hele
  ofte blev ganske meningsløst. I mere eller mindre bevidst Følelse af
  dette begyndte man for en Del Aar siden i England at skabe naturlige
  Landskabsbilleder mindre Vegetations Scenerier, der kunde fremstilles
  uden at reducere Maalestokken.
  
  Denne den saakaldte "wild gardening" fik sin fortrinligste Forkæmper i
  den bekendte Havebrugsforfatter W. Robinson, og navnlig i de senere Aar
  i den ikke mindre bekendte Haveæstehtiker Miss Gertrud Jekyll. Omkring
  en Dam, i en Lysning, i et Krat eller paa andre velegnede Steder, hvor
  Synet af fremmedartede Omgivelser ikke kan genere, skabte man væsentligt
  ved Hjælp af Stauder, der ikke havde et altfor kultiveret Præg og som
  ifølge deres Vækst egnede sig dertil, et Stykke Have, hvor alt groede
  som var det hjemmehørende, og derfor fik det vildtvoksende tiltrækkende
  Præg.
  
  [Illustration: Fig. 7. Dobbelt Stauderabat i et Gartneri. Plantet i Nov.
  1912; Billedet er taget i Aug. 1913. Gangen er 4 m og Rabatterne 3 m.
  brede.]
  
  Lidt senere, i Begyndelsen af dette Aarhundrede, viste en lignende
  Bevægelse sig i Tyskland; men medens man i England ad Forsøgenes og
  Erfaringens Vej naaede til at fastslaa Maal og Midler for den Art
  Havekunst, saa var det i Tyskland en enkelt Mand, Willy Lange, der
  væsentlig ad Tænkningens Vej og paa videnskabeligt Grundlag--de Tyskere
  bliver jo sig selv lig alle Dage--fastslog Regler for en landskabelig
  Havekunst, der i Modsætning til den ældre kan passes ind i en lille
  Ramme. Lange, hvis Hovedskrift, Gartengerstaltung der Neuzeit, udkom
  1904, og som senere er trykt i flere Tusinder end nogen anden tysk Bog
  om Havekunst, gør ganske overordentlig stort Brug af Stauder til at
  skabe sine smaa Vegetations-Scenerier.[3])
  
  [Footnote 3: En Hovedsag for Lange er Hensyntagen til Planternes
  naturlige Samhørighed, det vil sige, at Planter, der hører hjemme, eller
  ser ud som de hørte hjemme i et bestemt fysisk Milieu ikke plantes
  jævnsides med Planter fra et ganske andet. For Eksempel bør en Plante,
  der bærer de tørre, sandede Steders Karaktermærke, ikke sættes ved Siden
  af en Plante, hvis store, saftige Blade viser, at den hører hjemme under
  fugtige Forhold; ved at følge denne Regel skaffes en typisk
  Plantebestand og typiske Vegetationsbilleder, der dog udmærket kan
  bestaa af Planter, der er forædlede ved Kultur, naar de kun har bevaret
  deres oprindelige Karakter; Meningen er jo ikke at illudere. Skønt Lange
  har en stor og troende Menighed og Miss Jekyll talrige Efterlignere, vil
  denne Form for Havekunst, dog næppe faa Betydning udover en meget stor
  indirekte--bl. a. ved at vække Interessen for Stauder--idet den, der
  planlægger en saadan Plantning, i det væsentlige ogsaa selv maa udføre
  den; Tankerne kan jo nemlig ikke, som ved et andet Haveanlæg, gives en
  koncis, latent Form i en Tegning; det vil desuden altid være et
  forholdsvis ringe Antal Mennesker, der paa en Gang vil være i Besiddelse
  af tilstrækkelig Færdighed og Viden og tilstrækkelig Forstaaelse til at
  kunne udføre Vedligeholdelsen i Anlægets Aand. En Del Plads kræves jo
  ogsaa, saa denne wild gardening altid vil være forbeholdt de faa. I
  populariseret og skematiseret Form har denne Art Havekunst iøvrigt
  Betingelser for at udarte til noget meget slemt. I Tyskland, hvor de jo
  har ondt ved at holde Balancen, ses allerede Gravsteder (!) i Willy
  Langes Maner.]
  
  Naar saaledes Stauderne i den senere Tid er blevne stærkt forbedrede, og
  Fordom med Hensyn til deres Kultur er ved at fjernes, og endelig
  Forholdene inden for Havekunsten er de gunstigst mulige, vil man
  forstaa, at disse Planters stærke Fremrykning ikke er tilfældig, og at
  Pelargonierne maa glæde; sig over, at de i hvert Fald har Storstædernes
  Altankasser at falde tilbage paa. Denne unaturlige Form for
  Blomsterdekoration er vist det eneste, Stauderne ikke lader sig anvende
  til.
  
  [Illustration: Fig. 8. Plantning at Funkia og andre Stauder i en Gaard
  ved et engelsk Landsted.]
  
  
  
  
  STAUDERNES ANVENDELSE.
  
  De vidt divergerende Former hos Stauderne, der rummer baade buskformede,
  tæppedannende, opretvoksende og krybende, pudeformede og sivdannede
  Planter, og deres vidt forskellige Krav til Livet, samlet sammen som de
  er fra al Verdens Marker og Moser, Klipper og Skove, giver deres
  Anvendelse en Udstrækning og en Alsidighed, som er ukendt inden for
  andre Samfund af Haveplanter. Næsten enhver Tanke, der gælder
  Haveudsmykning med Blomster, kan finde Udtryk gennem dette mangeartede
  Materiale, og næsten hver Plet Jord, hvor andet forsager, kan klædes med
  en eller anden Art Stauder.
  
  _Rabatten_, det vil sige et langstrakt Bed, i Reglen langs med en Gang,
  er vel det første og oprindeligste formelle Udtryk for Havens Udsmykning
  med Blomster og er stadig den Form, som lettest lader sig underordne
  Havens Plan og som bedst forener Glæden ved Besiddelsen og Betragtningen
  af de enkelte Planter, men den rent dekorative Effekt. Rabatten er det
  Grundlag, hvorpaa den rent umiddelbare Kærlighed til Blomsterne,
  Liebhaveriet, Samlerglæden bedst kan mødes med den rent architektoniske
  Stræben efter at skabe Skønhed af Helheden. Og den er ikke Udtryk for et
  Kompromis, hvor de to i Reglen stærkt modstridende Sæt Interesser har
  maattet slaa af paa Kravene for at mødes. Tværtimod byder Rabatten langs
  en Gang den bedste Lejlighed til at betragte de enkelte Blomster, medens
  paa den anden Side den vegetative Fylde bunden af Rabattens klare
  enkelte Form bedre end nogen anden Blomsterdekoration formaar baade at
  fremhæve og at underordne sig Havens Linier. Intet Under at man derfor i
  England, hvor baade Liebhaveriet og Havekunsten har faaet sit højeste
  Udtryk, altid har plantet Stauder fortrinsvis i Rabatter og har drevet
  Kunsten at arrangere saadanne--rent æstetisk set--op til en her i
  Landet ukendt Højde og forøvrigt ogsaa--som det altid gaar med den store
  Iver--et godt Stykke ud over Maalet.
  
  Staudernes Fejl, de enkelte Arters korte Blomstringstid, lader sig
  lettest bekæmpe ved en Anvendelse af mange til forskellig Tid
  blomstrende Arter, og denne Mangfoldighed lader sig igen lettest
  beherske under Rabattens Form. I smaa Villahaver, hvor Gruppernes Antal
  maa være begrænset, vil disse, der sjældent kan sammensættes af mere end
  et Par Arter, lade Haven i alt for hyppige og lange Perioder være uden
  Blomster, og Tyngdepunktet i Havens Udsmykning vil flyttes snart hid
  snart did, eftersom de enkelte Grupper kommer i Blomst; ganske
  anderledes med Rabatten, der i lang Tid viser Blomster og altid i hele
  sin Udstrækning er til Pryd, saaledes at Ligevægten ikke forrykkes. Det
  er paa Grund af Rabattens Velegnethed til netop at være den lille Haves,
  Villahavens Form for Staudedyrkning, at dens Sammensætning og
  Tilplantning--i Overensstemmelse med denne Bogs Plan--bliver Genstand
  for en mere indgaaende Behandling end de andre Former for
  Staudeanvendelse.
  
  Ved Valget af Stauderabattens Plads maa der tages Hensyn til
  Vækstbetingelserne (se under Staudernes Kultur), og til at Rabatten kan
  komme til at tage sig saa meget som muligt ud til sin Fordel, set fra et
  bestemt Punkt i Haven. Den ideelle Beliggenhed er saaledes, at Rabatten
  fra vedkommende Punkt, det være sig nu Havens Indgang, Husets Veranda
  eller et Lysthus, ses væsentligst paa langs; naar den ligger vinkelret
  paa Synslinien, virker den selvfølgeligt langt mindre fyldigt; af samme
  Grund er krumme Rabatter uheldige, og jo skarpere Kurven er, desto
  mindre virker de. Den fordelagtigste Beliggenhed kræver endvidere, at
  den ses mod Solen; Blomsterne drejer sig som bekendt næsten alle i meget
  høj Grad efter Solen, og selv om denne Tilbøjelighed ikke gør nogen
  særlig Virkning for den enkelte Blomsts Vedkommende, saa er en let
  Drejning af en Rabats Blomstermyriader af mægtig Virkning, hvad enhver
  vil kunne overbevise sig om ved en Sommerdag at betragte den samme Rabat
  fra Nord og fra Syd.
  
  Virkningen kan yderligere forøges, ved at Rabatten har en let Hældning
  mod Gangen og mod Iagttagerens Standpunkt. Det vil naturligvis være
  forholdsvis sjældent, at alt saaledes kan forenes til at skabe en saa
  koncentreret Effekt set fra et Punkt, og det vil jo i Reglen ogsaa
  betyde en Svækkelse af Virkningen iagttaget fra andre Steder af Haven.
  Hvis Rabatten er dobbelt d.v.s. at to Rabatter flankerer en Gang, og
  hvis de har samme Bredde og blomstrer samtidigt, saa vil en Beliggenhed
  i Nord og Syd være meget at foretrække, eller maaske rettere udtrykt: to
  symmetriske Rabatter bør--særlig naar de har Hække som Baggrund--ikke
  lægges i Øst-Vest, idet den nordlige da vil opnaa meget større Glans end
  den sydlige paa Grund af, at de højere Stauder og Baggrunden vil skygge
  over Dele af den sydlige Rabat. Uligheden vil altid være følelig og
  virke uheldigt. Naar Forholdene er ugunstige for symmetriske Rabatter,
  bør man overveje Muligheden af en asymmetrisk Ordning. Hvis Gangen,
  hvortil Rabatterne skal slutte sig, løber i Havens nordlige Del og i
  Retningen Øst-Vest--det drejer sig naturligvis om en mindre Have--vil
  det ofte være smukt at have en Hæk eller anden høj Baggrund bag den
  nordligste Rabat, og saa beplante denne med væsentlig høje Stauder,
  medens den sydlige Rabat beplantes med lutter lavere Planter og lægges,
  uden Baggrund af Hæk eller andet, direkte op til Plænen. Alene en stærk
  fremtrædende forskellig Bredde vil hjælpe over Ulemperne ved den
  dobbelte Rabat i Øst-Vest Retningen. Hvis der ikke findes en Baggrund
  for Blomsterne, men Rabatten føres tværs over en aaben Plæne eller
  gennem en Køkkenhave, vil man, forudsat man undgaar større
  sammenhængende Plantninger af høje Stauder, og der ellers ikke kastes
  Skygger ind over Rabatterne, være ret frit stillet med Hensyn til
  Beliggenheden i de forskellige Vindhjørner.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 9. Blandet Stauderabat,
  tilplantet med stor Dygtighed.]
  
  Belysningen af Rabatten maa være ensartet; hvis en Bygning eller et Træ
  kaster Skygge over den ene Ende, medens den anden ligger i fuld Sol, vil
  man faa en utiltalende Uligevægt i Blomstens Fylde og Glans. Denne
  Ulempe kan modvirkes i ikke ringe Grad, naar der til de skyggede Pladser
  vælges Stauder, der taaler at undvære Sol, men at træffe et saadant Valg
  og faa det til at passe med de øvrige Dele af Rabatten, er ikke hver
  Mands Sag.
  
  Med Hensyn til Bredden, saa kan den variere fra en ganske smal Stribe
  til en mægtig Bredde; kun maa der naturligvis være Forhold i Tingene,
  for at en smuk Virkning skal naas. Billedet (Fig. 1) viser en mægtig
  bred Stauderabat, der imidlertid staar i udmærket Forhold til Gangen og
  til Hampton Courts vidtløftige Slotsfløj. Foruden de tilstødende Ganges
  Bredde og hele Havens Karakter, maa selvfølgelig Forholdet til Længden,
  d.v.s. det fra et Sted synlige Del af Rabattens Længde, tages med i
  Betragtning. Selve Plantematerialet og Arrangementet deraf spiller en
  stor Rolle ved Fastsættelsen af Dimensionerne, eller maaske snarere
  omvendt; en urolig, stærkt vekslende Beplantning kan lettere fylde en
  bred Rabat end et i Form og Farve monotont Arrangement. Af Hensyn til
  Beplantningen kan en almindelig Sommer-og Efteraarsrabat ikke godt være
  under 2 m bred, medens en Foraarsrabat kan være betydelig smallere paa
  Grund af de i Reglen mindre Planter. Man er altid noget tilbøjelig til
  at anlægge Gangene ved en Rabat lidt for smalle, man maa jo erindre, at
  de, foruden deres egentlige Bestemmelse, tillige har den, at virke med i
  Helheden, at danne en rolig Flade som passende Modsætning til al
  Blomsternes overvættes Fylde og Liv i en vellykket Plantning. I Stedet
  for en gruset Gang, kan man paa engelsk Manér have en græslagt Gang, men
  en saadan kræver Vanding, Tromling og Maskinslaaning og i det Hele en
  Pleje, som sjældent bliver danske Plæner til Del. Hvis dette i
  Forbindelse med et omhyggeligt Jordarbejde ved Anlægget ikke ofres, vil
  en saadan "Græsgang" hurtig blive grim og luvslidt. Rabatterne langs en
  saadan Gang behøver ingen Afgrænsning eller Kant, hvad ellers enhver
  Rabat maa have, med mindre den forreste Række Planter er lave eller
  pudedannede Planter, der i sig selv danner en Afgrænsning mod Gangen; en
  saadan Kant bliver dog ifølge Sagens Natur uklar og uregelmæssig. Kanter
  kan dannes af en Mængde forskellige Stauder, idet de fleste lave
  Planter, der beholder nogenlunde kønt Løv hele Aaret, eller i hvert Fald
  hele Sommeren igennem, egner sig til dette Brug. Disse Kantplanter
  kræver imidlertid en hyppig Omplantning for ikke at blive for brede og
  uregelmæssige; mange af dem har ogsaa den Fejl, at Frosten borttager
  Planter hist og her og derved bryder Rækken, og i det hele er Stauder
  som Kant behæftede med den meget væsentlige Fejl, at de ikke trækker
  Linien skarpt op. Hvor Rabatten bestaar af lutter høje Stauder, kan der
  anvendes en Kantning af Smaahække af storbladet Buxbom, Bøg, Eg eller
  Tax, Græskanter kan med passende Breddeforhold danne en flatterende
  Ramme om Blomsterne, men de er vanskelige at vedligeholde og navnlig i
  smaa Flader kommer Græsset sjælden til sin Ret og kan heller ikke
  anbefales til almindeligt Brug. Lavendelkanter er noget helt for sig
  selv; Lavendelhække langs Køkkenhavens Hovedgang er en af de meget faa
  Traditioner for Planteanvendelse, som vi direkte har arvet fra vore
  Oldeforældres Tid og Lavendelhække er i Kraft af den ekstra gammeldags
  Charme, der omgiver dem, nu selvfølgelig tip-top moderne. De egner sig
  dog egentlig kun sjældent til Kant om Staude-Rabatter og i hvert Fald
  kun for Rabatter med ret høje, isoleret stillede Stauder (eller
  Georginer). Den mest anvendelige og absolut bedste Kant, Planteverdenen
  yder os, er almindelig Buxbom. Kulturen af Buxbom er den lettest mulige,
  og den er aldrig for fremtrædende, som de blomstrende Kanter til Tider
  kan være, den indskrænker sig til at fungere som Afgrænsning og gør
  dette mere skarpt og mere klart end nogen anden plante. Buxbom vil være
  den Kant, der under alle almindelige Forhold vil være at foretrække.
  
  Hvor det drejer sig om en almindelig af mange forskellige planteformer
  sammensat Rabat, det vil sige en Plantning, der vil være jo mere
  vellykket jo større dens Frodighed og Fylde, dens Overdaadighed i
  vekslende Former og Farver er,--gælder det netop at have en enkelt,
  sober og klar Kant, hvilket igen vil sige, at en Stenkant vil virke
  bedst. Netop Modsætningen mellem Indholdets, d.v.s. Staudevegetationens
  uregerlige Fylde og den strenge lige Kantlinie er af den allerstørste
  Virkning. Dette er ganske analogt med saa mange Tilfælde, hvor
  Vegetation og Architektur mødes; enhver kender det ualmindelig smukke
  Syn af Ranker, der hænger ud over en Havemur; det er Modsætningen mellem
  Rankernes bløde, opløste Linier og Murens faste, haarde Konturer, der
  tiltaler os saa umiddelbart. De mosgroede Sten og de vedbenddækte Mures
  kendte Charme beror paa ganske det samme, i det væsentlige da. Man bør
  derfor ikke ved Stenkanter være bange for at plante de yderste Planter
  nær Kanten, saaledes at en eller anden pudedannende Plante kryber over
  Kanten, og ej heller skal man, om en Staude bryder ud af Geleddet,
  vælter sig frem i første Række og stikker Blomsterhovederne ud over
  Kanten, straks være parat med Stokke og Bast. Paa den anden Side maa man
  være forsigtig med ikke at arrangere noget saadant; den Slags Ting
  ordner Naturen altid bedst selv. Mursten--maaske helst Munkesten
  --anbragte enten i Løberskifte eller i Kopskifte danner en fortrinlig
  Kant, og det er vel den eneste Art Stenkant, man her i Landet kan faa
  for en rimelig Penge. De i Handelen værende lange, smalle Cementkantsten
  er ogsaa gode, men mange Mennesker nærer jo en mærkelig Uvilje mod dette
  fortrinlige Materiale. Hvis Forholdene ellers tillader det, saa danner
  almindelige Fliser mellem to Rabatter paa samme Tid Kanter og Gang.
  Virkningen er i Reglen meget smuk, hvad den derimod ikke bliver, naar
  der anvendes een Række Fliser midt i Gangen; særlig naar Gangen er
  stærkt rundet, ser det hæsligt ud, og Gangen danner ikke længere den
  rolige ensartede Flade, som er ønskelig for at fremhæve Plantningen.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 10. Rabat med pudedannede
  Planter og Stenkant i Forgrunden.]
  
  Rabatten i sin enkleste Form bestaar kun af en Planteart, enten i samme
  eller i flere Varieteter, og i denne Form er Rabatten egentlig kun en
  langstrakt Gruppe og altsaa behæftet med Staudegruppernes Fejl:
  Blomstringens Kortvarighed, der gør den mindre værdifuld for de ganske
  smaa Haver. Det, der maa kræves af en saadan Rabat, er at Planterne i
  saa lang Tid som muligt uden for den egentlige Blomstringsperiode ser
  nogenlunde tiltalende ud, d.v.s. enten at de blomstrer sent--før
  Blomstringen ser de fleste Stauder meget tiltalende ud--eller at de som
  Pæoner og Lupin bevarer Løvet kønt længe efter Afblomstringen, eller
  endelig, at de som Pyrethrum, Viola cornuta og Bellis remonterer hen paa
  Sommeren. Der er enkelte Planter, der som Pæon og Pyrethrum egner sig
  mindre godt for den sammensatte Rabat, og som derfor helst maa staa for
  sig selv. Heldigvis har netop disse to Slægter et Par Arter, Pæonia,
  albiflora og Pyrethrum roseum, der er saa uendelig rige paa Varieteter,
  at en saadan Rabat kan oplives ved det rigeste Spil af Farvenuancer. Det
  sidste Tiaar har bragt en Række Forbedringer paa baade Pyrethrums og
  Pæonernes Omraade, som man ikke havde drømt om tidligere, hundredevis af
  de pragtfyldte Sorter staar til Publikums Raadighed, og der drives i
  England og Amerika en sand Luksus med disse Blomster, og der betales
  ofte en Snes Kroner for Stykket af de nyeste og smukkeste Sorter. Man
  kan trøstigt sammensætte disse Rabatter, som man lyster, alle Farverne
  klæder hverandre udmærket. Dette gælder derimod ikke, hvis man danner en
  Rabat af Phlox paniculata, der iøvrigt ogsaa egner sig til en
  "Enartsrabat". Denne Plantes Sortiment spænder nemlig over et Par
  Farver, blaalilla og skarlagenrødt, der ikke saa godt passer til de
  øvrige; man maa her enten undgaa disse Farver eller mildne de værste
  Sammenstød f. Eks. mellem lysviolet (Antonin Mercié) og brunligt purpur
  (Reichsgraf von Hochberg) ved at strø rigeligt hvide eller meget lyse
  Farver imellem, løvrigt skal man ikke være for ængstelig, der opstaar
  ofte ganske uforvarende pikante Disharmonier, der virker pudsigt uden at
  ødelægge Helheden. Det eneste, man skal undgaa--og det gælder næsten i
  hele Staudeverdenen--, er at det rene skarlagenrøde (Phlox Dr.
  Königshöfer), denne knaldrøde Pelargonie-Farve afstedkommer næsten altid
  Ulykker.
  
  Denne Rabat med kun en Art kan udvides til to, tre, fire og flere Arter,
  der kan afløse hverandre. Eksempelvis kan en Pæonrabat gennemvæves med
  Paaskelilier, men der maa ligge mindst en halv Snes Løg samlede i
  Klumper. Naar disse blomstrer--det skal være af de tidlige Sorter--vil
  Pæonerne netop staa med unge brune Spirer godt over Jorden og vil danne
  en smuk Helhed sammen med de gule Narcisblomster. Til Afløsning af
  Pæonfloraen kan der mellem Planterne lægges Lilier, Pæonernes Blade vil
  da skjule, at Lilierne ofte er nøgne og visne paa det nederste Stykke af
  Stilken. En saadan Rabat kan ligge urørt i en halv Snes Aar eller
  længere uden at tiltrænge Omplantning, idet de tre nævnte Staudeslægter
  hører til dem, der ikke ofte behøver Omplantning (se Kulturen). Iris, og
  i det Hele alle Slægter med stort Farvesortiment, egner sig til den Art
  Rabatter, idet Formens Ensartethed klæder Farvernes Vrimmel, og det
  forholder sig næsten altid saa, at Farvevariationerne indbyrdes
  harmonerer, Phlox danner som nævnt en Undtagelse.
  
  Gamle Dages Stauderabat bestod gerne af en eller to Rækker Planter
  anbragte med samme indbyrdes Afstand ligesom Knapperne i en Frakke; men
  denne Maade, den ganske vist lader de enkelte Planters Habitus træde
  tydeligt frem, har den Fejl, for det første, at den, grundet paa de alt
  for faa Planter, ikke giver Rabatten nogen videre Betydning som
  Udsmykning af Haven, og for det andet, at den lader den nøgne Jord se
  alt for meget mellem Planterne. Mulden kan være smuk, naar den er
  nyvendt, men naar den først er klasket af Regn og hvidnet af Sol, er den
  alt andet end tiltalende, og man foretrækker da ogsaa nu i Almindelighed
  at følge Naturens Eksempel og altid lade Vegetation dække Mulden; den
  kan jo kun holdes nøgen ved Arbejde og i Naturen finder man Klipper og
  Sten og Sand nøgent, men aldrig udækket Muld, i hvert Fald er det da
  dækket af Løv. De nævnte gammeldags Rabatter egner sig bedst til
  videnskabelige Plantesamlinger, hvor en stræng Sondring mellem Planterne
  er nødvendig, og hvor det dekorative Moment kommer i anden Række.
  
  En af de største Fejl, der kan begaas ved Ordningen af Blomsterne i en
  Have, er at sprede dem jævnt over hele Haven, dels er det upraktisk, og
  dels gaar næsten al dekorativ Virkning tabt; det gælder fremfor alt at
  koncentrere saa meget som muligt. Hvis man har mere end en Rabat, eller
  hvis Ejendommen kun bebos en Tid af Aaret, kan man mangedoble
  Blomsternes dekorative Effekt ved i den enkelte Rabat at samle Planter,
  der alle blomstrer samtidigt og saaledes i nogle faa Maaneder
  vedligeholde et forstærket Flor.
  
  De egentlige Stauder overvintrer jo i Reglen ikke noget videre af deres
  overjordiske Del, og det ligger derfor i Sagens Natur, at alle de
  Planter, der bærer Blomsterne højt til Vejrs paa lange Stilke, maa have
  en vis Tid til at udvikle sig, og derfor vil man ogsaa se, at næsten
  alle høje Stauder er ret sildigblomstrende, medens de foraarsblomstrende
  i Reglen bestaar af lavere Planter, heraf følger at en Foraarsrabat i
  Blomst fra April til Juni lettest fremstilles som en lav Plantning af
  alle mulige "alpine", krybende og pudedannende Planter, medens en
  sommerblomstrende lettest dannes af mellemhøje og en Efteraarsrabat af
  meget høje Stauder; der findes dog en Mængde Undtagelser fra denne
  Hovedregel.
  
  En lav Foraarsrabat kan, af Hensyn til den Vækstejendommelighed ved de
  pudedannede Planter, at de blomstrer rigest paa Pudens Sider, ikke
  plantes helt tæt; man vil staa sig ved at lade de enkelte
  Plantegrupper--hver "Pude" maa selvfølgelig i Overensstemmelse med den
  almindelige Regel for Staudeplantning bestaa af en lille Koloni af
  Planter--mere eller mindre isolerede, selv om man for Afvekslings Skyld
  af og til gør Brud paa denne Regel og endda lader et Par Arter blande
  sig mellem hverandre. Den frie Plads, der opstaar mellem
  Plantegrupperne, er det ikke let at udfylde. Man kan lade den graa
  Antennaria brede sig som et Tæppe i Mellemrummene, men det vil, da dette
  Tæppe stadig skal klippes og navnlig ikke maa genere Rabattens egentlige
  Bestand og derfor maa holdes i Ave, foraarsage et stort
  Vedligeholdelsesarbejde. Bedre er det at anvende Sten, saaledes at
  Rabatten bliver et "Stenbed" af Lighed med dem, der anvendes i
  Gartnerier til Udskoling af "Stenhøjsplanter" og forsyne dem med større
  eller mindre Sten, trykkede let ned i Jorden. Rabatten bør i saa Fald
  helst ligge rigeligt over Gangen og være noget oprundet mod Midten. De
  hvide Skærver, som faas ved Kalkbrud, kan ogsaa anvendes i deres
  forskellige Størrelser, og skønt det vist aldrig har været prøvet, er
  Forfatteren tilbøjelig til at tro, at et Lag groft Grus over Jorden vil
  være anvendeligt, i hvert Fald at foretrække for den nøgne Jord, der som
  nævnt ovenfor kun i ny behandlet Tilstand er smuk. Dette Foraarsflor
  skal i Reglen have megen Sol og helst ligge paa et ikke fugtigt Sted,
  udsat for frisk Luft; er Forholdene anderledes, kan man dog af Primula,
  Aurikler og mange Slags Løgvækster danne en tilsvarende Rabat, der
  taaler lidt Skygge og mere indelukket Luft.
  
  Paa Grund af Planternes lave Vækst, bør en saadan Rabat selvfølgelig
  ikke have den Bredde, som vil være passende for højtvoksende Blomster,
  O,5 à 1,5 Meter vil under almindelige Forhold danne henholdsvis Minimums
  og Maximums Bredde. I Resten af Aaret ser de fleste af disse
  Foraarsplanter nydelige ud, naar de da ellers behandles rigtig med
  Afskæring af visne Blomster o.s.v., idet mange af dem er Planter, der
  som Ajuga, Aubrietia, Iberis, lave Phlox, Arabis, Alyssum o.s.v.
  beholder deres Løv uskadt, og endogsaa med de mange brunlige, graalige
  og grønne Schatteringer danner det sarteste Farvespil, naturligvis af en
  hel anden Karakter end den, der udfoldes under Blomstringen, men ofte af
  en blid Ynde, der en solet Efteraarsdag kan virke ganske betagende.
  
  Med en Beplantning af Juli-og Augustblomstrende Stauder, en
  Skærsommerrabat, kan man med Delphinium i Hovedrollen vel nok fremstille
  den mægtigste Virkning, der overhovedet kan naas med Blomster; men en
  saadan Rabat har den Fejl, at den efter Afblomstringen ser grim ud, og
  den vil i Almindelighed kun være at anbefale, hvor der findes adskillige
  Rabatter eller tilstrækkelige gartneriske Hjælpemidler, saaledes at der
  kan dyrkes et Sæt Chrysantemum og Aster Amellus, der i Slutningen af
  August kan henplantes i Rabatten og fortsætte Sommerens Flor. Ejere af
  Sommerhuse, der kun bruges i Ferien, vil naturligvis netop have Glæde af
  en saadan Plantning.
  
  Til mere almindeligt Brug, eller rettere til Brug i det videst mulige
  Omfang, egner sig derimod en Rabat sammensat af baade Sommer-og
  Efteraarsblomstrende Planter, idet den kan holdes i Flor lige til Frost
  og Væde lægger alt øde. I Tiden indtil St. Hans vil en saadan Rabat
  aldeles ikke virke skæmmende, selv om den er ganske uden Blomst, idet
  netop disse unge spirende, saftspændte Planter er i Besiddelse af en
  frisk og løfterig Skønhed, som de samme Planter ganske savner efter
  Blomstringen.
  
  I større Haver og under større Forhold vil en bred Rabat af
  Efteraarsasters og sildige Gyldenris, Chrysantemum og andet
  sildigtblomstrende Materiale være til stor Glæde, navnlig hvis vi er saa
  heldige at faa et sommerligt Efteraar, ellers er disse i Meget sildige
  Blomster her i Landet ofte tilbøjelige til at "snadske" væk i de lange
  Nætters Regn, uden at den magtesløse Sol formaar at live dem op igen om
  Dagen; især er det slemt naar Rabatten ikke ligger frit, hvor Sol og
  Vind kan tørre lidt paa Blomsterne. Ogsaa i den almindelige Sommer-og
  Efteraarsrabat skal man give Afkald paa det allersildigste, ellers vil
  Rabattens sidste Dage blive et altfor langvarigt og pinligt Farvel til
  den svindende Sommer.
  
  Naar man paa en Gang skal naa to Maal, en fri, let og malerisk
  _Gruppering_, saaledes som det nu en Gang bedst klæder dette
  Blomstermateriale, og paa den anden Side opnaa en vis Ro og Orden i
  Fordelingen, en vis Ligevægt, saa bliver det selvfølgelig som ved de
  fleste æstetiske Spørgsmaal en Sejlads mellem Scylla og Karybdis med
  Fare for at styre for nær skematisk Stivhed paa den ene Side og planløs
  Uorden paa den anden.
  
  Bestaar Rabatten kun af faa Arter, saa er Fordelingen selvfølgelig
  ganske ligetil: den bør være jævn og ensartet, hvis man derimod, hvad
  der i Almindelighed vil være Tilfældet, sammensætter sin Rabat af en
  Mængde af Stauderigets Slægter, bliver Fordelingen vanskeligere. Den bør
  ske under tre Hovedpunkter: Blomstringstid, Vækst og Farve.
  
  Med Hensyn til Blomstringstid er der næppe delte Meninger om, at kun en
  Vej er den rette, nemlig at fordele de Blomstringstider, som Rabatten
  spænder over, saa jævnt som muligt over hele Længden. Man vil næsten
  aldrig paa dette Omraade løbe Fare for at faa Fordelingen altfor
  omhyggelig, idet Planterne i saa Henseende dels er meget forskellige de
  forskellige Aar og dels i Løbet af deres Alder forskyder
  Blomstringstiden lidt, men næsten alle i forskellig Grad. Hvad
  Fordelingen efter Vækst angaar, saa er Spørgsmaalet her vanskeligere,
  idet man her, hvis man er nøje kendt med sit Materiale, kan løbe den
  Risiko ved en for omhyggelig Opstilling, at berøve Rabatten det Liv som
  Planternes store Formrigdom kan give. At de store Planter i
  Almindelighed skal bagest og de smaa forrest følger af sig selv, ellers
  vilde de jo skjule hverandres Blomster og væsentlig forringe
  Vækstbetingelserne for de lavere Planter. Naar det ikke overdrives vil
  det være af fortrinlig Virkning af og til at gøre et rask Brud paa denne
  Hovedregel og lade en mellemhøj Plante af karakteristisk Vækst, f. Eks.
  en Kniphofia eller en Yucca blive anbragt nær Kanten. Alle Slags
  Planter, som Chelone, Campanula persicifolia og andre, hvor den
  egentlige Plante er en lav Roset, og som kun opnaar deres Højde ved
  selve Blomsterstilkens Længde, egner sig ogsaa til fremskudte Pladser;
  hvorimod Planter med Tilbøjelighed til at blive visne og nøgne forneden,
  som Althæa, Aconitum, visse Delphinium o. fl. naturligvis ikke maa
  rykkes frem, men maa skjule deres Fejl i de bagerste Rækker. Planter,
  der har en lidt rund Vækst, som Anthemis Kelwayi, kan ogsaa
  undtagelsesvis faa Lov at vælte sig ud over Kanten. Der kan fremkaldes
  Variation i Rabattens Indre, ved at man f. Eks. lader en stor Gruppe
  Phlox paniculata, som en vældig Bug nærme sig Forgrunden paa et Sted,
  hvor Plantningen ellers er holdt ganske lav. Forsidens lave Planter kan
  man lade skyde Fjorde ind mellem de høje Planter og endogsaa lade dem
  nærme sig Baggrunden, naar ellers Naboernes Habitus tillader dette. Alle
  disse nævnte Tilfælde bor være Undtagelser, og Hovedreglen bør være den
  naturlige, at de høje er bagerst og de lave forrest. Man skal nødig
  anvende en Art, der rager paafaldende op over de andre; i saa Fald maa
  den da plantes gentagelsesvis flere Gange, dog ikke med nøjagtigt
  ligestore Mellemrum og heller ikke i ganske nøjagtig samme Antal i hver
  Gruppe.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 11. Fra Bredden af Dammen i
  det Kgl. danske Haveselskabs Have.]
  
  Anvendelsen af kun en Plante paa hver Plads var en af Hovedfejlene ved
  Staudeplantningen i tidligere Tider og er det tildels endnu. Man kan
  nemlig aldeles ikke vente nogetsomhelst andet end et ret trøstesløst
  Resultat af en Rabat, hvor Planterne ikke er anvendte flere af hver
  samlede i Smaagrupper eller Kolonier. Det er en Egenskab ved Stauder--og
  det gælder vistnok for næsten al Blomsterdekoration--at først i Flok
  formaar de at yde en vis Virkning. Man ser da heller aldrig Begonier,
  Lobelia eller andre Udplantningsplanter anvendte enkeltvis; hvorfor man
  har negligeret denne fundamentale Regel for Staudernes Vedkommende, naar
  den er bragt i Anvendelse for Sommerplanternes, er egentlig
  ubegribeligt; maaske skyldes det Liebhaveriet. Imidlertid er det jo
  meget, tilladeligt, om man ogsaa paa den Maade øger Variationen, at man
  her og der planter en enkelt Plante af een Sort. Grupperne eller
  Kolonierne maa nødig i for høj Grad blive lige store, bør ikke heller
  være for kompakte eller runde; tværtimod vil en lidt langagtig Gruppe,
  der i sine Ekstremer opløser sig lidt, saaledes at Nabogruppernes
  Forløbere kan finde en Plads i dens Udkanter, ofte være det heldigste;
  man beholder paa den Maade den Virkning, som Massen frembringer og
  undgaar det klumpede i Arrangementet. Den Færdighed, der skal udøves ved
  Tilplantningen af en Rabat, er den samme, som den maa besidde, der skal
  binde en Krans eller pynte en Vase smukt og frit, kun at den, der
  planter Rabatter, gaar og arbejder med nogle ret ensartede og uanselige
  Rodklumper og Smaaplanter, hvis fremtidige Vækst og Farvepragt han maa
  nøjes med at genkalde i Erindringen. For at kunne gøre det med blot
  nogenlunde Sikkerhed, kræves der baade et solidt Plantekendskab og en
  klart arbejdende Fantasi, der ved Synet af en Etikette med et latinsk
  Navn nøjagtigt genkalder Billedet af Planten paa de forskellige
  Udviklingstrin, Det er selvfølgeligt meget vanskeligt, og det er da
  ogsaa en Trøst for os alle, at det vist er grumme faa Mennesker, der kan
  tumle med et saadant Fantasistof, og det er en anden og bedre Trøst, at
  Naturen er saa uendelig barmhjertig; naar Mennesken blot gør lidt og
  viser den gode Vilje, saa gør den Resten, saaledes at Resultatet i
  Reglen bliver godt.
  
  Ikke mindst ved en Foraarsrabat af lave og pudedannende Planter maa man
  netop paa Grund af Staudernes Lavhed og ofte kompakte Form passe paa
  ikke at danne en Række ensartede, runde Klumper. Aflange Kolonier, helst
  lagte saaledes, at deres Længdeakse danner en spids Vinkel med Rabattens
  Kanter, og saaledes at de kun undtagelsesvis støder direkte op baade til
  Forkant og Bagkant, vil være at foretrække, idet Rabatten ellers let,
  set paa langs, kommer til at se ud, som om den var afdelt i Striber paa
  tværs. For alle de blandede Grupper gælder det, at der skal være store
  Flager af Farver, ellers gør den ingen Virkning i sin Helhed, men den
  bliver selvfølgelig saa meget mere værd, om man mellem denne
  Hovedbestand har drysset enkelte Planter der, efter at man har nydt
  Skuet af Rabatten i sin Helhed, kan fremkalde en fornyet og dybere
  Interesse ved en Betragtning i Detailler. Hvis der ikke er Stof til et
  saadant Detailstudium, vil Rabatten let for et mere kultiveret
  Havepublikum reduceres til et havearchitektonisk Paradenummer. Mange
  Blomster er jo interessante og vidunderlig skønne, selv om de mangler
  den Intensitet i Farven, der gør dem egnede til at være Bærere af den
  store Virkning, "Fjernvirkningen"; dette gælder f. Eks. mange Blomster,
  der ikke er ensfarvede, men danner en Kombination af Farver; saadanne
  staar man sig ved at anvende for "Nærvirkning".
  
  Naar man i en ellers velgrupperet Rabat fordeler Farverne jævnt i en
  ikke for smaalig Blanding, vil man i Reglen opnaa en malerisk og munter
  Farvesymfoni, som vil glæde de fleste Mennesker, fordi de fleste
  Blomster nu engang klæder hverandre ret godt. Denne umiddelbare Glæde
  over de uordnede Farver betragtes imidlertid i England, Stauderabattens
  Hjemland, i vide Kredse som Tegn paa en aldeles ukultiveret Smag. Man
  betragter den Art Rabatter som et overstaaet Stadium, og man har søgt at
  anlægge et mere artistisk Synspunkt for Farvernes Fordeling. Man har
  tilplantet Rabatter i kun en Farve i forskellige Nuancer og Grader; f.
  Eks. Orange schatteret af hen imod Gult til den ene Side og Skarlagen
  til den anden, eller Rabatter af kun to Farver, f. Eks. Hvidt og Blaat
  (man undgaar dog saa gerne det rene Blaa, som det findes i Anchusa og
  visse Delphinium, idet det kun vanskeligt staar vel til det mere
  violetblaa i de øvrige blaa Stauder: Lupin, Campanula o.s.v.). Man har
  ogsaa taget Hensyn til Bladenes Farve og dannet Sammensætninger af
  udelukkende graabladede Planter eller i hvert Fald af Planter med
  graagrønne Blade; man har endogsaa været saa langt ude i Effektjageriet,
  at man planter Rabatter af Planter med graaligtfarvet Løv og udelukkende
  hvide Blomster, de saakaldte "Maaneskinsrabatter", der i den Belysning
  eller ved elektrisk Lys skal være meget ejendommelige. I en stor Have
  kan man jo nok tillade sig den Art Eksperimenter, men de er jo uden
  Interesse for en almindelig dansk Villahave. Mere interessant og som Ide
  sundere er en Sammenstilling af Planter, der har et ensartet
  Hjemmestedspræg, f. Eks. se ud som om de havde hjemme paa særlig tørre
  Steder. Planter som Gypsophila, Eryngium, Echinops, Statice vilde være
  anvendelige i saadanne Tilfælde. Denne Følelse for det fysiologisk
  Samhørige er forstaaelig og naturlig; det maa indrømmes, at for den, der
  blot har noget Plantekendskab og Øje for Planter i det hele taget, er
  der noget utiltalende og tvungent i at se Planter med udpræget
  Mosekarakter jævnsides med Planter, der bærer Strandvegetationens Præg.
  Det er denne Følelse, der som ovenfor berørt er bærende i den
  nylandskabelige Retning i Havekunsten.
  
  Det absolut ejendommelige Udtryk, som denne forfinede Kultivering af
  Farvefordelingens Kunst har faaet, er imidlertid "Regnbuerabatten", det
  vil sige en Rabat, hvor Planterne er arrangerede efter Farve, saaledes
  at disse er ordnede i en bestemt Rækkefølge.
  
  [Illustration: Fig. 12. Stauderabatter i Hellerup Strandpark.]
  
  Den tidligere nævnte Dame, Miss Gertrude Jekyll, har behandlet dette
  Emne udførligt baade i Bøger, Tidsskrifter og i Praksis, og navnlig
  Gartnerfirmaet J. Kelway & Son i Langport, et førende Firma paa
  Staudernes Omraade, rimeligvis det betydeligste i Verden, har med
  kunstnerisk Bistand sammensat disse Regnbuerabatter i alle Størrelser og
  passende til alle Jordbunds- og Klimaforhold, og saadanne Rabatter for
  endelig er det hele gennemvævet af Bladenes Grønt. De forskellige
  Udviklingstrin, Planter gennemgaar, gør jo endvidere enhver Beregning
  vanskelig. Det drejer sig ved en Stauderabat kun sjældent om jævne
  Flader, som ved de nævnte Gruppeplanter, d.v.s. Udplantningsplanter,
  hvis Form sjældent gør sig saa meget gældende. Staudernes rigt
  varierende Former giver yderlig stærkt bevægende Flader, om dette Ord
  overhovedet kan anvendes.
  
  Disse engelske "artistic Borders" har i høj Grad Krav paa Studium, idet
  de sikkert kan virke befrugtende og idegivende ved Planlæggelsen af en
  Rabatbeplantning, men en direkte Efterligning vil afgjort i første
  Omgang skuffe, og kun en ihærdig og aarelang Eksperimenteren og Flytten
  omkring med Stoffet vil give et Resultat. Omstaaende Plan (Fig. 13) er
  dannet udelukkende af de forholdsvis faa i denne Bog nævnte Sorter.
  
  Ved Valget af et eller andet Beplantningsprincip maa man dog naturligvis
  erindre, at man gør klogest i i sin Have at ordne alt, som man selv
  synes, og som man selv har Glæde deraf uden at tage Hensyn til Regler,
  der gælder for Folk med helt andre Forudsætninger baade for at kunne
  udføre Planen og for at kunne nyde Resultatet.
  
  [Illustration: Fig. 13. En af de saakaldte "Regnbuerabatter", hvor
  Planterne er ordnede efter Farver. Rabatten er m 48 X m 3. Navnene er
  forkortede. Rabatten er kun sammensat af Planter, der er blandt de her i
  Bogen nævnte. Se Side 34]
  
  For at give en praktisk Anvisning, der direkte kan følges af Folk med
  blot noget Begreb om Planter og under normale Forhold, skal nedenfor
  fremsættes de i Virkeligheden meget simple Principper, hvorefter en
  Sommer-og Efteraarsrabat, som den er vist paa Figur 7, er plantet. Med
  Hensyn til Fordelingen efter Aarstid og Vækst er fulgt de ovenfor
  fremsatte Regler, og Farverne er fordelte jævnt over hele Længden, idet
  dog de "ledende" Planter er valgt i Hovedfarverne. Rabatten deles i
  mindre Dele paa f. Eks. en halv Snes Meters Længde, og i hvert af disse
  plantes en Gruppe af Delphinium, der dog ikke i hver Sektion eller Fag
  ligger nøjagtigt paa samme Sted, men lidt varierende, saaledes at
  Afstanden ikke bliver nøjagtigt den samme. Selve Gruppen varierer
  ligeledes, saaledes at den ene er lidt større end den anden og saaledes,
  at den ene springer lidt mere frem end den anden. De bør heller ikke
  bestaa af een Varietet, men hver Gruppe af et Par forskellige Varieteter
  af forskellig Højde og Vækst og Farvenuance; de høje dybblaa vil være
  lidt mere fremtrædende i en Gruppe, de lavere og lyseblaa i en anden
  o.s.v. Derefter planter man i hver af Rabattens Sektioner en Gruppe af
  lyserøde Phlox, varierer Gruppernes Plads, Størrelse og Sammensætning af
  Farvenuancer lidt paa samme Maade, som nævnt ovenfor. De andre ledende
  Grupper kan være Chrysanthemum indicum Varieteter, Solidago o.s.v. Naar
  der paa denne Maade er givet Rabatten en vis Struktur, et Skelet, kan
  den resterende Plads let udfyldes med andre Planter, uden at man behøver
  at gøre sig større Bekymringer, thi det vigtigste af alt ved
  Fordelingen, d.v.s. Ligevægten, opretholdes af de ledende Planter, der
  dominerer i Kraft af deres Antal og iøjnefaldende Skønhed, og som
  afløser hverandre som Bærer af en vis rythmisk Inddeling, der sikrer, at
  Rabatten i hele sin Udstrækning til enhver Tid er i nogenlunde samme
  Grad smykket med Blomster. Det kan paa denne Maade ikke undgaas, at en
  enkelt Farve vil blive den dominerende i en bestemt Tid. I Juli vil de
  blaa Delphinium herske, i August de røde Phlox, der afløses af alt det
  meget Gule, der blomstrer i Sensommer og Høst, og tilsidst vil Aaret
  sluttes af med Asterssorternes mange lilla Nuancer, som den dominerende
  Farve. Dette særlige Præg for hver Aarstid er saa langt fra en Ulempe,
  at det netop er et Udtryk for Staudeplanternes større Værdi i
  Sammenligning med Udplantningsplanter og Roser.
  
  Med en saadan rythmisk Gruppering er Rabatten med de høje Stauder i
  Anlægget ved Hellerup Lystbaadehavn tilplantet, (Fig. 12) og efter alt
  at dømme vil den blive af god om end ikke særlig fin Virkning, og paa
  den Maade vil sikkert de fleste, naar de har skaffet sig noget Kendskab
  til Stoffet, lettest faa arrangeret en Rabat. Om et Par Planter her
  eller der misklæder hinanden, er ganske uden Betydning, og lader sig let
  ordne et følgende Aar. Der er egentlig kun én Farve, man skal være
  forsigtig med, det er som før nævnt den ren
  skarlagenrøde--Pelargoniefarven som den findes i enkelte Phlox og hos
  Lychnis--denne knaldrøde Farve har en egen Ævne til at gøre sig uheldigt
  gældende og falder udenfor Staudernes egentlige Farvegebet.
  
  Ligesom Spørgsmaalet om Grupperingen i en Rabat under Hensyn til de tre
  Hovedmomenter--Vækst, Blomstringstid og Farve--egentlig kun rummer
  Vanskeligheder ved Rabatter sammensatte af mange Arter, saaledes rummer
  ogsaa Spørgsmaalet om _Planteafstanden_ kun Vanskelighed i den Art
  Tilfælde. Hvor der kun anvendes to eller tre Plantearter, der vil, selv
  om Varieteternes Antal er aldrig saa stort, Planteafstanden naturligvis
  være den samme i hele Rabatten og vil let kunne fastslaas for den
  enkelte Art. Ved den artsrige Rabat kan der derimod slet ikke opstilles
  almindelige Regler; man maa kende hver enkelt Arts Voksemaade og
  derefter tildele den Pladsen. En Ting er i hvert Fald nødvendigt, der
  maa plantes tæt, langt tættere end man sædvanligt ser, og tættere, end
  hvis det gjaldt om at opnaa saa velkultiverede Eksemplarer som muligt.
  Den her omhandlede Beplantningsmaade har--selv om det selvfølgelig ikke
  drejer sig om en Imitation af Naturen--dog i mangt og meget sit
  Forbillede i den vildtvoksende Plantebestand og søger at bibeholde
  Plantens naturlige Vækst og at lære af den yndefulde Maade, hvorpaa de
  indbyrdes grupperer sig. Noget af det mest iøjnefaldende ved
  vildtvoksende Planter er, at de staar tæt, d.v.s. at Jorden mellem dem
  slet ikke ses; Klipper, Sten og nøgne Sandbrinker ses, men aldrig
  Mulden; det er imod dens Natur at være udækket. Man skal derfor altid
  lade lave og krybende Planter dække Bunden i Rabattens Forgrund, bagved
  behøves det ikke, og det vilde ogsaa i altfor høj Grad besværliggøre
  Arbejdet, om al Jord var dækket med Planter. Ved brede Rabatter skal der
  endogsaa helst løbe en Sti, en couloire de service, hvor man kan færdes
  under Arbejdet. En saadan Sti kan ogsaa løbe mellem Rabatten og
  Baghækken, saa denne kan faa Lys forneden og blive klippet. Hvis en
  Rabat udelukkende bestaar af høje Stauder, og der foran er en Kant af
  Buxbom, vil man ofte gøre klogt i at plante en indre Kant af Ajuga eller
  Cerastium, der holdes i Ave med Saksen paa den mod Buxbommen vendende
  Side, men faar Lov at løbe frit ind imellem de forreste Planter, paa den
  Maade kan Buxbomkanten skaanes for en altfor generende Nærhed af store
  graadige Planter.
  
  For at der ikke ved en Plantes Henvisnen og Nedskæring skal opstaa et
  Hul, bør man beregne det saaledes, at de mere tidligtblomstrende Planter
  anbringes paa en i Forhold til deres Højde noget tilbagetrukken Plads;
  paa den Maade skjules de lettest af senere blomstrende Naboer.
  
  Alle Stauder, der har en uregerlig navnlig halvslyngende Vækst som
  Galega Hartlandi og Clematis recta bør helst udelukkes af en almindelig
  Rabat; de passer bedre i "the wild garden" end i Rabattens velordnede
  Samfund.
  
  Naar en Rabat er beregnet paa mange Maaneders Flor, maaske fra April til
  November, vil der ifølge Sagens Natur fremkomme bare Pletter, hvor en
  Gruppe Stauder er afblomstrede, maa man derfor paase, at Planter, der
  efter deres Blomstring ser grimme ud, ikke plantes i for store udelte
  Grupper, men mellemplantes med sildige Arter. I en Rabat med lang
  Blomstring kan man, hvor omhyggeligt man end ordner alt, dog ikke
  undvære Supplementsplanter, der i Løbet af Sommeren hjælper
  Hovedbestanden med at holde Rabatten i tilfredsstillende Flor; nedenfor
  skal nævnes nogle af de Planter, der bedst egner sig til dette Brug.
  
  Mange af de eetaarige Planter, der saas direkte paa Blivestedet, er
  ganske fortrinlige Supplementsplanter og dertil særlig lette at have med
  at gøre. De skal saas i umiddelbar Nærhed af de foraarsblomstrende
  Stauder, de kan saa ofte sprede et helt Blomstertæppe over disses
  nedskaarne Stubbe. Blandt de allerbedste er de saakaldte Shirley
  Valmuer, (Papaver Rhoeas), Godetia, Salpiglossis og Nigella, alle
  velkendte og meget smukke. De spirer villigt, naar de saas i Slutningen
  af April og dækkes ganske let med Jord og skaanes for Udtørring,
  saalænge Spiringen finder Sted. I Reglen kommer Planterne tæt op, og maa
  da gerne udtyndes meget.
  
  [Illustration: Kelway & son, Langport Fig. 11 Shirley Valmuer; etaarige
  Planter, der saas mellem Stauderne til Supplement.]
  
  I et Reservebed kan der dyrkes adskillige toaarige Planter, der, saaede
  og priklede den foregaaende Sommer, om Foraaret vil være tjenlige til at
  henflyttes i Rabatten og udfylde Mangler ved denne. Blandt de bedste
  regnes Campamila Medium i blaa, hvide og navnlig smukke lyserøde Farver.
  Gyldenlak baade brune og gule. Oenothera Lamarckiana, o. m. a. Paa et
  saadant Reservebed kan der med suppleringen for Øje dyrkes en Mængde
  Stauder, naar blot det er Planter, der taaler at flyttes i en mere
  fremskreden udvikling. Chrysanthemum indicum varieteterne egner sig
  særlig godt til dette brug, dels fordi de taaler at flyttes i Knop (ikke
  saa godt inden Knopdannelsen har fundet Sted), og dels fordi den sildige
  Blomstring gør, at der er særlig mange Huller at fylde, naar
  Chrysanthemum staar i Flor. Under større Forhold, hvor den
  tilstrækkelige gartneriske Hjælp er tilstede, kan denne Supplering af
  Rabatterne finde Sted i udstrakt Grad ved Hjælp af Reservestauder,
  dyrkede i Staaltraadskurve. Ved disses Hjælp kan næsten alle Arter
  Stauder flyttes til enhver Tid. Almindelige Udplantningsplanter, som
  findes i Handelen er naturligvis det bekvemmeste Materiale at anvende
  for den almindelige Villaejer, og mange af disse Planter egner sig ogsaa
  udmærket til at stoppe Huller med; men det maa naturligvis være Planter
  med "Staudekarakter", saaledes vil Pelargonier og Begonier ikke gøre
  Fyldest, mens derimod almindelige Margueritter, Verbena (særlig Arten
  venosa), Cuphæa, Agathæa, Antirhinum, Gazania, Pentstemon, Salvia patens
  og mange andre er fortrinlige. De lave Dværgtropæolum har den Egenskab,
  at de i den kraftige Rabatjord bærer Blomsterne under Bladene, saa at de
  skjules, hvorfor disse Varieteter af Tropæolum er uanvendelige til
  Supplering i kraftig Jord. Af andre fremmede Planteelementer, der under
  visse Forhold kan faa Plads i Stauderabatten er Georginer, særlig de
  opretvoksende Pompongeorginer, baade de yndefulde smaablomstrende og de
  moderne, storblomstrende engelske Pompongeorginer. Almindelige
  Kaktusgeorginer egner sig ikke til dette Brug. Lathyrus
  "Ærteblomsterne"--Sweet Peas--har jo den særlige Ævne at dele
  Havevennerne i to Lejre, enten kan Folk ikke døje at se og lugte dem,
  eller ogsaa kan de slet ikke undvære dem. Hvem der har det paa den
  sidste Maade, men ikke har meget Plads, kan særdeles vel anvende dem i
  en Stauderabat; baade Farver og Habitus passer smukt ind mellem Stauder,
  men de volder nogen Ulejlighed ved at visne Blomster og Bælgene stadig
  skal afpilles, ellers bliver det hele en stakket Glæde.
  
  Ligesaa fejlagtigt det vilde være ganske doktrinært at holde sig til den
  rene Staudebestand med Udelukkelse af de nævnte Supplementsplanter og
  ved ikke i givet Tilfælde at drage Nytte f. Eks. af Buske, der--som
  Buddleja og Hydrangea--egner sig til større Stauderabatter, ligesaa
  forkert vilde det naturligvis være at forskærtse Staudekarakteren ved
  for megen Indblanding af fremmed Stof. Særlig vil en større Indblanding
  af Roser ofte være uheldigt.
  
  Medens der med Hensyn til selve Plantningen iøvrigt skal henvises til
  Kapitlet om Kulturen, skal her blot nævnes, at den letteste Maade at
  udføre en Beplantning paa efter en given Beplantningsplan er at inddele
  Planen i Kvadrater paa l m2 og derpaa i Rabatten anbringe Smaapæle
  saaledes, at de danner tilsvarende Kvadrater. Paa den Maade kan man
  kontrollere, om man af Bedet bruger netop det i Beplantningsplanen
  forudsatte Areal, saaledes at man hverken faar for faa Planter eller
  faar tilovers af dem. Men af denne skematiske Inddeling maa man
  naturligvis ikke lade sig forlede til at ordne Planterne rækkevis, det
  vilde i de blandede Rabatter være ganske forkasteligt.
  
  Den rækkevise Ordning kan iøvrigt være smuk, fordi der derigennem opnaas
  en Massevirkning ligesaa god, men blot paa en anden Maade end ved den
  gruppevise, og den har yderligere ved de lange lige Rækker Blomster
  noget vist roligt og fornemt ved sig, som den blandede Rabat maa savne.
  Men denne Ordning begrænser selvfølgelig Arternes Antal til nogle ganske
  faa.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 15. Rabat med Iris pallida
  i Blomst i Knuthenborg Have.]
  
  Foruden Rabatten, der som nævnt særlig i sin blandede Form er den mest
  anbefalelsesværdige Anvendelse af Stauder for den mindre Villahave, kan
  man paa mangfoldige Maader gøre Brug af Stauder, og hvert nyt Krav, der
  stilles, vil give Havearchitekten, Gartneren eller Havevennen Anledning
  til stadig paa nye Maader at frugtbargøre det rige Stof. Dette, at hvert
  enkelt Tilfælde egentlig gør Krav paa sin selvstændige Løsning,
  vanskeliggør det i høj Grad at give almindelige Regler, og intet er
  heller næppe mere skadeligt for Haveanlæg end den direkte og
  uselvstændige Anvendelse af Forskrifter og Skemaer, idet der
  bogstaveligt i hvert eneste Tilfælde er særlige Forhold, der gør sig
  gældende.
  
  Blandt de almindeligste Staudeanvendelser er _Kantplantningen_, der i og
  for sig naturligvis er en simplificeret Rabat. Hertil egner sig snart
  sagt alle lave Stauder, der bevarer Løvet nogenlunde smukt ogsaa udenfor
  Blomstringstiden. Et Par af de allerbedste er: Viola cornuta, paa Grund
  af deres lange Blomstringstid, Dianthus plumarius og Aubrietia i Sol,
  Primula i Skygge og Arabis paa tørre Steder og Vinca under Træer for
  Eksempel langs en Allé, hvor det ellers kniber med at faa en Kant til at
  gro. Næsten alle Saxifraga og Sedum egner sig til Kant, hvor der er
  tilstrækkelig Sol. Lavendel er omtalt ovenfor. Jo bredere og højere
  Kanten kan være, jo større bliver Udvalget. I mange Bondehaver ser man
  ofte ret store Staudearter anvendte til Kant, og den derved fremkomne
  Massevirkning forfejler jo sjældent sin Virkning, men en Kant af
  Geranium--der er ret almindelig--er jo rigtignok ogsaa kun smuk ca.
  fjorten Dage af Aaret, og der er i det hele taget al Anledning til at
  fraraade saadanne Kanter i en lille Villahave. Paa Taasinge anvendes
  ofte Kanter af Astilbe japonica, der i den frugtbare Jord og milde Klima
  naar en mægtig Udvikling, og selv udenfor Blomstringen er disse brede
  mørkegrønne Hække udmærket smukke.
  
  Ved Foden af en Pergola, saaledes som vist paa de to Billeder (Fig. 15
  og 16) af den samme Pergola fra Knuthenborgs Have, kan der plantes
  Rækker af Stauder, der blomstrer til forskellig Tid; ligeledes rundt en
  Dam eller et Bassin.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 16. Samme Rabat som Fig.
  15, senere paa Aaret, Lilierne blomstrer.]
  
  Særlige _Staudehaver_ er der jo kun sjældnere Plads til, og en
  almindelig Anvisning kan, hvad det formelle angaar, selvfølgelig ikke
  gives, idet de stedlige Forhold maa være ganske bestemmende. Hvad
  Tilplantningen angaar, saa er en saadan Have jo i sine Bestanddele ikke
  andet end et Antal afbrudte Rabatter, og de Synspunkter, der er gjort
  gældende ovenfor vil naturligvis ligesaavel her kunne lægges til Grund
  for Beplantningen. De meget høje Stauder maa som Regel kun anvendes i
  Yderkanten, og det vil maaske oftest være smukkest, om en saadan lille
  Have i Midten forsynedes med et Bassin til Vandplanter eller at Gangene
  løb sammen i et Brændpunkt, der markeredes med en Figur, en Solskive,
  eller lignende. Det vil altid være heldigt, om den Art Særhaver danner
  et Rum for sig afgrænset tydeligt til alle Sider, det forlener altid et
  saadant lille Anlæg med en særlig Hygge. En saadan Have yder en
  fortrinlig Koncentration af Blomsternes Virkning, der yderligere
  forøges, hvis man ogsaa kan opnaa en Samtidighed i Blomstringen, ved for
  Eksempel at plante en Foraarshave med en Samling af alle de lave og
  pudedannede Foraarsplanter som Hovedbestand og med mørke, stedsegrønne
  Træer som en lunende høj Hæk om det hele. Med nogle faa højere,
  foraarsblomstrende Stauder i Udkanterne vilde en saadan lun Plet
  allerede i det tidligste Foraar kunne blive aldeles fortryllende.
  
  I store Haver har i umindelige Tider Rosariet været en fast Bestanddel,
  andre Særhaver har man sjældent anvendt; men netop Stauderne yder det
  fortrinligste Materiale til dette Brug; hvor vilde ikke en Irishave være
  smuk; rigtig plantet vilde den være i Blomst i maanedsvis, og vilde, med
  jævn Anvendelse af Slægtens mange Arter og Varieteter og med forstærket
  Brug af nogle af de mest rigtblomstrende og iøjnefaldende Sorter, danne
  en vidunderlig Helhed og samtidig byde Plantesamleren og Liebhaveren
  rigelig Næring for hans stilfærdige og fornemme Passion, Glæden over
  Arters og Variationers Mangfoldighed.
  
  Der findes en Klasse Haveplanter, som vi paa dansk betegner med
  Kolektivnavnet "Stenhøjsplanter". Baade paa Fransk, Engelsk og Tysk
  kaldes de samme Planter for Alpeplanter, hvad der naturligvis for saa
  vidt er misvisende, som baade Pyrenæernes og Appeninernes højtliggende
  Bjærgskraaninger har ydet omtrent det samme Bidrag til denne Flora som
  selve Alperne. Men Navnet "Stenhøjsplanter" er ikke alene misvisende, da
  disse Planter ikke behøver en Høj for at kunne vokse, men det er yderst
  uheldigt, fordi der ved det klæber Forestillingen om Stenhøje, som for
  mange staar som Toppunktet af den Række Misforstaaelser og Smagløsheder,
  der indtil de allersidste Aar har været raadende, navnlig i den lille
  Haves Anlæg. Af disse Planter, der maaske kan betegnes som
  "Stenplanter", kan der ogsaa dannes en Særhave, uden at man behøver at
  stræbe efter at faa stablet et lille Materhorn op. Man kan dyrke
  Planterne paa Stenbede, det vil sige særlig veldrænede, noget oprundede
  Bede, belagt med jævnstore Sten, der trykkes halvt ned i Bedet i
  liggende Stilling; man maa ikke, som det ses ved Stenhøje, sætte Stenene
  paa Enden. Mellemrummene udfyldes med Planterne, hvis bløde, blomstrende
  Tæpper og Tuer fremhæves af de haarde, kolde Sten. Dette Møde mellem
  organisk og uorganisk, enten det er paa mosgroede Sten, vedbendklædte
  Mure eller blot lidt Ukrudt mellem Fliser, forfejler aldrig sin Virkning
  paa Menneskenes Sind. Ved saadanne Stenbede faar Planterne de
  Betingelser for deres Vækst, de skal have, og man slipper for at faa
  Stenene til at optræde som selvstændige Dekorationsgenstande, som ved
  den gammeldags Stenhøj.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 17. Typisk Stenhøjsplante,
  Iberis sempervirens.]
  
  Andre Særhaver, som Haver af duftende Blomster eller Haver med Blomster
  udelukkende i en Farve, som der af og til plantes, vil--bortset fra
  hvorledes saadanne Ekcentrisiteter ellers forliges med Havekunst--altid
  netop kunne søge deres bedste Materiale i Staudernes uendelige Rigdom af
  Variationer.
  
  Ved Plantning af Stauder i _Grupper_ kommer deres Brist d.v.s. de
  enkelte Arters korte Blomstringstid stærkest frem, denne Fejl kan
  naturligvis modvirkes ved at man planter to eller flere til forskellig
  Tid blomstrende Arter sammen, men dette vil selvfølgelig i Reglen betyde
  en Svækkelse af den Massevirkning, som er Gruppens væsentligste raison
  d'étre. En Gruppe Delphinium som den paa Fig. 18 viste, vil man dog
  kunne gøre fornøjelig uden at forringe Antallet af Delphinium ved at
  lægge den fuld af Narcisser, og senere paa Aaret, naar Delphiniumerne er
  visne og nedskaarne, kan den tilplantes med Chrysanthemum, der dog maa
  fjernes igen. Hvor der er Skygge, kan en Gruppe af Strudsevingebregner
  mellemplantet med Darwin Tulipaner anbringes. I stærk Skygge taber
  Tulipanblomstens Størrelse sig dog i Løbet af et Par Aar. Hvor der er
  Sol, kan lægges en Irisgruppe, hvori der om Foraaret lægges Gladiolus
  til at fortsætte Floren. Næsten hver Staude kan, naar der ellers er
  Forhold mellem dens Størrelse og Gruppens Dimensioner, anvendes og med
  jo mere Held jo bedre Planten tager sig ud udenfor Blomstringstiden.
  Disse Grupper er og bliver dog behæftede med den Fejl, at Tyngdepunktet
  i Havens Udsmykning med Blomster ikke bliver paa samme Sted, hvis der er
  flere Grupper, og er der kun en enkelt, saa vil Haven være uden Blomster
  alt for længe ad Gangen.
  
  En Haveven kunde tænkes at more sig med at danne Farvegrupper ved f.
  Eksempel foran et Buskads at samle en Del af Foraarets gule Blomster:
  Doronicum, gule Tulipaner, Euphorbia polychroma, gule Iris, Trollius og
  mange andre, eller i en anden Gruppe at forene alle de mange høje gule
  Høstblomster: Helianthus, Rudbeckia, Solidago o.l. Vurderingen af de
  mange gule Nuancers Intensitet og deres forskellige Flimmer i Solen er
  en Nydelse for de rigtige Plantevenner, og den Art Fornøjelse er langt
  billigere at opnaa med Stauder, som for største Delen vil være for
  Haanden fra Omplantningen, end med andre Planter, der enten købes hvert
  Aar eller besværligt overvintres.
  
  Som _Udplantningsplanter_ kan Stauderne ogsaa anvendes, dog kun de der
  let lader sig flytte i Knop eller er ganske tidligtblomstrende. Har man
  et almindeligt Blomsterbed foran Havedøren, kan det tilplantes om
  Efteraaret med Arabis, der knap er afblomstrede omkring første Maj, før
  et Hold Trollius, maaske med en Kant af Phlox divaricata, kan indtage
  Pladsen. Naar disse omkring 1ste Juli er afblomstrede, kan et Hold
  Sommer-Phlox træde til, for endeligt lidt ind i September at vige for et
  Hold Chrysanthemum, der igen følges af Arabis eller andet tidligt
  foraarsblomstrende. Med et Reservebed og lidt Omtanke lader denne--eller
  en lignende--Succession sig let opretholde. Det er i det hele
  forbausende, saa lidt Stauder anvendes til Udplantning, trods det, at
  Publikum dog stadig lader en Følelse af Kedsomhed ved de evindelige
  Begonier og Lobelier komme til Orde, og man altsaa skulde tro, der var
  Jordbund for noget nyt. Ved Slotte og kommunale Gartnerier, hvor der
  stilles store Krav til Afvekslingen, og hvor den nødvendige Arbejdskraft
  er til Stede, er man i de senere Aar begyndt at anvende Stauder til de
  vekslende Udplantninger, idet Planterne dyrkes i de tidligere nævnte
  Staaltraadskurve, der muliggør en skadesløs Transport til og fra
  Reservebedene. Dette betyder naturligvis en mægtig Forøgelse i
  Afvekslingsmulighederne, men det er paa den anden Side ogsaa et temmelig
  kostbart og omstændeligt Arbejde at slæbe omkring med de ofte store
  Blokke.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 18. Gruppe af høje
  Delphinium. Etter Nedskæringen kan den tilplantes med Aster, Amellus
  eller Chrysanthemum.]
  
  [Illustration: Fig. 19. Rabat af Iris germanica langs et Buskads.]
  
  Enkelte Stander med passende Vækst egner sig til at stilles alene, eller
  maaske tre sammen, frit i Græsset. I den ældre landskabelige Havekunst,
  var saadanne _Solitærer,_ baade træagtige og urteagtige, meget yndede.
  De anvendes nu sjældnere, maaske fordi disse fritstaaende Planter,
  navnlig under smaa Forhold og hvis Motivet gentages for ofte, virker
  uroligt, men det er ikke desto mindre en udmærket Maade at lade en
  Plante udvikle sig til et beundringsværdigt Pragteksemplar, hvilket ikke
  kan naas i Rabat eller Gruppe. Bocconia, Rudbeckia laciniata, Gunnera,
  Yucca og Kniphofia er blandt dem, der tager sig bedst ud fritstaaende
  paa en Plæne. Lejlighedsvis kan der ogsaa i den moderne architektoniske
  Have findes Anvendelse for saadanne Solitærer af anseelig Habitus til at
  fremhæve og betone Hjørner eller andre Punkter af Betydning i Anlægget.
  Til dette Brug kan man i Anlæg med nogen Pretention anvende en
  Opstilling af store Stauder i Baljer eller Kasser og kan ved at have
  flere Sæt opnaa en konstant Virkning. Denne Kultur af Stauder og andre
  Planter i Baljer eller Kasser burde anvendes langt oftere for at
  delagtiggøre Steder, hvor Vækstbetingelserne er ugunstige, i Glæden over
  Blomster. I Gaarde eller Restaurationshaver kunde der skaffes et ofte
  haardt tiltrængt Skær af Skønhed ved at saadanne Beholdere med Planter
  skiftedes et Par Gange i Sommerens Løb. Langt flere Stauder, end man
  aner, kan vokse og tage sig ud i saadanne Baljer. Chrysanthemum maximum,
  Helenium pumilum, Achillea Millefolium, Aster Amellus, Astilbe,
  Chrysanthemum indicum, Doronicum, Erigeron speciosus, Iris, Agapanthus,
  Lupinus, Monarda, Trollius, Veronica o. m. a. egner sig til dette Brug,
  men de stiller selvfølgelig store Krav til Vanding og Ernæring, og
  Beholderen maa være vel drænet. Det er ikke heldigt, naar Solen brænder
  for stærkt paa Beholderens Sider, og dersom Planterne er fritstillede,
  bør de drejes af og til for at blive regelmæssige i Væksten.
  
  Det der adskiller den _"naturlige" Staudeanvendelse_ fra de hidtil
  omtalte er, at man ved Plantningen tilstræber en Efterligning af det
  vildtvoksende i enkelte Tilfælde vel endogsaa en ligefrem Illusion. I
  blandede, "malerisk" grupperede Rabatter forsøges ganske vist som nævnt
  ovenfor at læmpe Plantningen lidt efter de Maader, hvorpaa vildtvoksende
  Planter breder sig mellem hverandre, man opnaar paa den Maade tidligere
  det hjemmevante bodenständige--Udseende, som Vegetationen ellers bruger
  Aaringer om at opnaa. Den Bevægelse mod at udviske Sporene af
  Gartnerarbejdet, som Planterne altid foretager, naar de lades urørte,
  benytter man ganske vist ogsaa i Rabatten for saa meget som muligt at
  bibeholde den Ynde i Grupperingen, som kun Naturen selv formaar at
  fremkalde, men man tilstræber dog alligevel slet ikke det, der tilsigtes
  ved den landskabelige Plantningsmaade.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 20. Naturlig Plantning af
  Spiræa m.m. i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]
  
  I den landskabelige Have var der, som tidligere nævnt, ikke megen Plads
  for Stauder og egentlig kun for de ganske "vilde"; Anvendelsen var
  knyttet til Søbredder, Bække og saadanne lignende Forhold, som aldrig
  findes i mindre Haver. Man kan snarere vente, at den tidligere nævnte
  nyere, naturlige Staudeanvendelse, trods sin relative Vanskelighed kunde
  finde Dyrkere mellem Ejere af middelstore Haver eller Haver med
  Naturforhold, der vanskeliggør en mere kultiveret Udformning af
  Blomsterbede.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 21. Ornithogalum som
  "vildtvoksende" i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]
  
  Hvor og hvordan kan der naturligvis ikke svares paa i Almindelighed ved
  Spørgsmaalet om en saadan "Wild gardening"; kun kan der gives et Par
  vejledende, nogenlunde almengyldige Grundsætninger. Man bør i Reglen kun
  sætte saadanne Planter sammen, som blomstrer samtidigt, da en Del
  visnede Stauder--det visne afskæres selvfølgelig ikke regelmæssigt i
  saadanne Plantninger--ofte kan ødelægge Synet af de blomstrende. Naar
  derimod alt er visnet, vil vedkommende Plet ikke tiltrække sig nogen
  Opmærksomhed, denne vil under nogenlunde store Forhold søge andet Steds
  hen, hvor noget blomstrende paakalder den. Man bør i Reglen plante
  større Mængder af samme Art og Varietet, ellers er Resultatet selv paa
  en lille Afstand, at Farverne taber i Kraft. Endelig bør der være et
  vist Forhold mellem Størrelsen og Mængden af Planter og Stedet. Skal der
  paa en lille Plet dannes et "Vegetationsbillede", kan man naturligvis,
  selv om Forholdene ellers er ensartede, ikke anvende det samme Materiale
  i samme Omfang, som hvor Forholdene er større og alt ses paa Afstand. At
  man ved selve Grupperingen af Stauderne maa aflure Naturen saa meget som
  muligt er en Selvfølge, men naar man ellers anvender velegnede Planter,
  d.v.s. Planter, der breder sig selv ved Frø eller Udløbere, og som er
  saa kraftige, at de selv nogenlunde kan holde sig Ukrudtet fra Livet,
  saa kommer i Løbet af et Aarstid i Reglen den naturlige Ligevægt
  tilstede, og det eftertragtede vildtvoksende Præg breder sig over
  Plantningen. Baade af Hensyn til Trivslen og af Hensyn til Virkningen
  maa man naturligvis søge Stauder, der passer til Stedets Karakter.
  
  Til disse naturlige Plantninger regnes ikke den meget almindelige
  Placering af Stauder langs Buskadser, det ser i Reglen ikke godt ud, og
  Planterne trives sjældent saadanne Steder, kun ganske enkelte som
  Hemerocallis kan klare sig nogenlunde under de Forhold, der findes i
  Kanten af et Buskads. Ej heller medregnes eller anbefales den ogsaa
  anvendte Metode at forlænge Buskadsernes fremspringende Tunger ud i
  Græsset med en Plantning af Stauder, der ofte yderst ude opløses i en
  Del mere fritstaaende Planter; selv om Betingelserne for Væksten
  saadanne Steder kan være gode, saa er det dog nærmest en grim og
  misforstaaet Plantningsmaade, særlig hvis der bruges mange Arter.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 22. Naturlig Plantning af
  Foraars-phlox paa Stenhøj i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]
  
  Det er ikke i den flade, veldyrkede Del af Haven, at den naturlige
  Staudeplantning hører hjemme, snarere i Havens "Overdrev" paa tørre
  Skrænter, hvor intet Græs kan grønnes, ved fugtige Hulninger i
  Terrainet, under Træer, langs en Grøft eller et Vandløb, rundt en Dam,
  ved Moser og Ellekær, paa Stengærder og i forladte Grusgrave, om
  saadanne Lokaliteter skulde træffe sig, høre til eller kunne drages med
  ind i en Haves Omraade. Saadanne Steder passer the wild gardening, og
  der kan skabes Vegetationsbilleder af den, der kender sit Stof og ellers
  forstaar at holde sig til det naturlige, uden at det hele bliver
  fuldkommen Vildnis og tæt Jungle. Et af Billederne Fig. 21 viser
  Fuglemælk, Ornithogalum nutans som forvildet under Træer i
  Haveselskabets Have, et udmærket Eksempel paa, hvorledes en ellers ret
  uanvendelig Plads kan udnyttes, saaledes at den i hvert Fald en Tid af
  Aaret er et stort Plus til den Have, hvori den findes. Paa tørre solede
  Skrænter, hvor det vilde blive Fortvivlelse at slaas med Græsset for at
  faa det grønt, kan man opnaa et pragtfuldt Dække af Dianthus plumarius,
  Arabis, Sedum spurium, enkelte Saxifraga, Ajuga, Iris pumila,
  Buphthalmum salicifolium, Achillea millefolium, Veronica longifolia og
  mange andre Tørstekunstnere blandt Stauderne. Under Træer er det navnlig
  Primula, Bregner, Vinca, Funkia, der, foruden mange tidligblomstrende
  Løgvækster, kan komme i Betragtning. Paa Skrænter og langs Udkanten af
  Træplantninger, hvor der er rigelig Plads, kan man faa Anvendelse for de
  mange gode Stauder, der er vanskelige at holde i en Rabat paa Grund af
  Rodstokkens vandrende Tendenser, d.v.s. Rudbeckia, Monarda.
  Chrysanthemum uliginosum, Helianthus rigidus, Solidago og Asters; under
  Forhold, hvor der er Plads, vilde disse Planter i Mængder udvikle en
  Skønhed, som aldrig opnaas inde i selve Haven. Mere eller mindre
  klatrende Stauder som Lathyrus, Galega og Clematis recta, der ser grimme
  ud som opbundne--i hvert Fald er det vanskeligt at binde dem smukt
  op--er paa deres rette Plads øverst paa en Skrænt, hvor de kan faa Lov
  at hænge ned og samtidig bøje Blomsterne op ad: saadan tager de sig ud.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 23. Alpeplanter paa en Mur
  i Knuthenborg Have.]
  
  Steder ved Mose og Vand og i det hele fugtige Steder er naturligvis de
  mest taknemmelige at arbejde med. Der er jo i Reglen den indfødte Flora
  i sig selv smuk nok og bør vel ogsaa i de fleste Tilfælde bevares og kun
  beriges med manglende danske Planter eller med fremmede Stauder, der
  egner sig til at gaa ind i Ensemblet uden at virke forstyrrende. Man kan
  erstatte de almindelige danske Arter af Spiræa og Iris med smukkere og
  navnlig mere holdbare Former.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 24. Trollius, Engblommer i
  en Vase.]
  
  Hvorfor gøres der i det Hele saa sjældent Brug af _den danske Floras
  Stauder_ paa Steder, hvor Forholdene egner sig dertil. I en almindelig
  Have vil de altid blive til Ukrudt, men hvor Jordbunden umuliggør en
  frodig Trivsel af Kulturplanter, vilde de dog være paa deres Plads. Ved
  Jyllands Vestkyst og paa Skagen fører en Mængde Villaejere en fortvivlet
  Kamp med at faa Græs og Roser til at makke ret, fordi de synes, at det
  nu engang hører med. Hvorfor dog ikke plante den lille gule Sedum, der
  gror udenfor Døren eller Gyvel eller Strandtidsel, der vil vise sig
  taknemmelige for en ringe, men forstandig Pleje. Alfred Lichtwark har i
  et lille livligt Skrift "Der Heidegarten" [4]), som burde læses af mange
  Villaejere, behandlet det urimelige i at anvende Kulturjordens
  gartneriske Praksis og Materiale paa den sandede Lüneburg Heide--det
  samme vilde naturligvis gælde Klitnatur--og den Lethed, hvormed man faar
  noget ud af den stedlige Vegetation. Lichtwark taler dog kun om lige,
  architektonisk formede Bede; han var ingen Ven af landskabelige
  Arrangementer.
  
  [Footnote 4: Park-und Gartenstudien, Berlin 1909.]
  
  Ordet _Stenhøje_ og Stenhøjsplanter er berørt ovenfor ved Omtalen af
  Stenbede, og denne Del af den naturlige Staudeanvendelse skal som
  tidligere nævnt kun berøres i denne Bog. Der raser i England i
  Øjeblikket indenfor Havebruget en sand Mani for
  Stenhøjsplanter--Rockgardening--en Bevægelse, som snart vil naa her til
  Landet, og som skylder de mange smaa nydelige, nyere Alpeplanter sin
  Styrke. De egentlige Stenhøje i gammeldags Forstand vil der næppe blive
  dannet flere af; den Ramme, hvori nuomstunder disse Planter anbringes,
  vil i Reglen ikke være nogen Høj, snarere en Fordybning i Jordsmonnet,
  en Hulning omgiven af stedsegrønne Træer, med de store stenlagte
  Skraaninger fulde af de mange herlige Alpeplanter, det hele indelukket
  som et Rum for sig i Haven; saadan er snarere Typen paa den moderne
  "Stenhøj". De Sten, vi har til vor Raadighed her i Landet--undtagen paa
  Bornholm--egner sig meget daarligt til Fremstilling af den Art
  Stenarbejde; man kan ikke i en Skraaning med de almindelige Rullesten
  fremstille de naturlige Lag, som Klipper i Reglen ligger i, og som
  falder mere naturligt end store Partier af Rullesten. Langt bedre lod en
  Efterligning af det gode gamle danske Stendige, saaledes som det hegner
  Sjællands Skove, sig udføre, navnlig da dette jo i Modsætning til
  "Stenhøjen eller -dalen" kunde indgaa i Havens Plan som fornuftigt,
  organisk Led.
  
  Den yndefulde Vegetation, der findes paa gamle Murruiner, kan man ogsaa
  prøve at indfange i Haven. Hosføjede lille Billede, Fig. 23 fra
  Knuthenborghave, giver et Indtryk af Udseendet. Muren, der godt kan være
  lav, er fyldt med fast stampet Jord. Stenene paa Billedet er Kalksten,
  men almindelige Munkesten kan ogsaa anvendes. En Mængde Planter, navnlig
  dem, der staar de "alpine" nær, kan trives og blomstre ved det Minimum
  af Fugtighed, de faar paa en saadan Plads. Muren ligesom alle Sten er jo
  en Akkumulator baade for Fugtighed og Varme, hvilket betinger Trivsel
  under disse ejendommelige Forhold.
  
  For Fuldstændigheds Skyld skal nævnes den Staudeanvendelse, som bestaar
  i at opgrave og i Stue om Foraaret at drive visse Stauder og at
  arrangere Staudernes Blomster som afskaarne i Vaser. Fremgangsmaaden
  behandles korteligt nedenfor under Kulturen af Stauder. Selve
  Arrangementet af Blomsterne i Vase er underkastet Regler, der mærkeligt
  nok intet har tilfælles med Ordningen i Bede. En Plante, hvis Blomster
  skal ses i Mængde samlede paa Friland, tager sig ofte netop ud nogle faa
  i et Glas.
  
  [Illustration: Fig. 25. Nymphæa.]
  
  
  
  
  STAUDERNES ALMINDELIGE KULTUR.
  
  De Resultater, man almindeligvis har for Øje, giver ikke Indtrykket af,
  at de fysiske Forhold i Danmark er Staudedyrkningen gunstige; ikke desto
  mindre er Forholdet dog det, at mange Planter som Kniphofia og
  Agapanthus er haardføre her, medens de i Tyskland ikke henregnes til de
  egentlige Stauder, fordi de maa tages op og gemmes om Vinteren. Selv
  overfor et af Naturen saa begunstiget Land som Frankrig har vort Klima
  væsentlige Fortrin, idet Phlox og mange andre af vore bedste Stauder
  lider af, at Solen forkorter Blomstringstiden og ødelægger
  Blomsterne--ikke at tale om sydligere Lande, hvor Stauderne i snævrere
  Forstand slet ikke hører hjemme. I Virkeligheden er Antallet af
  haardføre Planter, og dermed af Stauder, naturligvis meget større i
  sydligere Lande, men de Arter, der særlig har været Genstand for
  Forædling, egner sig i Reglen ikke for et varmt Klima. I England er det
  en almindelig Anskuelse, at de sommerblomstrende Stauder naar deres
  højeste og pragtfuldeste Udvikling i Skotland paa Grund af de lange lyse
  Sommerdage--og dem kan Danmark jo ogsaa glæde sig over. Det, der gør
  vore hjemlige Staudeplantninger fattige og kedelige, er i Reglen den
  daarlige Kultur, Planterne er Genstand for, hvad enten dette nu skyldes
  manglende Kendskab eller for ringe Indsats i Arbejde eller Penge.
  
  Selv om Stauderne--i hvert Fald Flertallet af de moderne--er
  Kulturprodukter, der i Udseende adskiller sig ikke saa lidt fra de
  oprindelige Former, saa har disse Planter dog sjældent ændret deres
  naturlige Tilbøjelighed for hver sit bestemte fysiske Milieu. Planter
  trives i Reglen netop i samme Maal, som man formaar at efterkomme deres
  Ønsker og Krav i den Retning, enten ved kun at vælge Planter, der ynder
  det Klima og den Jordbund, man har at byde dem, eller ved saa vidt
  gørligt at ændre de fysiske Forhold efter Planterne. Hvad enten man nu
  forsøger det ene eller det andet--eller, hvad der er det almindeligste,
  lidt af hvert--saa kræver det noget Kendskab baade til Planterne og til
  de forskellige Kulturmethoder at opnaa et Resultat. Og endelig kræves
  der en vis--efter Forholdene meget varierende--Sum af Arbejde og Penge,
  og hvis denne ikke ydes, kan man ikke, saa lidt som paa Livets andre
  Omraader, vente at høste noget.
  
  Nedenfor skal nævnes de Betingelser og de Fremgangsmaader, der gælder
  for det store Flertal af Stauderne, medens der med Hensyn til de enkelte
  Arters Særkrav maa henvises til Bogens specielle Del. Naar der
  overhovedet lader sig opstille nogenlunde almengyldige Regler for et saa
  uensartet Plantesamfund som Stauderne, er det fordi en Plante i Reglen
  kun optages til almindelig Kultur, og kun gælder for en god Staude, naar
  den ikke er kræsen, men tager til Takke og trives under forskellige
  Forhold.
  
  Der er i Almindelighed ikke Tale om at vælge særlig gode Pladser eller
  særlig Jordbund til Dyrkningen af Stauder; Stedet og Forholdene er jo
  gerne givne. I de smaa Haver er der i hvert Fald sjældent meget at vælge
  imellem. Hvis der endelig er et Valg at træffe, er det gerne mellem Sol
  og Skygge, og man bør da undgaa det sidste, thi selv om der findes en
  antagelig Række Stauder, der taaler Skygge eller Halvskygge, saa opnaar
  man dog aldrig noget smukt Resultat uden Solens kraftige Hjælp, i det
  mindste det meste af Dagen. At der i Middagstimerne glider en Skygge
  over Stauderabatten, er nærmest af det gode, da det i høj Grad tjener
  til at forøge Blomstens Holdbarhed under Midsommerens stærke Solbrand.
  
  [Illustration: Fig. 26. Gammel Klump af en Lilie før Omplantningen.]
  
  [Illustration: Fig. 27. Hvorledes Delene af Planten (Fig. 26) ordnes ved
  Omplantningen.]
  
  Den ugunstigste Plads for de fleste Stauder er den, der saa ofte anvises
  dem, nemlig Pladsen under eller klods opad større Træer og Buske. I den
  Kamp om Næring og Fugtighed, der udspinder sig saadanne Steder, ligger
  Stauderne selvfølgelig altid under, og af den Hjælp, man gennem Vanding
  og Gødskning yder Stauderne, tager Træernes og Buskenes Rødder Løvens
  Part, og Hjælpen kommer altsaa nærmest Fjenden til Gode og lokker
  yderligere Trærødderne hen under Stauderne. Man kan--hvad der
  naturligvis er dyrt og omstændeligt--anbringe Tagpap lodret i Jorden
  eller endog støbe en smal Mur for at begrænse Trærøddernes Vækst.
  
  [Illustration: Fig. 28. En velopbunden Staude, Gyldenris; den samme
  Plante som Fig. 29.]
  
  [Illustration: Fig. 29. En daarlig opbunden Staude; den samme Plante som
  Fig. 28.]
  
  Mange Villaejere mener ikke at have anden Rabat tilovers for Stauderne
  end en saadan Pinebænk langs et gammelt Buskads; det er naturligvis
  Indbildning, for der findes i de fleste ældre Haver en Mængde Buskads,
  der hverken i sig selv er kønt, ejheller tjener til noget som helst ud
  over at gøre Haverummet uklart i sine Omrids, den med Buskadsplantning
  tilsigtede Virkning, at lade Haven synes mindre nøgen de første Aar og
  maaske større end den egentlig er, er jo i ældre Haver dels ikke længer
  ønskelig og dels i Reglen aldrig opnaaet. I mange Tilfælde er
  Anbringelsen af Busketter sket ganske hensigtsløst. En Mængde af disse
  kedelige og unødvendige Busketter kan ryddes og give Plads for Stauder
  og det Liv og Lys, som følger hermed. Mangen Gang vil ogsaa et lille
  Indgreb i Græsplænen eller en behændig Omlægning af en Stump Gang skabe
  fortrinlig Plads til Stauder, hvor man før mente ikke at have Rum
  tilovers. Rosengrupper af Thea-og Remontantroser er jo særlig; paa let
  Jord ikke komme længere, naar de har staaet en 8 à 10 Aar, og der findes
  sikkert mange saadanne ældre, lumsk kedelige Rosenrabatter, der til
  Glæde for alle Parter ogsaa for de virkelige Rosenvenner kunde ofres og
  genopstaa med Fylde og Liv af Blomster og Farver.
  
  Den bedste #Jordbund# for Stauderne er almindelig god Havejord i saadan
  Kulturtilstand, at den holder noget paa Fugtigheden om Sommeren og ikke
  lader Vintervæden stagnere. Hvis Jorden er for sandet og let, saaledes
  at Regnen løber lige gennem den, kan den forbedres og bringes til at
  holde paa Fugtigheden, dels ved Tilførsel af sværere Jord eller af
  Gødning og da navnlig Kogødning og dels ved Iblanding af Kompostjord.
  
  [Illustration: Fig. 30. Del af ældre Iberis med 2 Skud, egnede til
  Stiklinger.]
  
  [Illustration: Fig. 31. Skud af Iberis, som det er taget fra Planten, og
  efter at det er gjort i Stand til Stikning.]
  
  [Illustration: Fig. 32. Rodstikling af Romneya, der er begyndt at gro.
  Overskæringen finder Sted ved de hvide Mærker.]
  
  [Illustration: Fig. 33. Gammel Plante af Lychnis.]
  
  For de Haveejere, der til deres egen Skade ikke ved at vurdere
  Kompostjorden, og derfor ikke skaffer sig saadan, skal kortelig oplyses
  om denne fortrinlige Jordarts Behandling: I en passende afsides Krog af
  Haven samles alt muligt navnligt organisk Affald fra Haven og Huset, som
  Ukrudt, visne Plantedele, afslaaet Græs samt alt Køkkenaffald,
  Fejeskarn, Sod, Træ-og Tørveaske, Vejskrab, gl. Murkalk, Kloak-og
  Grøfteoprensninger m.m. Som Kompostmateriale anvendes ogsaa Tørvejord og
  Muld. For at fremskynde Forraadnelsen iblandes af og til lidt Kalk,
  hvilket ogsaa skal have en desinficerende Indflydelse overfor
  Plantesygdommes Smitstoffer. Bunken skal holdes pænt firkantet, mindst 1
  Meter høj og med stejle Sider og flad ovenpaa, saaledes at den af og til
  kan overhældes med Latrin eller anden flydende Gødning, om da Havens
  Dimensioner er af den Art, at sligt lader sig gøre uden at genere. En
  saadan Kompostbunke lugter ikke mærkbart, naar ikke netop Solen bager
  paa friskt Affald. Naar Bunken har naaet en passende Størrelse afsluttes
  den, og der samles saa sammen til en ny. Bunken omstikkes et Par Gange i
  Aarets Løb, saaledes at alle Stoffer blandes godt, og efter ca. to Aars
  Forløb vil alt være fuldt forraadnet og vil danne en ualmindelig
  nærende, alsidig og kraftig Jord, der i de fleste Tilfælde maa harpes,
  før den anvendes. Denne Kompostjord, der i Gartnerierne anvendes med en
  vis reserve, idet den menes at indeholde Sygdomskim af forskellig Art,
  er ganske fortrinlig til at forbedre Staudebedene med, da disse Planter
  forholdsvis sjældnere lider af nogen Sygdomme. Kompostjorden indeholder
  altid Ukrudtsfrø, men denne Ulempe tiltrods er den alligevel den
  billigste Plantenæring, man kan skaffe sig.
  
  Kompostjorden, der gør den lette sandede Jord mere bindig, saaledes at
  den bedre holder paa Fugtigheden, udøver den modsatte, men ligesaa
  gavnlige Virkning paa den svære, lerede, for stærkt sammenhængende Jord
  ved at skørne den og gøre den lettere gennemtrængelig for Luft og Vand.
  
  [Illustration: Fig. 34. Planten Fig. 33 delt til Formering.]
  
  Gødskningen paa svær Jord bør helst ske ved Hestegødning, og paa let
  Jord ved Kogødning; men i Reglen er man jo ikke saa heldig at kunne
  vælge. En passende Tilførsel af Kalk vil navnlig i ældre Haver, hvor
  Jorden ofte er sur, være en god Jordforbedring.
  
  Den Dybdebehandling af Jorden, der anses som selvfølgelig ved en
  Vinrabat, vil forekomme mange selv ret havekyndige Mennesker aldeles
  urimelig, naar det drejer sig om en Stauderabat: men mange af Stauderne,
  tilmed af de bedste, som Delphinium, Phlox, Helenium m.m., er saa
  graadige Planter, som der overhovedet findes i Kultur, og lige saa lidt
  som man høster gode og smukke Druer paa en mangelfuldt ernæret Vinstok,
  ligesaa lidt vil underernærede Stauder vise sig i deres Pragt. En god
  Rabat eller Gruppe skal i Reglen være tæt plantet, og det Krav, der
  derved stilles til hver Arealenheds Ydeævne, er meget større end ved
  andre Kulturer, og det er derfor kun rimeligt, at Rabatten gødes og
  dybbehandles i et Omfang, der staar i Forhold til den Kraftanstrængelse,
  man forlanger af den paagældende Jordstrimmel. M. 0,8 à 1,0 er en
  passende Dybde, idet man dels derved skaffer Plads til tilstrækkelige
  Mængder Næringsstoffer og dels foranlediger Rødderne til at søge dybt,
  et Forhold, der har den allerstørste Værdi i Sommerens Tørkeperioder, en
  Værdi, som kun vanskeligt, hvis overhovedet, kan erstattes ved
  besværlige Vandinger.
  
  [Illustration: Fig. 35. Aconitum Napellus bicolor.]
  
  Hvis Jordbunden er af den Beskaffenhed, at Vintervæden er tilbøjelig til
  at blive staaende længere Tid, vil et Drænlag under Gruppen eller
  Rabatten være nødvendig. Et saadant kan bestaa af Slagger, Murbrokker,
  Afharpning fra Kompostbunken eller lignende.
  
  Ved Plantningen af unge Planter, navnlig om Foraaret, vil det være til
  stor Gavn at iblande Jorden noget Tørvestrøelse, saaledes at der
  anvendes et Lag paa fem Centimeter til en 80 à 100 Centimeter dyb Rabat.
  Dette Stof, der holder godt paa Fugtigheden, og som er en Substans, som
  de unge Rødder med Begærlighed borer sig ind i, maa dog anvendes uden
  Overdrivelse, idet dens Virkning senere hen formenes at være uheldig for
  Planternes Vækst, der let bliver for blød og løs.
  
  Hvorvidt man lettest fremstiller Rabatten ved Reolgravning med et Par
  Spadestik, en Opskovling og en Omgravning af Bunden og under dette
  Arbejde søger at iblande de gjødskende Stoffer, eller den lettest
  fremstilles ved at udgrave hele Bedet og derpaa fylde det med en
  passende Jordblanding, beror paa Forholdene i de enkelte Tilfælde, og
  navnlig vil Valget af Fremgangsmaade være afhængig af Muldlagets
  Tykkelse og af om Dræning er nødvendig.
  
  [Illustration: Fig. 36 Ajuga reptans var atropurpurea.]
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 37. Aethionema
  grandiflorum.]
  
  [Illustration: Fig. 38. Alyssum saxatile fl. pl.]
  
  At der ikke, som for andre Planters Vedkommende, kan fastslaas en eller
  to Aarstider, der er de bedste som #Plantetid# for alle Stauder, ligger
  i Sagens Natur, men man kan fastslaa en Tid, som for det store Flertals
  Vedkommende er, om ikke den bedste, saa dog god Plantetid; det er
  September Maaned. Saa er nemlig Sommertørken forbi, og de korte Dages
  Sol formaar ikke at skade de nyplantede Planter, medens Jorden og Luften
  dog endnu er tilstrækkelig varm til, at navnlig Roddannelsen kan gaa for
  sig. De Stauder, der daarligst lader sig plante paa denne Tid er dels
  de, der blomstrer allertidligst om Foraaret og de der, som saa mange
  smaa Stenhøjsplanter, lider af Fugtighed om Vinteren paa sværere Jord.
  De sildige, d.v.s. de oktoberblomstrende, lider en Del under
  Plantningen, og selvfølgelig gaar det paagældende Aars Blomstring jo
  tabt. Det er nødvendigt at fastsætte et saadant fælles Tidspunkt, idet
  man jo af praktiske Grunde ikke ved Tilplantningen af en Rabat kan
  efterkomme de enkelte Arters meget forskellige Krav i den Retning; hvis
  man, hvor det drejer sig om Plantning af en enkelt eller et Par Arter,
  er i Stand til at rette sig efter Planternes Natur, saa gælder den
  almindelige Regel, at de foraars-og sommerblomstrende Stauder bedst
  plantes et Par Uger efter Afblomstringen, og de Efteraarsblomstrende
  bedst lige naar Vegetationen begynder, i Reglen i April Maaned. Der er
  jo ofte mange Hensyn at tage, der gør, at man ikke kan plante til de
  ovenfor angivne Tider, men heldigvis er det i Virkeligheden ogsaa muligt
  at flytte og plante Stauder næsten hele Aaret med Undtagelse af de
  Hindringer, som Frost og stærk Tørke lægger i Vejen. Navnlig naar
  Planterne ikke skal underkastes en Forsendelse, men kun skal flyttes
  indenfor samme Have, er man i Virkeligheden meget mere frit stillet med
  Valg af Plantetid for Stauder, end Tilfældet er med andre Planter. Kun
  maa man vælge godt Vejr, hvad der i denne Forbindelse vil sige Graavejr
  eller let Regn.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 39. Anchusa italica Dropmore
  Variety.]
  
  Den for al #Plantning# gældende Regel, at Planterne hverken maa sættes
  for dybt eller for højt, gælder naturligvis ogsaa for Stauder. De skal
  staa nøjagtig en lille Kende dybere, end de har staaet paa deres
  tidligere Plads. Forsyndelser mod denne elementære Regel kan svække
  visse Stauder, f. Eks. Pæoner, saa det mærkes gennem lange Aar. Der maa
  rystes findelt Jord ind mellem Rødderne, der ikke maa bøjes, men
  hellere, om de forekommer for lange, maa afstudses med en Kniv. Dette
  sidste kan man dristigt gøre, navnlig ved Planter, der er fremkomne ved
  en umiddelbar forudgaaende Deling, idet de gamle Rødder i Reglen er
  værdiløse. Rødder, der er udtørrede som Følge af en Forsendelse eller
  paa Grund af sjusket Behandling, skal altid helst fjernes. Man skal
  vande grundigt om nyplantede Planter, selv sent paa Aaret og i Regnvejr,
  idet man kun paa den Maade sikrer sig, at Jorden slemmer tæt ind om
  Rødderne. Det vil være gavnligt, for ikke at sige nødvendigt, at Jorden
  mellem nyplantede Stauder dækkes med et kort Lag Mistbænkegødning, Tang,
  Tørvesmuld eller lignende Materiale for at hindre Udtørring om Foraaret
  og Opfrysning om Vinteren. Denne Dækning maa finde Sted saaledes, at
  selve Planten ikke dækkes, hvad der navnlig for adskillige
  Stenhøjsplanters Vedkommende vil være forbundet med Livsfare; mange af
  disse Planter taaler heller ikke Dækning med Gødning, men foretrækker
  Tang eller Løv.
  
  [Illustration: Fig. 40. Anemone japonica, forskellige Varieteter.]
  
  Nogle af Stauderne danner mægtige, et Par Meter høje Buske, nogle er
  Planter, der er ganske lave og tæppedannende, andre sender meterlange
  Rodskud til Siderne, og atter andre forholder sig rolig paa samme Plet
  Aar ud og Aar ind. Denne Uensartethed i Vækstens Omfang og Hurtighed
  unddrager sig naturligvis enhver almindelig Regel om hvilken Plads, der
  maa indrømmes hvert Individ. Hvis man ikke kender Planten, men gennem
  Omstaaende Liste eller et Katalog kender dens Højde, har man for saa
  vidt en Rettesnor, som de højeste almindeligvis kræver størst Plads, og
  de lavere mindre; men uden virkeligt Kendskab til Planternes Vækst, vil
  man uvægerligt begaa en Række Fejl, som man saa næste Aar maa rette ved
  at fylde Hullerne og tynde ud, hvor der er plantet for tæt. Man har
  opstillet en Regel, der dog er af meget begrænset Gyldighed, gaaende ud
  paa, at den Plads, der indrømmes hver Plante, udmaales for de høje
  Stauders Vedkommende med en Diameter af 2/3 Plantens Højde, for de
  mellemhøje med Diameter lig Højden, og for de lave med Diameter to Gange
  Højden.
  
  [Illustration: Fig. 41. Anemone silvestris.]
  
  En Hovedbetingelse for en vellykket Plantning er at Plantematerialet er
  godt. Dermed menes ikke i denne Forbindelse gode ægte Sorter, men sunde,
  kraftige Planter i passende Størrelse.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 42. Artemisia.]
  
  Hvis det drejer sig om Planter, der er fremkomne ved Frøformering, skal
  de have været udpriklede en Sommer eller i det mindste et Par Maaneder,
  det samme gælder om Planter, der er tiltrukne ved Stiklinger; disse to
  Kategorier af Planter kan man--naar de da ellers er unge--kun ønske sig
  saa store som muligt. Anderledes med delte Planter, de maa naturligvis
  for at være vækstsikre have en vis Størrelse, men ellers er smaa Planter
  at foretrække for store, d.v.s. endnu delelige. Vi rører her ved et
  Punkt, hvor der i Tidernes Løb er begaaet talløse Forsyndelser mod
  Stauderne. Hvis man planter en stor Blok f. Eks. af sommerblomstrende
  Phlox uden at dele den, vil den næsten ikke nyde godt af Omplantningen
  og vil ikke tage fat med fornyet Kraft, saaledes som det altid sker,
  naar man planter smaa, kraftige Skud. Hvis man piller tre gode Skud af
  en stor Blok, der ved Delingen maa antages at ville give en Snes
  saadanne Skud, saa vil de tre enkelte Skud i Løbet af et eller to Aar
  danne en Blok større og kraftigere end den store Moderplante, hvis denne
  samtidig plantes udelt. Vil man hurtigt have store, fyldige Planter, kan
  man opnaa dette ved at plante flere Smaadele nær hverandre, men med
  ti1strækkelig Jord imellem, saaledes at de smaa Skud kan føre deres
  selvstændige Tilværelse og sende Rødder til alle Sider. Det er nemlig
  dette, som navnlig alle de indre Skud i den store Blok ikke formaar, og
  derfor vokser de saa slet. De bedste Planter er unge, nyformerede
  Planter, der en Sommer paa et Skolebed har dannet deres eget Rodnet, og
  saaledes har lært at sørge for sig selv, og de daarligste Planter er
  gamle Planter eller store Dele af saadanne, hvis Skud kun med deres ene
  Side formaar at komme i direkte Berøring med den nye nærende Jord. Naar
  man derfor fra gavmilde Naboer faar forærende store Klumper af Stauder,
  maa man dele dem ud i smaa og plante Delene som enkelte Planter, og
  dersom man køber Planterne og forlanger, at de straks skal fylde i
  Bedene, maa man købe flere Eksemplarer af samme Art.
  
  [Illustration: Fig. 43. Aquilegia coerulea hybrida.]
  
  Planter, der er plantede om Efteraaret, dækkes som nævnt altid for at
  undgaa Opfrysning, men saadan #Vinterdækning# er i det Hele altid
  tilraadelig og bør danne et fast Led i Kulturen af Stauderne. En Del af
  disse hidrører ligefrem fra Egne med meget mildere Klima end vort, og en
  meget stor Del fra Steder, hvor Frosten ganske vist er haard og
  langvarig, men hvor Snedækket er mere paalideligt, og hvor navnlig den
  danske Vinters lunefuldt vekslende Spil af Frost og Tø er ukendt. Dette
  gælder bl. a. de fleste Alpeplanter. Selv vore indfødte danske Stauder
  ude i Naturen faar jo i Reglen nogen Dækning af nedfaldende Løv, vissent
  Græs, og i hvert Fald danner deres egen Top jo noget Dække.
  
  [Illustration: Fig. 44. Astilbe Arendsii, forskellige Variationer.]
  
  [Illustration: Fig. 45. Astilbe Arendsii Ceres.]
  
  De Stauder, der helt forsvinder fra Jordens Overflade, som Lilier,
  Incarvillea, Pæoner, Aconitum og mange flere, dækkes lettest ved et godt
  tykt Lag gammel Gødning over Stedet, hvor de hviler. Et Lag paa ca. 5-8
  Ctm. vil være passende i de fleste Tilfælde. Den store Mængde Planter,
  der som Heuchera, Kniphofia, Yucca, Hypericum, beholder deres Løv i Live
  om Vinteren, maa selvsagt kun dækkes med Gødning paa Rødderne, medens
  Toppen maa rage frit op. En Klasse Planter, der er særdeles vanskelige
  at dække, er de "alpine", d.v.s. de lave Stenhøjsplanter, der absolut
  ikke maa dækkes med Gødning eller lignende Materiale. Det bedste vilde
  være Sne, men det kan man her til Lands ikke løbe an paa; det næst
  bedste er et Lag Granris ikke tykkere, end at Luften har rigelig Adgang
  til Planterne. Det drejer sig nemlig ikke om at holde Kulden ude,
  Temperaturen over og under et saadant let Grandække er naturligvis
  omtrent den samme, kun er den mere konstant under Risenes Skygge, idet
  Virkningen af Sol og lettere Morgenfrost ikke naar ned til Planterne.
  Naar det træffer i med lange Tøvejrsperioder ledsagede af lidt Sol, saa
  kan man se mange af disse Bjergplanter "spidse Øren"; de tror det er
  Foraar og begynder i det fattige Lys en ung spæd Vækst, der til Skade
  for hele Planten svides af, naar Frosten kommer igen. Grandækket hindrer
  ved sin Skygge Planterne i at faa saadanne utidige Foraarsfornemnmelser
  med den deraf flydende Fortræd. Risene hindrer ogsaa ofte den faldne Sne
  i straks at fyge bort.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 46. Bellis perennis.]
  
  Planter, som ikke helt har afsluttet deres Vækst, maa ikke dækkes,
  navnlig ikke lige i Hjærtet, hvor Dækket i saa Tilfælde let vil
  foraarsage en Forraadnelse; det vil derfor være rigtigt at afvente en
  alvorlig Frost, før Dækningen foretages. Om Foraaret maa man paase, at
  Dækket fjærnes i Tide, saa Planterne ikke faar Lejlighed til at vokse
  under Dækket, Skuddene vil nemlig saa blive "gejle" d.v.s. lyse og tynde
  og lidet modstandsdygtige for de ublide Paavirkninger, der finder Sted,
  naar Dækket tages af. Man maa af og til kradse lidt Gødning væk og
  fjerne et Ris hist og her. Den fulde Afdækning maa for Risenes
  Vedkommende foretages i Graavejr; Gødningen lader man gerne ligge, den
  hjælper til at holde paa Fugtigheden i vort tørre Foraar.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 47. Campanula persicifolia
  Moerheimii.]
  
  Foruden Gødning og Granris anvender man ogsaa Tang, Savsmuld, Tørvesmuld
  og lignende Stoffer, og i Stedet for Granris kan man anvende Lyngris.
  Løv er et fortrinligt Dækkemateriale, der ikke let foraarsager
  Raaddenskab, men da det er tilbøjeligt til at flyve bort, maa der lægges
  lidt Ris over det. Planter, der lider meget af Vinterfugtighed f. Eks.
  Eremurus, kan dækkes med Sand.
  
  Naar Vinterdækket er fjernet, foregaar #Rensningen# mellem Stauderne, og
  det er i de fleste Haver en Regel at grave mellem dem; at denne
  fordømmelige Skik er gammel, ses af nedenstaaende Citat af en Havebog
  (Bentziens) fra Midten af forrige Aarhundrede.
  
  "Efterat Haugeeieren om Foraaret har truffet Overenskomst med en eller
  anden af de saakaldte Gartnere, der paatage sig Pasning af saadanne
  mindre Hauger, blandt hvilke der vistnok findes flere dygtige og
  samvittighedsfulde Mænd, men ogsaa en Mængde, som paatage sig Noget,
  hvortil de ikke have ringeste Kjendskab--og vor Erfaring synes desto
  værre at vidne om, at Haugeeierne, til liden Baade for dem selv, ere
  meest tilbøielige til at vælge imellem disse, fordi de kunne spare et
  Par Rigsdaler aarlig--giver denne sig, saa saare Jorden er nogenlunde
  tjenlig, i Færd med at grave Rabatterne eller Bedene og det ret dybt og
  med en Spade og lige tæt ind til Planterne deri; thi han vil jo gjerne
  gjøre Eieren tilpas og skaffe ham hans Hauge i tilsyneladende pyntelig
  Stand saa tidlig som mulig. Men i det tidlige Foraar ere mange af
  Planterne endnu ikke komne frem over Jorden; hvor ofte seer Man derfor
  ikke en saadan raa Arbejder med Spaden gjennemskjære mange prægtige
  Planter især af Løgvæxterne og derved aldeles ødelægge dem; medens han
  ved sin utidige Gravning berøver andre Planter saa godt som alle de unge
  kraftigste Rødder og Skud. Vi bør derfor paa det Indstændigste anbefale
  saadanne Haugeeiere aldeles at forbyde Brugen af Spade paa de Steder i
  Haugen, hvor der staaer Stauder, og kun lade Greben anvende med
  Forsigtighed og først naar Planterne har viist sig tilstrækkelig over
  Jorden, hvis de ikke ere forsynede med Navnepind, eller dog i det
  Mindste en nedstukken Stok antyder deres Plads."
  
  Vi slutter os til Bentzien, opgiver Gravningen og nøjes med at luge
  Ukrudtet væk. Det er sjældent noget stort eller besværligt Arbejde og
  almindelig Ordenssans kræver det jo ogsaa gjort. En længere Forsømmelse
  paa dette Omraade kan blive vanskelig at genoprette, idet Kvikrødder,
  Skvalderkaal og andet fleraarigt Ukrudt, der har filtret sig ind i en
  Blok Stauder, kun vanskeligt lader sig pille ud igen.
  
  Naar der #vandes#, skal der vandes saa det bløder igennem, det ved
  enhver, der har haft lidt med Planter at gøre. En lille Overbrusning kan
  maaske nok gavne Planterne, men lader jo Jordens og Røddernes Tilstand
  være uforandret og gør maaske den Skade, at der, hvor der ikke ligger
  gammel Gødning mellem Planterne, danner sig en Skorpe paa Jorden, der
  fremmer Fordampningen. Naar det ikke netop drejer sig om ganske smaa
  Forhold, bør man stræbe efter at faa indrettet Trykvand, saaledes at man
  kan vande med Slange. En 3/4" Rørledning, der ofte kan anlægges
  overjordisk, saaledes at den tappes af om Vinteren, er ikke dyr. Hertil
  kommer saa Udgift til Haner, Slanger m.v. Det er næsten uoverkommeligt
  at foretage Grundvanding af en større Rabat uden dette Hjælpemiddel. Men
  det kan ikke nægtes, at denne Vanden med Slange er en lidt blandet
  Velsignelse for Planterne. Naar det iskolde Vand med fuld Kraft slynges
  mod Planterne en hed Sommerdag, er det naturligvis i nogen Maade til
  Skade. Naar man passer at vande imellem Planterne, og med en opløst
  Straale vil denne rigeligere Vanding alligevel Være langt at foretrække
  for en sparsom men hensynsfuld Vanding med Regnvand eller andet
  tempereret Vand. Den Tid, der fordrer mest Vanding, er gerne Maj og
  Juni. Den, for hvem Vanding er noget nær en Umulighed, maa dække
  rigeligt med Gødning mellem Planterne og maa, særlig hvis Jorden er af
  let og tør Beskaffenhed, udskyde nogle af de tørstigste Stauder af sit
  Sortiment og i Stedet optage nogle af de mange Stauder, der med næsten
  utrolig Energi formaar at klare sig i det tørre løse Sand. Mange af de
  nyere Haver i Berlins Omegn, i det tilsyneladende trøstesløse
  brandenburgske Sand, staar ofte i et forbavsende Flor af Blomster, fordi
  disse med stort Kendskab er valgte blandt Planteverdenens Sulte-og
  Tørstekunstnere, der, naar de engang har faaet fat, trodser den
  utroligste Tørke og ser glade ud endda. Det er øjensynligt, at man paa
  tørre, sandede Steder her i Landet, for Eks. ved Skagen, hvor Luften dog
  er langt mere fugtig end i Brandenburg, alt for ofte enten opgiver Ævred
  eller ogsaa med overdrevne Bekostninger holder Liv i de konventionelle
  Haveplanter uden at prøve de mange tørketaalende Planter, der dog
  findes.
  
  Nogle Stauder taaler næsten ikke animalsk #Gødning,# saaledes mange
  Alpeplanter, og Forfatteren har en Formodning om, at Grunden til at
  Lilier saa ofte slaar fejl, skyldes, at disse Planter ofte ikke kan
  taale navnlig frisk, animalsk Gødning. Det store graadige Flertal af
  Stauderne griber og konsumerer alt, hvad der bydes dem, og naar
  Stauderne plantes tæt, som de i Reglen bør, maa der lægges megen Gødning
  paa et forholdsvis lille Areal. Naar det ikke drejer sig om nyplantede
  Stauder, kan man med stort Udbytte anvende Kunstgødning. De Stoffer, der
  kan blive Tale om, er Kalk, 18 pCt. Superfosfat, 37 pCt. Kali og
  Chilisalpeter.
  
  De tre førstnævnte virker ret langsomt og skal derfor udbringes om
  Vinteren, Kalk og Superfosfat ikke samtidigt. Chilisalpeter virker i
  Løbet af faa Dage og maa ikke udbringes, før man mener Planterne i Stand
  til at optage det deri indeholdte Kvælstof, idet det ellers meget
  hurtigt vaskes ned i Undergrunden, særlig paa sandet Jord. Evnen til at
  optage Næring staar naturligvis i Forhold til Vækstlivligheden. Den
  Mængde, der skal anvendes, kan under almindelige Forhold sættes til 20
  kg Kalk, 6 kg Superfosfat, 3 kg Chilisalpeter og 1 kg Kali, alt pr. 100
  Kvadratmeter. De to førstnævnte Stoffer er uskadelige, hvorimod de to
  sidstnævnte ved overdreven Brug kan virke skadeligt eller endog
  dræbende. Det er ofte ret omstændeligt at skaffe og blande de enkelte
  Dele Kunstgødning, og der findes derfor i Handelen en Del færdige
  blandede Kunstgødninger, der selvfølgelig er dyrere end de rene;
  Kunstgødning er jo imidlertid saa billig, at en Prisforhøjelse, eller
  endog en Fordobling af Prisen, rigeligt vil opvejes af Fordelen ved den
  mere bekvemme færdigblandede Form,--dette gælder naturligvis kun i
  mindre Haver. Der findes en Del forskellige "Mærker" Blandingsgødninger,
  og det har i mange Aar været et yndet Emne for "Havebrugskonsulenter" at
  analysere saadan Blandingsgødning og derpaa, uden Hensyn til at
  Emballage, Reklame og Forhandlingsprovision ved Salg af saa billige
  Stoffer som Kunstgødning selvfølgelig koster mere end selve Stoffet,
  føre et naivt Bevis for, at Blandingsgødninger er meget dyrere end de
  "rene" Gødningsstoffer. Dette fortjenstfulde Arbejde for Folkeoplysning
  har haft den uheldige Virkning, at det har skræmt mange Villaejere fra
  at anvende Kunstgødning, og de vil næppe komme til at gøre det i større
  Udstrækning, før der kan anbefales en god almindelig Blandingsgødning.
  Det danske Gødningskompagni har foretaget det fornuftige Skridt under
  eget Navn at udsende en saadan Blandingsgødning "Tyren" med en
  Sammensætning, der aabent meddeles, og som er af den Natur, at den kan
  anbefales til alt almindeligt Brug. Falbydelsen af Blandingsgødning er
  den eneste Vej til at faa Villaejerne til i større Udstrækning at bruge
  Kunstgødning.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 48. Centaurea ruthenica.]
  
  Hvad enten man udstrør Gødningen tør eller udbringer den i opløst
  Tilstand, maa man passe at fordele den jævnt og maa knuse alle Klumper.
  En egentlig Nedbringning i Jorden er ikke nødvendig, man kan blot med en
  Rive blande Kunstgødningen med det øverste Jordlag. Kompostjord, hvis
  Tilberedning er omtalt ovenfor, er en aldeles fortrinlig og alsidig
  Gødning.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 49. Cerastium Bieberstemii.]
  
  Blandt de Arbejder, der melder sig i Sommerens Løb ved Staudernes
  Pasning, er #Opbindingen# et af dem der tager mest Tid, men som maa
  gøres, om man ellers skal have noget smukt ud af sine Planter. Hvis man
  absolut vil befries for dette Arbejde, kan der ganske vist sammensættes
  en lang Liste af Stauder, der ikke kræver Opbinding; men saa maa man
  rigtignok ogsaa give Afkald paa en hel Række af de aller smukkeste
  Planter, navnlig af de sommer- og Efteraarsblomstrende. Der er faa
  Havearbejder, der saa gennemgaaende ses elendigt udførte som Opbindingen
  af store Stauder; store pragtfulde Asters ses ofte snørede sammen som et
  Knippe Ris, der bogstaveligt er blottet for ethvert Spor af Plantens
  naturlige og frie Skønhed, den, som Opbindingen burde støtte, men som
  den oftest forstyrrer. Det vedføjede Fotografi (Fig. 28) viser tydeligt
  hvorledes en Staude, i dette Tilfælde en Solidago (Gyldenris), bør
  opbindes frit og i Overensstemmelse med sin Vækst; hvorledes en klodset
  Opbinding ødelægger alt, ses paa det til Skræk og Advarsel vedføjede
  "Gegenbeispiel" (Fig. 29).
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 50. Chrysanthemum maximum
  hybridum Triumph.]
  
  Af en god Opbinding kræves tre Ting; den skal være stærk, lidet synlig
  og være underordnet Plantens Vækst.
  
  For at Opbindingen kan blive stærk, kræves,--foruden Anvendelsen af
  passende Materiale, Granrafter, Enebærstave, Hasselkæppe, Bambusstokke
  og lignende i Forbindelse med Bast eller Tjæregarn, alt efter Planternes
  Størrelse--at Stavene gaar langt ned i Jorden, ellers er hele
  Foranstaltningen til ingen Nytte.
  
  [Illustration: Fig. 51. Cimicifuga japonica]
  
  At gøre Opbindingen usynlig er der ingen Grund til; grøntfarvet Bast og
  Stokke, som af og til anbefales, ses naturligvis ikke meget, men naar de
  endelig ses, gør det et ubehageligt, unaturligt Indtryk; det er jo en
  ærlig Sag, at Planterne er opbundne. Noget andet er det, at Opbindingen
  skal udføres, saa den ikke virker for fremtrædende, man bør saaledes
  sætte Stokkene bag Planterne og bør anvende de færrest mulige. Ved selve
  Opbindingsmaterialet er der ikke noget grimt; det hæslige Syn af
  opbundne Stauder skyldes i Reglen, at Opbindingen ikke underordner sig
  Planternes Vækst, men paatvinger Planten en unaturlig Form. Den
  naturlige Silhuet, Konturerne, eller hvad man vil kalde det, maa ikke
  ødelægges; derfor maa Stokke aldrig naa mere end højst to Trediedele op
  ad Planten, saaledes at denne foroven spreder sig ganske frit. Mange
  selv ret høje Stauder som Kniphofia, Eremurus o.l. behøve ingen
  Opbinding, og alle fine lette Blomster som Heuchera, Aquilegia o.s.v.
  maa naturligvis nødig skæmmes af Stokke og Bast. Man skal selv hvor
  Opbinding er nødvendig, ofte lade nogle af de forreste Grene helt
  uopbundne for at bevare det frie og lette saa meget som muligt.
  Gaillardia, Potentilla og mange andre skal man lade flyde omkring, som
  de lyster, det klæder dem bedst. Planter af en særlig Vækst som Clematis
  recta, Galega og Pæoner kan man "rise" ligesom Ærter, naturligvis med
  korte Ris.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 52. Colchicum autumnale.]
  
  I hvilket Omfang, man af Skønhedshensyn skal foretage #Nedskæring# af
  afblomstrede Stauder og bortfjerne visne Blomster, er en Smagssag og er
  forskellig for de forskellige Plantningers Karakter; i en lille, sirlig
  Have med fint holdte Plæner og smalle Rabatter er Forholdet noget andet
  end i en stor Have med en anden Karakter og med vidtløftige Plantninger.
  Forholdet er ogsaa meget forskelligt for de forskellige Planter; Valmuen
  lader de sidste røde Blade dale sagte til Jorden, medens de endnu er i
  deres fulde Pragt, og det dekorativt formede Frøgemme afsløres
  pludseligt. Campanula persicifolia, navnlig de dobbelte, lader
  Blomsterne sidde og gennemgaa en ækel Forraadnelsesproces lige for Næsen
  af en; saa forskellige er de.
  
  Hvormeget eller hvorlidt, der skal gøres for Skønheden, maa bestemmes i
  hvert enkelt Tilfælde. Men denne Nedskæring af afblomstrede Stauder har
  ogsaa et andet Formaal, nemlig at forynge og forny Planten. En af de
  mange Aarsager, hvorfor Staudeplantninger mislykkes, er at dette
  Beskæringsarbejde, der ved Rosenkultur anses som selvfølgeligt,
  forsømmes ved Stauderne. Naar Nedskæringen passes, forynges Planterne
  fra Roden, og mange, som f. Eks. Pyrethrum, giver til Tak et Efterslet
  af Blomster senere paa Aaret. Ligeledes modarbejder en dyb og rettidig
  Nedskæring mange Stauders beklagelige "toaarige Tilbøjeligheder",
  Planter som Althæa, Anchusa, Aquilegia, Coreopsis, Digitalis, Eryngium,
  Malva moschata, Verbascum og mange flere vilde let, om de fik Lov at
  sætte for meget Frø, dø bort, dersom Frødannelsen ikke hæmmedes ved en
  Bortskæring af Toppen, inden Væksten helt er sluttet. Der gaar maaske
  nok nogle Blomster i Løbet, men man opnaar en forøget Vivacitet ved
  Roden, der viser sig ved Dannelsen af nye Bladrosetter, og Planten lever
  videre, er i Virkeligheden bleven formeret ad vegetativ Vej. Saadan
  Afpillen af visne Blomster og Nedskæring kan for de lave og pudedannede
  Planters Vedkommende ske med en Faaresaks eller lignende Instrument.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 53. Coreopsis grandiflora.]
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 54. Delphinium hybridum,
  enkeltblomstrende.]
  
  Den med Kulturen af Stauder nødvendig forbundne periodiske #Omplantning#
  foretages bl. andet for at holde Planterne, navnlig dem der er
  tilbøjelige til at brede sig, i Ave, saa de ikke ganske overvælder
  mindre kraftige Naboer. Solidago, Helianthus rigidus og andre, der
  sender Skud vandret ud i betydelig Afstand fra Moderplanten er meget
  vanskelige at have sammen med andre Planter, idet det netop er disse
  Udløbere, der giver de bedste Blomster, og en regelmæssig Afstikning vil
  altsaa direkte modarbejde Bestræbelserne for at faa den bedst mulige
  Blomstring. Overfor saadanne Planter er en Omplantning hvert eller hvert
  andet Aar næsten det eneste Middel til at holde dem paa Plads. Det
  bruges at sætte Skiferstykker vertikalt ned i Jorden for paa den Maade
  at begrænse Udløbernes Vagabonderen; det hjælper dog kun delvist, og
  saadanne Planter egner sig bedst til naturlig Plantning, hvor de kan faa
  Lov til at brede sig, som de vil, og netop paa Grund af denne deres
  Væstejendommelighed hurtigt kan give Indtryk af at være vildtvoksende.
  
  [Illustration: Fig. 55. Delphinium hybr., lys, fyldt Var. med mørkt
  Øje.]
  
  Den periodiske Omplantning er for mange af vore bedste Planter ganske
  uomgaaelig, for at de kan yde store og gode Blomster; saaledes kan
  foruden de nævnte Phlox, Aster, Chrysanthemum, Delphinium, Helenium og
  mange andre af de aller smukkeste Stauder kun blomstre ulasteligt nogle
  ganske faa Aar uden Omplantning. Aarsagen til dette Forhold er omtalt
  ovenfor: I Tilfælde, hvor Stauder i Aarenes Løb skyder sig op over
  Jorden, hvilket f. Eks. sker med Heuchera, Saxifraga cordifolia,
  Aurikler o.s.v. kan Jorden hyppes lidt op om Planten til Erstatning for
  en Omplantning. For Hyppigheden af disse Omplantninger spiller Jordens
  Bonitet og Gødningskraft en stor Rolle. Hvis Jorden er let og der ikke
  gives Gødningstilskud indtræffer Tilbagegangen hurtigere end under
  modsatte Forhold; til Gengæld arbejder Udløberne naturligvis stærkere i
  en næringsholdig Rabat. Det er dog særligt de enkelte Arters forskellige
  Krav, der gør Tidsrummet mellem de periodiske Omplantninger vekslende.
  Nogle Stauder, som Helleborus staar en Menneskealder eller mere, før de
  synligt har kulmineret, andre som Asters gaar tilbage allerede andet
  Aar, atter andre som Delphinium gaar først synligt tilbage i det femte
  eller sjette Aar. I Reglen vil Planter der er længe, d.v.s. to à tre
  Aar, om at naa den fulde Udvikling ogsaa være dem der holde længst uden
  Omplantning. Savnet af en Generalregel paa dette Omraade er ikke saa
  stort, som man skulde tro, idet man jo let kan erkende Tilbagegangen ved
  de talrigere og mindre anselige Blomster. Ved Omplantning af store
  Rabatter er det en ualmindelig Fordel, hvis den er sammensat af Planter,
  der blomstrer og afblomstrer nogenlunde samtidigt og ligeledes
  kulminerer samtidigt.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 56. Høje Delphinium langs
  en Gang i Knuthenborg Have.]
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 57. Delphinium semiplenum.]
  
  Staudernes #Formering# kan ske baade ved Frø og ad vegetativ Vej; dette
  sidste vil sige at smaa Stykker af Moderplanten fraskiltes og bringes
  til at danne selvstændige Planter.
  
  Frøformeringen giver ofte kraftige Planter, men er besværlig for
  Amatøren. Hovedfordelen ved denne Formeringsmaade er at man paa en Gang
  kan opnaa en stærk Formering, d.v.s. faa mange Planter af et Eksemplar,
  men dette har jo i Reglen kun Interesse for Gartneren. De ofte
  mangfoldige Afvigelser i Afkommet har kun Interesse for hvem der ønsker
  at tiltrække nye Varieteter, men er en stor Ulempe for alle andre.
  
  Frøet saas bedst i Urtepotter eller Skaale og dækkes med et Lag fint
  Jord "svarende til Frøets Tykkelse", som det hedder i en ældgammel
  Gartnerformel, som selvfølgelig ingen i Praksis kan rette sig meget nøje
  efter. Man maa paase at Jorden i Frøskaalen holder en jævn Fugtighed, en
  selv ganske kortvarig Udtørring kan ødelægge Spiringen. For lettere at
  vedligeholde denne jævne Fugtighed anbringes Potterne, Skaalene eller
  Kasserne i en Karm med et skygget Mistbænkvindue over. Efterhaanden som
  Frøet spirer, maa de forskellige Arter fjernes fra den sluttede Luft og
  sættes i Skygge under lidt friskere Forhold. Musene anretter ofte
  Fortræd paa Frøet og dette forhindres bedst ved at lægge Glasskiver over
  Potter og Skaale; saa snart det har spiret hører Musenes Ødelæggelser
  op. Udsæden finder bedst Sted om Foraaret fra April til Juni, kun meget
  langsomt spirende Frø bør saas om Efteraaret eller i det ganske tidlige
  Foraar. Frø af Iris, Dictamnus og adskilligt andet, der er tilbøjeligt
  til at miste Spireevnen hurtigt, skal saas saa saare det er høstet. Naar
  de unge Planter er vel over Jorden maa de i Reglen udtyndes og senere
  udprikles paa et vel præpareret Bed paa Friland. Mange Arter lader sig
  iøvrigt saa direkte i Jorden, naar man ellers kan finde en skygget Plads
  i Haven med let, ukrudtfri og findelt Jord.
  
  Den vegetative Formering har betydelig større Interesse for Havevennerne
  og for øvrigt ogsaa for Gartnerne, idet Sortsægtheden sikres bedst paa
  denne Maade. Den kan foregaa ved Rodstiklinger, ved Udløbere og ved
  Rodskud og endelig ved almindelig Deling. Stiklingsformeringen, der i et
  Gartneri er særdeles let, er den vanskeligste for Amatøren, idet den
  kræver Drivhus eller Mistbænke, hvor Luften kan holdes "sluttet" et Par
  Dage om de nystukne Stiklinger. Da de Planter, der som Phlox, Aster,
  Chrysanthemum o.a., der bedst lader sig formere ved Stikning ogsaa i
  Reglen udmærket egner sig for Deling, vil man i Reglen vælge denne, den
  letteste Maade.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 58. Dicentra spectabilis.]
  
  Formering ved Rodstiklinger har større Interesse for Amatøren, idet
  denne Fremgangsmaade kan anvendes med en hel Række Planter, der
  vanskeligt lader sig underkaste en Deling. Planternes tykke
  Rødder--Planter uden saadanne kan ikke formeres paa denne Maade--skæres
  i Stykker paa ca. tre Centimeter, saaledes som vist paa Billedet (Fig.
  32). Stykkerne lægges vandret i en Rille ca. 12 cm under Jorden.
  Delingen af Rødderne maa foretages straks om Foraaret, naar Frosten er
  borte, og Jordstykket maa holdes fugtigt og let skygget. Hvis man
  foretager Roddelingen om Efteraaret, maa Stykkerne lægges i Kasser, der
  opbevares koldt, men frostfrit og beskyttes mod Udtørring.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 59. Digitalis purpurea
  gloxiniæflora.]
  
  Formering ved Udløbere, underjordiske eller næsten overjordiske, og ved
  Rodskud er i Princippet det samme, som den almindelige Deling og disse
  Formeringsmaader har det til Fælles, at de i Modsætning til de ovenfor
  nævnte Formeringsmaader, der alle kræver nogen Øvelse, er saa ligetil at
  intet fornuftigt Menneske kan være i Tvivl om Fremgangsmaaden. De
  vedføjede Billeder (Fig. 33 og 34) oplyser Methoden fyldestgørende. Der
  skal overfor mange Planter vises en Del Forsigtighed: man maa
  naturligvis ikke med en Spade hugge en Pæon igennem, men man maa tvinge
  den itu ved at drive to Grebe, eller for mindre Planters Vedkommende to
  Haandgafler, ind tæt ved hinanden og saa langsomt tvinge dem fra
  hinanden igen. Paa denne Maade skilles Planten naturligt i sine
  Sammenføjninger. Planterne skal deles saa meget som muligt, uden at det
  gaar ud over Vækstsikkerheden, idet de større, endnu delelige Planter
  har ringere Værdi end de mindre Eksemplarer; se ovenfor.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 60. Digitalis og
  Hemerocallis.]
  
  Enkelte Stauder, som Gypsophila paniculata fl. p. og flere, kan formeres
  ved Forædling paa Rodstykker, men saadanne komplicerede
  Formeringsmethoder er uden Værdi for Havevenner.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 61. Echinops Ritro.]
  
  De ovenstaaende Kulturanvisninger gælder for de typiske Havestauder,
  medens særlige Staudesamfund som Vandplanter, Bregner, Stenhøjsplanter
  o.a. i mange Tilfælde har særlige Kulturregler, men Bogens Omfang og
  Overholdelsen af den engang vedtagne Plan tillader ikke en særlig Omtale
  udover hvad der vil blive nævnt i den følgende specielle Del.
  
  Hvor der ingen egentlig Plantekultur finder Sted, i de ofte nævnte
  naturlige Plantninger, gælder Reglerne om Staudernes Kultur naturligvis
  i meget modificeret Form; ofte bestaar alt Kulturarbejde i at Toppen
  aarligt slaas af med en Le, og maaske gives der med Aars Mellemrum lidt
  Gødning.
  
  I nær Tilslutning til Kapitlet om Staudernes Kultur hører Behandlingen
  af Staudernes #afskaarne Blomster#.
  
  [Illustration: Fig. 62. Eremurus himalaicus.]
  
  Naar blot Stilkene er lange nok egne de fleste Stauder sig til
  Afskæring, og man bør da ogsaa dyrke et særligt Bed for derfra at
  forsyne Husets Vaser med friske Blomster.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 63. Erigeron speciosus.]
  
  Vandet i Beholdere og Skaale bør forsynes hver Dag; dersom det er sket,
  at Blomsterne hænge visne af en eller anden Grund for de naturligt har
  tabt Friskheden, bør man sætte dem i kogende Vand til dette er bleven
  koldt, de vil da i de fleste Tilfælde rette sig. Mange Blomster, f. Eks.
  Asters, maa ikke straks sættes i et varmt Værelse, de falder nemlig saa
  ofte med det samme. Asters, Chrysanthemum og mange andre Blomster med
  lidt haarde Stilke kan man lettere faa til at suge Vandet, naar den
  nederste Ende af Stilken først er knust lidt. En anden Fremgangsmaade
  til at faa Vandet til at gaa let op i Stilkene er at holde Stilkene
  under Vand og med en Kniv afskære den yderste Ende og først derefter
  hæve dem op over Vandet; paa den Maade forhindres, at der danner sig
  smaa spærrende Luft-propper i Stænglens Hulheder.
  
  [Illustration: Fig. 64. Blomster af Eryngium alpinum.]
  
  
  
  
  #Etiquetteringen# af Stauder (der passer i en Rabat og kun mindre godt i
  en naturlig Plantning), er en Nødvendighed, naar man vil have nogenlunde
  Orden i Sagerne. Man kan faa Etiquetter af Emaille eller Porcelain;
  begge Stoffer kan faas i en graalig Tone, saaledes at de hvide Plader
  ikke lyner altfor meget igennem; særlig om Vinteren virker det
  ubehageligt. Den Art Etiquetter maa bestilles paa en Fabrik med Skrift
  og er dyre. Almindelige store Stikpinde, de saakaldte Thüringervarer,
  som faas i Værktøjshandler og hos Frøhandlere, er billige, men holder
  sjældent mere end en eller to Vintre. De skal overstryges med tynd
  Maling, der hvor Skriften skal staa, og denne skrives med Blyant inden
  Malingen endnu er hel tør. Her findes i Handelen aldeles udmærkede
  Zinketiquetter, der er kemisk præparerede, saaledes at Skriften oxyderer
  og holder sig. Disse Zinketiquetter er vel nok i Forhold til Prisen, det
  bedste, der findes. For at undgaa at skrive alle de lange Navne, kan man
  naturligvis bruge Numre eller Forkortelser og saa føre tilsvarende
  Lister. Naar man forkorter, kan man betegne Slægts-og Artsnavnet med
  Begyndelsesbogstavet, hvorimod Varietetsnavnet helst maa skrives helt
  ud; det vil nemlig altid være lettere at erkende Slægt eller Art frem
  for Varieteten.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 65. Gaillardia aristata
  grandiflora.]
  
  Paa Grund af den udprægede Uvilje Havevenner i Reglen lægger for Dagen
  overfor den latinske #Navngivning# var det en nærliggende Tanke at samle
  saa mange danske Navne som muligt. Forholdet er jo det, at hvad der
  kræves i Havebruget er en Varebetegnelse og hertil er den videnskabelige
  botaniske Nomenklatur kun lidet egnet. Den danske Flora er fuldt benævnt
  med et Sæt danske videnskabeligt anerkendte Navne; anderledes med
  Havebrugets Planter, der næsten alle stammer fra andre Steder; kun faa
  af dem har danske folkelige Navne, der er saa udbredte, at de tør
  anerkendes. En direkte Overføring af den danske Floras Slægtsnavne til
  de Slægter af Haveplanter, der er repræsenteret i denne, er ofte
  upraktisk som populær Betegnelse, idet de danske Arter ofte kun i ringe
  Grad minder om de udenlandske. Kunstigt at danne et Sæt Havenavne er
  naturligvis en ufremkommelig Vej. Det eneste rigtige er vist
  efterhaanden som saadanne Havenavne dannes, da at faa dem og deres
  Betydning slaaet fast. I England, hvor den store Befolkning er mere
  interesseret i Blomsterdyrkning end her, og i Tyskland hvor Evnen og
  Vilje til at erstatte fremmede Ord med tyske er stor, har man langt
  flere Havenavne end vi har, og der skrives paa begge Sprog Amatør Bøger
  med udelukkende Anvendelse af folkelige Navne, dog mærker man Ulemperne
  og Usikkerheden, idet det latinske Navn gerne maa tilføjes. I Handelen
  anvendes aldrig andet end den latinske Nomenklatur. Vi er herhjennne paa
  Vej til at faa en Del Havenavne gerne afledet fra Latinen. Saaledes er
  Reseda bedre kendt end Navnet Vav, der er den danske Floras Slægtsnavn
  for Reseda, ligeledes er Anemone bedre kendt end Simmer o.s.v. Det
  forsøges ofte at indføre tyske Navne ved f. Eks. for Phlox at skrive
  Flammeblomst (Flammenblume); saa er det latinske og snart danske Phlox
  dog at foretrække.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 66. Galega officinalis
  Hartlandii.]
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 67. Gentiana acaulis.]
  
  Naar Forholdene er saaledes, vil man forstaa, at Forf. helt har maattet
  se bort fra Ønsket om at yde et Bidrag til en forøget Anvendelse af
  danske Havenavne, men har holdt sig paa det tørre d.v.s. til den ikke
  særlig morsomme, men solide og velprøvede latinske Nomenklatur, kun med
  Tilføjelse af enkelte anvendelige danske Navne. Faatalligheden af danske
  Havebøger forøger jo Ansvaret i høj Grad ved at forsømme Lejligheden til
  at slaa danske Navne fast, men ogsaa ved gennem mislykkede Forsøg at øge
  Forvirringen; og Forf. vil være tilfreds med at undgaa, at ogsaa denne
  lille Bog skulde blive et Bidrag til den almindelige Konfusion i
  Haveplanternes Benævnelse.
  
  For at en Plante skal være behørigt benævnt kræves Slægtsnavn, Artsnavn,
  mulig Varietetsnavn, mulige Synonymer (Dobbeltnavne) Autormærke (d.v.s.
  forkortet Navn paa den Botaniker, der har benævnt Planten) og
  Hjemstedsbetegnelse. Stauderne i denne Bog er efter almindelig Skik
  ordnede alfabetisk efter Slægtsnavnet, med Tilføjelse af Artsnavn og
  Varietetsnavn, men med Udeladelse af Autormærke og Hjemsted, der
  almindeligvis ikke bruges i Handelen. I enkelte Tilfælde er tilføjet
  Synonymer, naar deres Anvendelse er gængse i Havebruget.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 68. Gypsophila paniculata
  fl. pi.]
  
  De Varieteter og Krydsninger, der opstaar i Havebruget, forsynes gerne
  af Tiltrækkeren med et Navn, der har Betydning som tillokkende
  Varebetegnelse. Da disse Tiltrækninger næsten udelukkende finder Sted i
  Frankrig, England, Holland og Tyskland, belæmres det danske Havepublikum
  foruden med de latinske Navne med et helt Sæt andre fremmede Navne. Der
  er i de senere Aar endogsaa begyndt at dukke ungarske, slaviske og
  japanske Navne op, saa Fremtiden ser jo lidt broget ud. Havebruget
  trænger til en ny Linné til at ordne Benævnelsen af det uhyre Antal
  Haveplanter, der hvert Aar sendes paa Markedet. Foreløbigt er der dog
  ikke andet at gøre, end at tage Forholdene, som de nu en Gang er, og
  navnlig ikke lade den forstaaelige Uvilje gaa ud over Blomsterne.
  
  [Illustration: Kgl. Danske Haveselskab. Fig. 69. Pudedannende Planter,
  Aubrietia, langs en Gang.]
  
  
  
  
  ALFABETISK LISTE OVER CA. 300 STAUDER.
  
  Det er med velberaad Hu, at nedenstaaende Liste er gjort saa lille i
  Forhold til Bogens almindelige Del om Staudernes Anvendelse og Kultur;
  thi medens det specielle Stof, Planteudvalget, forældes i Løbet af faa
  Aar, sker der kun langsomt Ændringer, der gør Angivelserne om
  Anvendelsen utidssvarende, og Kulturanvisningerne skulde jo helst være
  evige Sandheder, skønt Moden saamænd ogsaa paa dette Omraade driver sit
  Spil uden Respekt. En Behandling af Stauderne i leksikalsk Form, en
  virkelig Haandbog vilde blive et Foretagende, som det danske Bogmarked
  for Tiden absolut ikke kunde bære.
  
  Ved Sammensætningen af Listen har det i første Række været bestemmende,
  at Forf. kun vilde nævne Planter han selv har eller har haft i Kultur,
  hvilket naturligvis paa adskillige Punkter har medført en Begrænsning.
  Dernæst har det været magtpaaliggende at udskyde saavidt muligt alle
  Planter, der er vanskelige at dyrke, og endelig er der udskudt mange
  velkendte, men altfor uanseelige Stauder. Planter, der ikke har større
  Skønhedsværdi, men kun Interesse for Samlere, er naturligvis ikke
  medtagne; Liebhavere og Samlere vilde jo alligevel ikke kunne
  tilfredsstilles ved det Udvalg denne Bog kunde byde.
  
  Selvfølgelig indeholder denne Liste, der i Overensstemmelse med Bogens
  Plan, kun omfatter de egentlige Have-og Rabatstauder, og kun enkelte
  Repræsentanter for Vandplanter, Bregner, Løgvækster o.s.v., ikke de 300
  smukkeste Stauder, disse findes nemlig indenfor nogle faa Slægter som
  Delphinium, Phlox o.s.v., af hvilke der kunde være medtaget et Utal af
  Former, der staar fuldt Maal med Listens hele Standard, men i saa
  Henseende kan Læseren henvises til Handels Kataloger.
  
  [Illustration: Fig. 70. Helenium autumnale Gartensonne.]
  
  Beskrivelserne er indskrænkede til et Minimum, nemlig i Reglen kun
  Angivelse af Højde, Blomstringstid og Blomsterfarve, de tre Forhold, som
  det er nødvendigt at kende ved Tilplantningen af en Rabat e.l. Egentlige
  botaniske Beskrivelser, saa nøjagtigt af Blade, Frugt o.s.v., at man kan
  erkende eller bestemme Planten vilde der af gode Grunde alligevel ikke
  kunne blive Tale om. Derfor har man nøjedes med de nævnte tre
  Angivelser, og saa til Gengæld navnlig ved Bistand af det Kgl. Danske
  Haveselskab skaffet saa mange Billeder af Stauder som muligt, og det er
  Læserne sikkert i Almindelighed bedst tjent med. Det maa erindres, at
  baade Højde, Blomstringstid og endogsaa Farve er saa varierende efter de
  forskellige Forhold, at disse Angivelser ikke kan tages som absolute.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 71. Helenium pumilum
  magnificum.]
  
  _Achillea, Røllike._
  
  _A. Eupatorium_ (A. filipendulina) _Parker's Variety_, m 1,0-1,5. Gule
  Blomsterskærme i Juli-August. Findelt graaligt Løv og hvælvede
  Blomsterstande. Egnet til større Rabatter, til naturlig Plantning og til
  Afskæring.
  
  _A. Millefolium Cerise Queen_, m 0,4-0,6. Mørkrosa Blomster i Juni til
  Frosten. Findelt, mørkt Løv. Smukkest sammen med sin Stamart, vor
  almindelige Røllike. Taaler utrolig Tørke. De visne Blomster skal skæres
  ned, for at den kan remontere.
  
  _A. Ptarmica flore pleno Boule de Neige_, m 0,5-0,8. Hvide Blomster i
  Juli, remonterer lidt. Smuk i Rabat og sammen med Monarda didyma, meget
  holdbar til Afskæring. Taaler ikke saa megen Tørke som de to
  foregaaende. De nævnte A. formeres ved Deling og ynder alle Sol og let
  Jord.
  
  _Aconitum_, _Stormhat_ eller _Venusvogn_.
  
  _A. Napellus bicolor_ (Fig. 35) en gammel Have-og Lægeplante, m 1,0-1,5.
  Blaa og hvide Blomster i Juli og August; udpræget Rabatplante. Smuk med
  Anthemis t. E. C. Buxton foran, ofte lidt nøgen forneden.
  
  _A. pyramidale_, som den forrige, men mørke blaaviolette Blomster med
  stor, Skinnende Hjelm.
  
  _A. Wilsonii_, m 1,0-1,8. Lysviolette, store Blomster i
  September-Oktober. Den smukkeste af de tre. Alle A. er giftige. Formeres
  ved Deling og ynder kraftig, let Jord; taaler nogen Skygge og kan
  flyttes med Klump, er derfor anvendelige paa mange Maader.
  
  _Actæa_, se Cimicifuga.
  
  _Adonis amurensis_ m 0,25. Guldgule Blomster i Februar eller Marts
  ligesom Vejret er.
  
  _A. vernalis_, som den forrige, men med enkelte Blomster i April eller
  Maj. De nævnte Adonis egner sig, da Toppen helt visner væk, bedst til
  Stenhøj. Skal have Sol og fri Plads i ikke for tør Jord. Skal staa
  urørte en længere Aarrække. Formeres ved Frø eller Deling. Egner sig til
  Drivning i Stue, naar Planterne tages op allerede i August.
  
  _Aetheopappus pulcherrimus_ (Centaurea pulcherrima). Under dette
  uhyrlige Navn gaar en nydelig og taknemmelig Staude med rosalilla,
  kornblomstlignende Blomster i Juli. M 0,7. Egnet til Rabat og Afskæring.
  Formeres ved Frø og Deling og ynder snarest lidt tør Jord.
  
  _Aethionema grandiflorum_ (Fig. 37), m O,25. Rosa Blomster i Juni-Juli.
  Stenplante, lave Rabatter. Lidt træagtig ved Roden.
  
  Trives bedst i Sol og taaler ikke fugtig Jord. Formeres ved Stikning
  eller ved forsigtig, ikke for sen Deling; fuldstændig haardfør, skønt
  den ikke altid anses som saadan.
  
  [Illustration: Fig. 72. Helenium autumnale.]
  
  _Agapanthus umbellatus_, m O,6. Klare, blaa Blomster i August-September.
  Anvendes mest som Koldhusplante, men er haardfør, naar Dækning
  iagttages. Skal staa urørt flere Aar for at blive smuk. Til store
  Stenpartier og navnlig til Dekorationsplante i Baljer; graadig. Formeres
  ved Frø og Deling.
  
  _Agrostemma_, se Lychnis.
  
  _Ajuga reptans atropurpurea_ (Fig. 36), en Form af krybende Læbeløs, m
  O,15. Blaa Blomster i Maj-Juni. Krybende Staude med dyb purpur,
  metalglinsende Blade; vokser som Ukrudt. Formeres ved Udløbere, der selv
  slaar Rod. Trives under alle Forhold og kan anvendes overalt, hvor der
  er Brug for lave Planter.
  
  _Althæa rosea_, Stokrose, m 2,O-2,5. Alle Farver undtagen blaalige.
  Juli-August. God Jord og megen Vanding. Skal skæres tidligt ned. De
  enkeltblomstrende er de lettest at dyrke--de fine, fyldte lider særlig
  meget af en Rustsvamp--i Rabatter og navnlig op ad Mure. Formeres bedst
  ved Frø. Kan flyttes med Klump.
  
  _Alyssum saxatile_ (Fig. 38), Krognaal, m O,2. Gule Blomster i Maj-Juni.
  Pudedannende Vækst. Den fyldtblomstrende Varietet er den bedste. Ynder
  en tør, solrig Plads. Formeres ved Deling og Stikning. Anvendes i
  Foraarsrabatter, brede Kanter og navnlig til Grupper, da Bladene er pæne
  hele Aaret.
  
  _Anchusa italica Dronmore Variety_ (Fig. 39), en Art Oksetunge, m
  1,0-1,5. Himmelblaa Blomster i Juni og Juli. Remonterer lidt, naar den
  nedskæres. Hyppig Omplantning i god Jord, da den har toaarige
  Tilbøjeligheder. Paa sin Aarstid enestaaende i sin Farve. Vinterdækning.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 73. Helianthus rigidus
  Ligeri.]
  
  _Anemone japonica_ (Fig. 40), m 0,5-0,8. Aug. til Frosten. Taaler let
  Skygge og ynder Fugtighed. Deles om Foraaret. Naturlig Plantning og
  særlig Afskæring; kan staa urørte en halv Snes Aar. Egner sig til at
  dele Plads i en Gruppe med foraarsblomstrende Stauder: _A. j. Géante des
  Blanches_, den største hvide, _Honorine Jobert_, den mest
  rigtblomstrende hvide og _Königin Charlotte_, sølvagtig rosa.
  
  _A. silvestris grandiflora_ (Fig. 41), m O,20-O,30. Baade enkelte og
  fyldte hvide Blomster i Maj. Nøjsom. Deling. Egnet til naturlig
  Plantning, Foraarsrabat og Afskæring.
  
  _Antennaria dioeca tomentosa_, tæppedannende, graabladet Plante.
  Blomsterne værdiløse eller skadelige for "Tæppets" Udseende. Fuld Sol og
  tør Jord. Erstatning for Græs (dog Frosthuller), og som Bunddække.
  Rigelig Formering ved Deling. Taaler ikke Dryp fra Træer om Vinteren.
  
  _Anthemis tinctoria, E. C. Buxton_ og _Kelwayi_, m O,5. Henholdsvis
  bleggule og stærkgule Blomster Juni til Frosten. Fuld Sol og let Jord.
  Deles. Meget anvendelige, da Løvet er smukt hele Aaret. Danner mægtige
  Puder, der dog se bedst ud paa Afstand, da de enkelte Blomster er lidet
  anselige. Maa aldrig anvendes enkeltvis.
  
  [Illustration: Fig. 74. Hemerocallis citrina.]
  
  _Anthericum liliastrum_, hvide, lilieagtige Blomster i Klase. Juli.
  Deling.
  
  _Aquilegia_, Akeleje. Velkendt Haveplante, ynder Skygge. Frø og ogsaa
  Deling, men i Reglen med mindre godt Resultat. Fortrinlig til Afskæring.
  Gør samlet ringe Effekt, de yndefulde Blomster skal ses nærved. _A.
  chrysantha_, m O,8-1,20, i Reglen guldgule Blomster, Juni og Juli, _A.
  coerulea_ (Fig. 43), m O,4-O,5, i Reglen blaa og hvid, Juni og Juli, _A.
  vulgaris_, m O,4-O,8, i Reglen rosa, violette eller hvide Blomster i
  Juni.
  
  _Arabis_ (Gaasemad), m O,15. Hvide Blomster i April. Pudedannende.
  tørketaalende Stauder til Stenhøj og Foraarsrabat. Alle Arter naturlig
  Plantning. Taaler lidt Skygge. Fortrinlig til Udplantning mellem
  Tulipaner o. l., taaler at flyttes i Knop. _A. albida flore pleno_,
  fyldte Blomster, der egner sig til Kranse o.s.v. _A. alpina grandiflora
  superba_, enkelte Blomster, lidt hvidere end foregaaende.
  
  [Illustration: Fig. 75. Heracleum Mantegazzianum.]
  
  _Armeria maritima Laucheana_, Engelskgræs, m 0,2. Stærkrosa Blomster,
  Juni til September. Danner Græspuder og er anvendelige i lave Rabatter
  og som Kantplanter. Sol og let Jord. Kan flyttes i Blomst.
  
  _Artemisia lactiflora_ (Fig. 42), en Bynkeart fra Kina, m 1,5.
  Cremehvide Blomster i September. 1ste Klasses Rabatstaude, næsten
  selvlysende om Aftenen. Udmærket til Afskæring. Smuk grupperet med
  tidlige Efteraarsasters og Solidago Shortii. Deling eller Frø, ynder
  kraftig, leret, ikke for tør Jord. Skal formentlig omplantes hvert
  tredie eller fjerde Aar.
  
  _Aspidium Filix mas_, almindelig Mangeløv Bregne m 0,4-1,0. I Skygge,
  men ogsaa i Sol, naar der blot er Læ, der er en Hovedbetingelse for
  Trivsel. Naturlig Plantning eller Grupper. Under gode Forhold holder den
  sig frisk det meste af Sommeren, men taber sig ofte paa Grund af Blæst
  og Tørke tidligt.
  
  [Illustration: Fig. 76. Hypericum calycinum.]
  
  _Aster alpinus superbus_, m 0,2-0,3. Lyslilla Blomster i Maj-Juni.
  Trives under alle Forhold, men bedst i Sol og tør Jord. Deling. Lader
  sig flytte i Knop og lader sig indpotte. Smuk i Foraarsrabat og som
  Kant.
  
  _A. subcoeruleus_. Minder om den forrige, men er højere, sildigere og
  mørkere. Egner sig til Afskæring.
  
  _A. Amellus_, m 0,5-0,6. Blomstrer Slutningen af August til Oktober.
  Bærer i Modsætning til de fleste andre Arter Blomsterne i samme Højde.
  Ynder Sol og kraftig Jord. Omplantes hvert 3die Aar. Sammen med tidlige
  Chrysanthemum hører de til Efteraarsrabattens pragtfuldeste Planter. Kan
  i fuld Flor flyttes. Formeres ved Deling. _A. A. Perry's Favourite_ er
  lys rødlilla, _A. A. Schöne von Ronsdorf_ meget storblomstret lillarosa,
  _A. A. Ultramarin_, dyb blaa, Gruppenkönigin, ren lavendelblaa, hører
  til de bedste Sorter.
  
  _A. cordifolius Blütenregen_, m 1,0. Sartlilla, smaa Blomster i store,
  slørede stande. Oktober. Smuk, men ikke særlig holdbar til afskæring.
  
  _A. ericoides_ minder om den foregaaende, men Blomsterne er hvide.
  Lyngagtig Vækst.
  
  [Illustration: Kelway & Son. Langport. Fig. 77. Helianthus rigidus
  semiplenus.]
  
  _A. hybridus_, omfatter en Del Krydsninger og Variationer, hvoraf
  nævnes: _A. H. Blütenwolke_ m O,7, lyseblaa, Sept.-Okt. _Climax_. m 1,5,
  lilla, Okt. _Lavendel_, m 1,2, lavendelblaa, Sept.-Okt. _Md. Cocheux_, m
  O,3, lys, lillarosa, Sept., egnet til Flytning og Indpotning.
  _Rosalinde_, m O,7, renrosa, Sept. _St. Egwinn_, m 1,O, rosa, Sept.-Okt.
  Ingen af disse stille store Krav til Opbinding. Mange Varieteter er lige
  saa smukke, men behæftede med forskellige fejl.
  
  _A. lævis Robert Parker_, m 1,5. Lavendelblaa Blomster i September.
  
  _A. novæ-angliæ Lill Fardell_, m 1,5. Stærk karminrosa.
  September-Oktober.
  
  [Illustration: Kelway& Son, Langport. Fig. 78. Helleborus niger.]
  
  De ovennævnte Efteraarsblomstrende Asters, Englændernes Michaelmas
  Daisies, skal alle omplantes hvert eller hvert andet Aar. Formeres ved
  Deling. Kulturen er let, Opbindingen er det eneste, der volder
  Vanskeligheder, Egner sig til Rabat og til naturlig Plantning, altid
  flere sammen. De kan gro overalt, men de sildigste Sorter maa her i
  Landet helst staa i Solen. Topstiklinger satte i Juni, kan give smaa
  Udplantningsplanter. De egner sig udmærket til Afskæring, men visne
  ofte, naar de pludseligt sættes i en varm Stue. Der findes vidt og bredt
  udbredt en Mængde daarlige Varieteter af disse Planter, der ofte
  fejlagtigt kaldes "Strandasters".
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Flg. 79. Hemerocallis fulva
  Kwanso.]
  
  _Astilbe (Hoteia) chinensis_ m 0,5. Crême-rosa. Juli-August.
  
  _A. Davidii_, m 1,O-1,2. Lyngfarvet. Juli-August.
  
  _A. hybrida Arendsii_ (Fig. 44), m O,8-1,O. Juli-August. Det var en
  Begivenhed i Staudeverdenen, da denne Serie Hybrider i 1907 sendtes i
  Handelen. _Ceres_ (Fig. 45) lysende lillarosa. _Lachsköngin, laksrosa
  _Moerheimi_, crémhvid er blandt de bedste.
  
  [Illustration: Kelway & son. Langport. Fig. 80. Hepatica triloba]
  
  _A. hybrida Lemoinei Gerbe d'Argent_, m O,8. Crémhvid. Juli August.
  
  _A. hybrida Queen Alexandra_, m 0,5. Lys rosa. Juli. Egnet til
  Indpotning og Drivning.
  
  De nævnte Astilbeformer ynde alle rig Næring og meget Vand i Forsommeren
  og trives bedst paa fugtig Jord og i let Skygge. Formeres ved Deling. Da
  Løvet er smukt hele Sommeren, egner de sig udmærket til Gruppe, men
  kommer bedst til deres Ret ved Bredden af en Dam.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 81. Iberis sempervirens
  grandiflora.]
  
  _Astrantia major, Stjerneskærm,_ m O,4-O,7. Graalige Stjerneblomster i
  Juli og August. Trives overalt, helst i Skygge. Naturlig Plantning og
  Afskæring. Gammel Plante i Bondehaver og forvildet; Deling. Smuk i Vaser
  sammen med lyserøde Maanedsroser.
  
  _Aubrietia deltoidea graeca._ m O,15. lavendelblaa. April-Maj.
  
  _A. d. Fire King_ og _A. hybrida Dr. Mules_, som forrige, men
  henholdsvis stærkrosa og violet. Formeres ved Deling og Stikning. Blandt
  de allerbedste pudedannende Foraarsplanter anvendes paa Sten og i
  Forgrunden af Rabatter (Fig. 69). Sol og tør sandet Jord, helst mange
  sammen. Taaler ikke frisk Gødning, dækkes let med Granris. Visne
  Blomster afklippes.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 82. Inula glandulosa.]
  
  _Bellis perennis_ (Fig. 46), Tusindfryd, m 0,1-0,15 Blomstrer ved
  Remontering hele Sommeren. _B. p. Delicatissima_, fin rosa, _Rièse von
  Stuttgart_, meget store hvide og _Ruhm von Frankfurt_, meget store røde
  Blomster. Trives overalt, omplantes ofte, da de ellers ved Selvsaaning
  degenererer. De finere Sorter dækkes med Granris. Til Foraarsrabat og
  til Kant. Kan flyttes i Blomst og indpottes.
  
  [Illustration: Fig. 83. Incarvillea Delavayi.]
  
  _Bergenia_, se Saxifraga.
  
  _Betonica_, se Stachys.
  
  _Bocconia cordata_[Transcriber's note: Changed to italics], m 1,5-2,5.
  Cremefarvede, ret uanselige Blomster i Juli-August; dyrkes for de
  smukke, blaagrønne Blades Skyld. Udpræget Solitærplante, graadig. Skal
  lades urørt flere Aar og fodres stærkt for at blive imponerende. Under
  gode forhold en for os ukendt, næsten tropisk Yppighed i Vegetationen.
  
  _Buphthalmum salicifolium_ m 0,25-0,50. Guldgule Margueritblomster i
  Juli-August. Kan ikke maale sig med Anthemis i Rabat, men kan sammen med
  Veronica longifolium paa ganske tørre, sandede Steder danne smukke
  Partier.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 84. Inula Royleana.]
  
  _Campanula_, Klokke.
  
  _C. carpathica_, m 0,30. Juli-August. Lyslilla. Varieteten _C. c. alba_
  har hvide Blomster. Anvendes som Stenplante, helst mange sammen og begge
  blandede. Formeres ved Deling; helst fuld Sol, men trives ogsaa i let
  Skygge.
  
  _C. hybrida G. F. Wilson_, minder om de forrige to, men er dybblaa.
  Anvendelse og Kultur er den samme.
  
  _C. glomerata dahurica superba_, m 0,5. Dyb violette Blomster i tæt
  sammentrængte Stande. Fortrinlig til Gruppe.
  
  _C.lactiflora_, m 1,0. Hvid eller lysblaa, ret smaa Blomster i store
  Stande. Juli-Aug. Fordringsløs og villig Rabatstaude. Trives under alle
  Forhold. Formeres sikrest ved saaning.
  
  _C. latifolia_, bredbladet klokke, en dansk Plante, m 0,75 Hvide eller
  blaa Blomster i Juli. Trives godt i Skygge og egner sig til at lade
  "forvilde". Deling. Formen _C. l. macrantha_ er større og har en dybere
  blaa Farve. Egner sig paa Grund af sin større Anselighed til
  Rabatplante.
  
  _C. persicifolia grandiflora_, m 0,6-1,0. Blaa og hvide Blomster i Juni
  og August. Blandt de bedste Former er _C. p.g. alba_ enkelt, hvid;
  _Coupé d'Azur_, lav, halvfyldt, blaa; _lilacina_, enkelt, blaa, staar i
  alle Forhold;
  
  _Moerheimii_ (Fig. 47), dobbelt, hvid. Disse Campanula trives alle i
  enhver Havejord og udmærkede til næsten al Staudeanvendelse. Grundet
  paa, at Planten er en Rosetpude, hvorfra de lange Stilke rager op, kan
  den plantes i forgrunden og mellem lavere Planter. Der skal helst
  plantes blaa og hvide mellem hinanden, og kun nogle af de midterste
  stilke skal opbindes. De enkelte, hvis Blomster rører sig selv af den
  svageste Luftning, er de kønneste, de dobbelte er som de mest holdbare
  bedst til Afskæring.
  
  _Centanrea_, Knopurt.
  
  _C. montana rosea_, m O,5. Stærk rosa, Maj-Juni. Rabat. Den smukkeste af
  Knopurterne. Ynder let Jord og Sol. Holdbar til Afskæring. Deling.
  
  _C. pulcherrima_, se Aetheopappus.
  
  _C. ruthenica_ (Fig. 48), m 1,O. Svovlgule, store Blomster i Juli. Løvet
  smukt hele Tiden, derfor særlig anvendelig. Holdbar til Afskæring.
  
  _Cephalaria tatarica_ (Seabiosa t.), m 2,O-2,5. Gule Skabioscblomster,
  Juni-Juli. Anvendes bedst i naturlig Plantning, Da den i Rabatter paa
  Grund af sit Omfang efterlader et aabent Gab der ikke let dækkes. Trives
  i al Jord, men er graadig. Deling.
  
  _Cerastium Biebersteinii_ (Fig. 49), en Art Hønsetarm, m O,2. Hvide
  Blomster i Juni. Paa Grund af de blaahvide Blade anvendelig under mange
  Forhold, men er f. Eks. mellem Sten uberegnlig fordi dens Vækst og
  Optræden er som det værste Ukrudt. Taaler ikke Vinterfugtighed. Formeres
  utroligt let ved Deling.
  
  _Chelone barbuta_, se Pentstemon b.
  
  _Chrysanthemum indicum_, Vinterasters. Følgende Varieteter er blandt de
  bedste: _Altgold_, m O,4. Septbr., rødlig-gylden: _Darkie_, m. 0,4.
  Oktober, enkelt, mørkbrun; _Gartendirektor Encke_, m O,5,
  rødlig-chamois, enkelt, August-September; _Goldköpfchen,_ m O,7,
  gylden-brun, Oktober, ualmindelig haardfør, endogsaa Blomsterne taaler
  nogen Frost, lange Stilke til Afskæring; _Miss Selley_, m O,30, sart
  rosa, August-September, pomponblomstret, ganske lav til smalle Bede og
  Gravsteder. _Plume d'Or,_ m O,5, klar gul, September, en ældre
  ualmindelig god Sort, lange Stilke; _Primrose League_, m O,3, lys gul,
  September, i Vækst som Miss Selley; _Toulousaine_, m O,4, rødbrun,
  September, nærmest pomponblomstret. Det er først i de senere Aar, at man
  er begyndt at behandle _C. indicum_ som Stauder, og mange Sorters
  Haardførhed er heller ikke ganske paalidelig under fugtige Forhold.
  Deres Anvendelse er mangesidig: til Rabat, Gruppe, Supplementsplanter,
  Udplantningsplanter, Optagning i Potte o.s.v.; navnlig deres Evne til i
  Blomst at taale Flytning (i umoden Tilstand taaler de den ikke godt) gør
  dem brugbare. Formeres ved Deling eller Stikning. Skal omplantes med ca.
  3 Aars Mellemrum for at opretholde Blomsternes Størrelse og Fylde.
  
  Dersom Planterne paa Reservebed skal bruges til Indpotning eller
  Udplantningsplanter, bør mange Sorter knibes en Gang; dette gælder ikke
  for den blandede Rabat. Kræver rigelig Næring og Vanding under Væksten.
  
  _Chrysantemum maximum_ (Leucanthemum m.), Staudemargueritter.
  Haveformerne _Mrs. Tersteeg_, m 1,O mægtige hvide Blomster i Slutningen
  af Juni og i Juli og _Triumph_ (Fig. 50), m O,5, særlig rigtblomstrende,
  men ellers som foregaaende, er gode. Der er lidt Forskel paa Formernes
  Vækstbetingelser, saaledes er den første mere ømtaalelig for Frost og
  den sidste for Tørke. Nyhedstiltrækkerne har med _C. m._ fejret smukke
  Triumfer, idet den ædle Form er bibeholdt, samtidig med at Størrelsen og
  Skønheden er vokset. 1ste Klasses Rabat-stauder, der trives i al god
  Jord, Deling. Ogsaa til Afskæring og plantet i Baljer er de blandt de
  bedste. De skal omplantes omtrent hvert 3die Aar.
  
  _Chrysantemum uliginosum/i> (Leucanthemum u) m 1,5. Hvide
  Margueritblomster i September og Oktober. Smukke i Efteraarsrabatter
  sammen med Asters n. Lill. Fardell o.a. Det er en af de faa Stauder, der
  kan Klare sig nær Buskads, og den egner sig i det Hele paa Grund af sine
  Udløbere til naturlig Plantning. Er meget graadig og maa i Rabat
  omplantes hvert eller hvert andet Aar. Deling.
  
  [Illustration: Fig. 85. Iris Germanica. Hybrida.]
  
  _Cimicifuga (Actæa)_. Crêmehvide Blomster, August til Frosten. _C.
  japonica_ (Fig. 51), m 1,5. Kortere Blomsterstande og sildigere end _C.
  racemosa_, m 1,8, der er mere rigtblomstrende. Dekorative Stauder med
  ahornagtige Blade. Ynder fugtig Jord og let Skygge. Ikke smuk de første
  Aar; skal staa urørt en længere Aarrække. Til skygget Rabat, naturlig
  Plantning og Afskæring. Forsigtig Deling i April, eller Frø.
  
  _Clematis recta_, m O,8-1.2. Hvide Blomster i Juni og Juli. Egner sig
  mindre godt til Rabat, da den er vanskelig at opbinde pænt. I stort
  Antal hængende ned ad en Skrænt er den vidunderlig. Taaler en Del Tørke.
  Deling. Gode Blomster til Afskæring, naar Stilkene ikke er for krumme.
  
  [Illustration: Fig. 86 Iris germanica.]
  
  _Colchicum autumnale_, Tidløs, (Fig. 52). Ligner en stor lillarosa
  Crocus. Blomstrer i Oktober, medens Bladene kommer om Foraaret. Planten
  er giftig. Egner sig til Stenhøj og anden naturlig Plantning. Formeres
  ved Knoldyngel. Er i Reglen kun en Liebhaverplante, vilde dog i større
  Mængde kunne tage sig pragtfuld ud.
  
  _Convallaria majalis_, Lilieconval. Velkendt Plante, kun egnet til
  Afskæring og til i Mængder at danne "Skovbund" under Træer. Skal have
  dyb Jord. Kan staa længe urørte.
  
  _Coreopsis grandeflora_ (Fig. 53), m 0,6 Guldgul, Juli til frosten.
  Udmærket Rabatstande, og giver fine, lette Blomster til Vaser. Trives
  overalt, ogsaa i let Skygge. Dens kedelige toaarige Tilbøjelighed gør,
  at man i Tide maa nedskære Blomsterne og at Delingen undertiden slaar
  fejl; den kommer dog ret ægte af Frø. Den taaler Flytning, naar det sker
  med Forsigtighed.
  
  [Illustration: Axel Olsen, Kolding. Fig. 87. Iris pallida.]
  
  _Crocus aureus_ og _vernus_, m 0,15. Henholdsvis gule og blaa eller
  hvide blomster i Marts eller April efter som Foraaret kommer. Anvendes i
  Buskadser og strøt ud i Plæner, der i saa Fald ikke maa maskinslaas før
  i Maj. Kan ogsaa lægges i Bede og Rabatter og som bekendt drives. Naar
  de lægges ud i Plæner, maa der lægges rigelige "Kolonier" af hver Farve
  for sig. Saadanne Grupper maa opløse sig i sine Udkanter paa en naturlig
  Maade.
  
  _Cypripedium spectabile_, Fruesko, en haardfør Orchidé, m O,40. Hvide og
  røde Blomster i Juli. Halvskygge, porøs Jord. En meget smuk
  Liebhaverplante, der dog er vanskelig indtil den faar fat; skal vist
  staa urørt i mange Aar. Formeres ved i August at løsne Dele fra Planten
  uden at flytte Moderplanten. Anvendes selvfølgelig kun i naturlig
  Plantning.
  
  [Illustration: Fig. 88. Iris lævigata. (Kæmpferi).]
  
  _Delphinium_, Ridderspore, er Staudernes Kongeslægt, de pragtfuldeste og
  fordringsfuldeste af dem alle. Forskellige Arter har bidraget til at
  skabe en lang Række Krydsninger, Hybrider, der efter deres Habitus kan
  deles i to Typer, de lavere med mere spredte Blomsterstande, ofte
  benævnte Belladonna-hybrider, og de højere med i Reglen mere tætte og
  akseagtige Blomsterstande, (se Fig. 54, 55 og 56).
  
  Blandt de bedste af de lavere kan nævnes: _D. hybridium Capri,_ lysblaa;
  _Lamartine_. dybblaa; _Moerheimii,_ hvid; _Mrs. J. S. Brunton_, lysblaa;
  _semiplenum_ (Fig. 57), lysblaa med grønlig Midte, fyldt. Alle ca. m
  1,0, alle med Hovedflor i Juli og August og alle, særlig Brunton,
  remonterende.
  
  [Illustration: Fig. 89. Iris lævigata i en japansk Have.]
  
  Af den højere Type kan fremhæves af Mængden, _Rev. E. Lascelles_, fyldt,
  violet med hvidt Øje; _Lize van Veen_, himmellilla Blaa med hvidt Øje;
  _Mrs. Creighton_, dybeste, mørke, metalglinsende Ultramarin, desværre
  svag i Stilkene; _Queen Wilhelmina_, lysblaa, enkelt; _The Aluke_,
  mørkblaa og violet, meget storblomstret og høj; _Turquise_, Himmelblaa
  med lilla Nuance. De naar med nogen Variation en Højde af mellem m 1,20
  og 2,O. Blomstrer i Juli og August og remonterer kun sparsomt. Anvendes
  i Grupper og Rabatter, hvor de forskellige Nuancer Blaat kan blandes til
  et fortryllende Hele. Egner sig paa Grund af Farven ikke til naturlig
  Plantning. De klare, blaa Farver ødelægger det mindre klare Blaa i
  Lupin, Campanula Veronica o.s.v., hvorfor de mere violetblaa _D_. er
  bedre sammen med andre blaa Blomster. Kulturen er forsaavidt let, deres
  Krav er simple, men store; Sol, en Meter dyb, ualmindelig næringsholdig
  Jord, rigelig Vanding, ogsaa med Gødningvand og en omhyggelig Opbinding,
  Omplantning hvert fjerde Aar omtrent. Formeres ved Deling, maaske helst
  i det tidligere Foraar.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 90. Kniphoffa Uvaria.]
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 91. Kniphofia quartiniana.]
  
  _Delphinium grandiflorum_ (D. chinense), m 0,8-1,0. Himmelblaa, lette
  Blomsterstande, Juni til September. Anvendes som de øvrige, men ogsaa
  til Udplantning, da de taaler at flyttes. Formeres baade ved Deling og
  Frø, der dog ikke altid giver lige ægte Afkom. Frøkapslerne maa stadig
  afpilles.
  
  _Delphinium sulphureum (Delphinium Zalil)_, m 1,0. Gul, i Juli og
  August. Anvendes i Rabat og til Afskæring. Mere vanskelig end de øvrige
  Delphinium; taaler ikke Tørke om Sommeren, eller fugtig Plads om
  Vinteren.
  
  _Dianthus_, Nellike.
  
  _D. cæsius_, m 0,20. Rosa. Juni. Stenbede, lave Rabatter og i naturlig
  Plantning med tør Karakter. Uhyre rigtblomstrende. Formeres ved Deling
  og Frø, skal have Sol og tør, let Jord.
  
  _D. Caryophyllus, Komtesse Knuth_, en varm, gul Havenellike af dansk
  Oprindelse, m 0,4. Juli-september. Til Afskæring og da den lader sig
  flytte, til Tilplantning af Bede. Kræver opbinding, og er paa fugtige
  Steder forfulgt af Sneglene. Formeres ved Stikning og Aflæggere.
  
  [Illustration: Fig. 92. Leontopodium alpinum.]
  
  _D. plumarius_, Fjedernelliken. Denne Art, der er pudedannende med
  smukke graa Blade, er en af de mest anvendelige Stauder, der findes.
  Varieteterne _Delicata_, _Gloriosa_ og _Diamant_ er henholdsvis sart
  rosa, rosa og hvid. Alle er ca. m 0,30 og blomstrer i Slutningen af Maj
  og Juni, men remonterer ofte. Finder Anvendelse paa alle Maader, ikke
  mindst til Kanter. Kan flyttes, naar dette sker i Tide. Formeres ved
  Stikning og Deling, og kan trives næsten alle Steder, idet de dog
  foretrækker Sol og let Jord. De nævnte Nelliker dufter.
  
  _Dicentra_ (Diclytra) _spectabilis_ (Fig. 58), m 0,7. Lyserøde Blomster
  i Maj. Bekendt Staude til almindeligt Brug, dog paa Grund af sit
  haveagtige Udseende ikke til naturlig Plantning. Lader sig drive tidlig
  i Blomst.
  
  _Dictamnus giganteus_ (caucasicus), m 1,0. Rosa. Juli. God Rabatstaude
  ogsaa til naturlig Plantning, da den taaler Skygge og helst skal staa
  urørt i en Del Aar. Forsigtig Deling om Foraaret; foretrækker svær Jord.
  
  _Digitalis purpurea gloxiniæflora_, Fingerbøl, (Fig. 59), m 2,0. Hvide
  og røde Blomster fra St. Hans til August. Digitalis, Højsommerblomsten,
  som den kaldes i Norge, er en af de taknemmeligste Stauder, der findes,
  dens Form er blandt de mest dekorative, og dens beskedne Farver smelter,
  som faa andre sammen med forskellige Lokaliteters Natur. Den er
  anvendelig i Rabatten, men det er dog ved "the wild gardening", at den
  rigtig er paa sin Plads, særlig, da den, engang plantet, formerer sig
  selv ved Frø. Deling er vanskelig, da den har toaarige Tilbøjeligheder,
  Den foretrækker let Skygge og Læ. Kan flyttes som ung.
  
  _Doronicum plantagineum excelsum_, Gemserod, m 0,60. Gul. Maj. Smuk med
  Viola cornuta og Darwin Tulipaner. Gror som Ukrudt, kan drives.
  
  _Dracocephalum virginicum_, se Physostegia.
  
  _Echinacea purpurea_ (Rudbeckia p.), m 1,5. Mørkrosa. Juli-August. God
  Rabatstaude, fordringsløs. Deling.
  
  [Illustration: Fig. 93. Liatris elegans.]
  
  _Echinops Ritro_, Tidselkugle (Fig. 61), m 1,0. Graablaa. Ret
  fordringsløs, men foretrækker ikke for svær, kalkholdig Jord og Sol. Til
  Rabat og navnlig til Plantning med tør Karakter. Skal staa urørt i nogle
  Aar. Bladene lider ofte af Sygdomme. Naar Stænglerne afskæres før
  Blomsterne er udfoldede, kan de tørres og anvendes til indendørs
  Dekoration om Vinteren. Frø. Deling eller Rodstiklinger.
  
  _Eranthis hiemalis_, Vinterblomme, velkendt Løgvækst, der bør plantes
  flokkevis under Buskadser. Frø og Deling. Kun mange sammen er de af
  Virkning. Kan tages op og drives.
  
  _Eremurus himalaicus_ (Fig. 62), m 1,5. Maj-Juni. Hvid.
  
  _E. robustus superbus_, m 2,5. Rosa. Maj-Juni. Anvendes ikke saa let
  sammen med andre Stauder, egner sig derimod godt til Solitærgruppe paa 5
  à 10 Stk. Stiller store Fordringer til dyb, veldrænet, ikke for svær
  Jord. Taaler ikke Fugtighed om Vinteren; maa derfor ikke dækkes med
  Gødning, hellere Løv. Kræver trods Højden ikke Opbinding. Plantes i
  August godt dybt. Deling og Udsæd; Rodstiklinger i Juli skal ogsaa kunne
  lykkes.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 94. Ligularia macrophylla.]
  
  _Erigeron grandiflorus elatior_, en Form af Bakkestjerne, m 0,6.
  Lyslilla. Juni. Ved Nedskæring remonterende til Frost. _E. speciosus_
  (Fig. 63), m 0,70. Violet. Juli. Remonterende. Fordringsløse Stauder,
  der omplantes hvert tredie Aar. Rabat, naturlig Plantning og Afskæring.
  Kan flyttes i Knop. Sammen med andre taknemmelige Stauder som
  Buphthalmum, Helenium pum. mag. og Geum cocc. kan de paa vanskelige, dog
  ikke for skyggede Steder danne et pragtfuldt Flor, hvor før end ikke
  Græs kunde trives. Deling.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 95. Lilium testaceum]
  
  [Illustration: Kelway & son, Langport. Fig. 96. Lupinus polyphyllus.]
  
  _Eryngium_, tidsellignende, blaagraa Stauder, hvoraf bør nævnes _E.
  alpinum_ (Fig. 64), m 0,5. Juli-september. _E. Oliverianum_, m 0,7.
  Juli-september. _E. planum_, Mandstro, m 1,0. Juli-oktober. Rabat og
  naturlig Plantning, tør Karakter. Formering, se Echinops. Deling af unge
  Planter lidt vanskelig paa Grund af udpræget Pælerod. Skal staa urørte 5
  à 6 Aar. Trods det "tørre" Udseende, ynder de svær og kraftig Jord, men
  stiller dog ikke store eller absolute Fordringer. De to førstnævnte, der
  er de smukkeste, har toaarige Tilbøjeligheder og maa nedskæres i Tide.
  De nævnte Arter kommer ægte af Frø. E. planum er lettest at formere.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund, Fig. 97. Lupinus polyphyllus
  Moerheimii.]
  
  _Erythronium grandiflorum giganteum_, m 0,15. April-juni rosarøde.
  Plantens Habitus minder om Cyclamen. Let med Bladjord blandet Jord og
  Skygge. Naturlig Plantning helst en Del sammen. Plantes dybt. Skal staa
  urørt og længe. Formeres ved Fraskillen af Løvyngel fra gamle Planter.
  
  _Eulalia_, se Miscanthus.
  
  _Euphorbia polychroma_. Vortemælk, m 0,40. Gulgrøn. Maj. Rabat og
  naturlig Plantning; taaler tør Plads. Deling om Eftersommeren. De
  enkelte Blomster er uanseelige, men hele Blomsterstanden er meget
  virkningsfuld.
  
  _Fritillaria imperialis_. Kejserkrone, m 0,8-1,0. Orangerøde Blomster.
  Maj. En ældgammel Havestaude, der findes meget i Bønderhaver.
  Rabatplante. Giftig og ildelugtende, derfor ikke lige udenfor Vinduerne.
  Miskendt, men i Virkeligheden pragtfuld Staude. Taaler ikke Fugtighed om
  Vinteren, men vil dog have meget Vand i Vækstperioden og er iøvrigt ret
  graadig; omplantes hvert fjerde à femte Aar. Løgene lægges dybt og med
  Sandjord under.
  
  [Illustration: Fig. 98. Monarda didyma Cambridge Scarlet.]
  
  _Funkia, F. lancifolia undulata_ og _F. Sieboldiana_, den første er lav,
  m 0,25 og brogetbladet. Blomsterne ubetydelige, kan flyttes og drives
  let. Anvendes i lave Rabatter og til Kant for de livlige, hvidbrogede
  Blades Skyld. Den anden er større, m 0,75. Lilla Blomster i Juni-Juli.
  Dyrkes væsentligt for de yppige Blades Skyld. Egnet til Grupper i Skygge
  og til Plantning langs Vand. En Gruppe af store F. med Kant af smaa
  brogede F. danner en holdbar Gruppe under Træer. Skal dog ikke anvendes
  for meget i smaa Haver, hvor den ofte virker kedeligt. Ualmindelig
  taalmodig Plante, ses ofte i Vaser paa Mure o.l. Deling.
  
  _Gaillardia aristata grandiflora_, (Fig. 65), m 0,5. Gul og orange, i
  Juli til Frosten. Rabatter, Grupper og Afskæring. Stærk Farve, som kan
  virke endnu stærkere ved Plantning foran blaagraa Graner, Eryngium eller
  andet af den Farve. Planten skal ikke opbindes, da det er haabløst, det
  klæder den ogsaa bedst at flyde om. Stilken krummer sig saaledes, at
  Blomsten bæres smukt frem, selv om Planten er væltet helt. Findes i et
  Utal af Varieteter fra lyst gult lige til brunt og skarlagen, stiller
  ikke særlige Fordringer, dog helst Sol. Toaarige Tilbøjeligheder, derfor
  Nedskæring til Grunden i Aug. Deling. Varieteterne kommer ikke ægte, men
  dog ofte smukt af Frø.
  
  _Galanthus nivalis_, Vintergæk, mere end velkendt, anvendes som
  Eranthis; men dog ikke af samme Virkning i Mængder.
  
  [Illustration: Fig. 99. Oenothera glauca Fraseri.]
  
  _Galega officinalis Hartlandii_ (Fig. 66), m 1,0. Lilla og hvide.
  Juli-August. Anvendes i store Rabatter, men vanskelig at opbinde,
  støttes bedst med Ris. Udmærket til naturlige Plantninger, navnlig paa
  Skraaninger. Ynder god svær Jord og Sol, men kan trives under mange
  Forhold. Deles og omplantes hvert 4de Aar.
  
  _Gentiana acaulis_ (Fig. 67), Entian, m 0,15. Dyb blaa. Maj-Juni.
  Foraarsrabat og Kanter. Dens Farve er næsten enestaaende i Planteriget.
  Er ret lunefuld, vantrives et Sted og vokser som Ukrudt et andet under
  tilsyneladende ens Forhold. Heraf stor Uenighed mellem de Lærde.
  Foretrækker stiv Jord og skal ikke omplantes for tit. Taaler rimeligvis
  ikke frisk Gødning. Kan drives, naar den tages op ved Midsommertid i
  Potter med leret Jord.
  
  _Geranium_, Storkenæb, _G. pratense_, m 0,5. Lysviolette Blomster i
  Juli. _G. grandiflorum_, m 0,4. Større blaaviolette Blomster i Juni.
  Fordringsløse Stauder til Rabat og naturlig Plantning. Afblomstrer ret
  hurtig, men da meget rigtblomstrende, ofte pragtfulde saa længe det
  varer. Trives i al Havejord og taaler nogen Tørke, navnlig Arten G.
  pratense. Deling.
  
  [Illustration: Fig. 100. Papaver orientale.]
  
  _Geum, Nellikerod, G. coccineum_, m 0,3. Røde Blomster hele Sommeren,
  _G. Heldreichii splendens_ orange Blomster i Maj og Juni. Begge Former
  danner smukke Tuer, hvis Løv holder sig kønt lang Tid, er derfor meget
  anvendelige; især er de stærke orangerøde Farver velkomne som sjældne i
  Foraarets Flora. Da G. ikke er særlig blomsterrig, egne de sig ikke for
  Masseudplantning. Fordringsløs Kultur i almindelig Havejord. Deling
  eller Udsæd.
  
  _Glyceria aquatica (G. spectabilis)_, Sødgræs. Den hvidbrogede Varietet
  er den bedste, m 0,1. Blomsterne uden Betydning, men de lyse græsagtige
  Blade liver op udmærket, hvor de staar. Anvendes til Afskæring og i
  Rabat. Til naturlig Plantning er Bladenes Farve for skinnende. Hører
  hjemme paa fugtige Steder, men trives overalt. Deling.
  
  _Gunnera manicata_ m 1,5. Anvendes for Bladenes Skyld som Solitærplante
  paa en Plæne. Er en i alle Retninger fordringsfuld Plante, man ikke faar
  Glæde af, medmindre den forkæles baade med dyb Jord, Næring, Vanding, Læ
  og absolut Dækning for Frost. Skal staa urørt i mange Aar.
  
  _Gypsophila paniculata flore pleno_ (Fig. 68), "Brudeslør", m 0,7. Hvide
  Blomster i Juli-August. I Rabatter kan den gøre Virkning, hvis den for
  Eks. plantes ved Siden af en Papaver; naar denne da er afblomstret, vil
  G. brede sit Slør over de nedskaarne Stubbe. Holdbar til Afskæring.
  Skønheden kan man diskutere om. Plantens Apparition er graciøs, men
  Farven er uren hvid, og man savner det grønne; "tørt Udseende" og
  foretrækker ogsaa tør og solet Plads; hvor Forholdene er anderledes,
  æder Sneglene ofte Planterne. Formering ved Podning paa Rødderne af den
  enkelte Form, der saas eller ved Stikning.
  
  [Illustration: Fig. 101. Pæonia albiflora, enkelt japansk Hybrid.]
  
  _Harpalium_ se Helianthus.
  
  _Helenium autumnale_ (Fig. 72), en af de smukkeste og mest taknemlige
  Haveplanter man har. Blandt de smukkeste Former er _Gartensonne_ (Fig.
  70), m 2,0. Gule Blomster i August-September.
  
  _H. Pumilum magnificum_ (Fig. 71), m 0,6. Gul, Juli til Frost. _Striatum
  Riverton Gem._, m 1,5. Brun som en Gyldenlak, August-September.
  Udprægede Rabatstauder, der klæder hverandre indbyrdes. Formen _p.
  magnificum_ er egnet til Gruppeplantning paa Grund af lang Blomstring.
  Formeres ved Deling. Er graadige og skal hyppig omplantes. Smukkest i
  Sol og svær, ikke for tør Jord.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding Fig. 102. Japanske Pæoner.]
  
  _Helianthus_, Solsikke. _H. multiflorus grandiplenus_, m 1,5. Fyldte
  gule Blomster i September. _H. ridigus Ligeri_ (Fig. 73), m 1,5. Gule,
  September-Oktober. _H. ridigus semiplenus_ (Fig. 77). Gule, samme Tid.
  Paa Grund af Udløben ikke lette at have i en mindre Rabat. _H.
  rigidus_-Formerne fortrinlig til naturlig Plantning eller til i Juli at
  nedkroge over afblomstrede Foraarsstauder; naar Spidsen knibes af
  samtidigt, vil der bryde Blomsterknopper frem langs Stænglerne.
  Fortrinlige Planter til Afskæring.
  
  Fordringsløs Kultur. Deling. _H. orgyalis (salicifolius)_, m 1,2. Dyrkes
  for de ejendommelige Blades Skyld. Stænglerne minder om en stor, let
  Strudsfjer. Afskæring; pragtfuld i store Vaser med Lilium tigrinum o. l.
  Samme Kultur som de øvrige.
  
  _Helleborus, Nyserod. H. foetidus_, m 0,3. Grønne Blomster om Vinteren.
  _H. hybridus, m_ 0,2-0,4, omfatter en Mængde Former i Reglen med
  rødlilla Blomster i det tidlige Foraar. _H. niger_, (Fig. 78), Julerose,
  hvide i Slutningen af Vinteren, efter Vejret.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 103. Japanske Pæoner, let
  fyldte.]
  
  Anvendes alle først og fremmest til Afskæring og ellers paa egnede
  Pladser i Haven. _H. niger_ kan tages op til Stuekultur. De trives alle
  i let Skygge. _H. niger_ er lunefuld og befængt med Sygdomme. Skal staa
  urørt i mange Aar. _H. hybridus_ er den letteste at dyrke; dens Blomster
  skal i Vand straks og først i et koldt Værelse. Deling.
  
  _Hemerocallis citrina_, (Fig. 74), m 0,7. Citrongul, i Juli. _H. fulva
  Kwanso_ (Fig. 79), m 0,8. Orangerøde Blomster i Juli-August; _H. hybrida
  Sovereign_. Guldgul med brun Bagside, m 1,0. Smukke Planter, der dog er
  for lidet rigtblomstrende til at være udprægede Rabatplanter. De kan
  taale meget ublide Paavirkninger af enhver Art. Denne Sejlivethed bør
  dog ikke foranledige, at de altid skal pines langs et Buskads. De er
  yderlig taknemmelige for lidt god Pleje. Skal staa urørte en Del Aar.
  Deling.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 104. Pæonia albiflora,
  enkelt, en af Kelways Hybrider.]
  
  _Hepatica angulosa_ (Anemone a.) og #H. triloba#(Fig. 80), (Anemone
  Hepatica). Begge Arter er m O,15 høje. Forefindes i blaa, røde og hvide
  enkelte og fyldte Former og blomstrer i Marts og April. Den sidstnævnte
  har mere Bladfylde. En Skovbundsplante, der trives bedst i Skygge. Naar
  Jorden er næringsholdig, kan de anbragte i Kanter yde et aldeles
  pragtfuldt Syn om Foraaret; da Løvet holder sig om Vinteren, er de meget
  anvendelige. Deling og ikke for hyppig Omplantning. Lader sig drive i
  Stue.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 105. Pæonia officinalis.]
  
  _Heracleum Mantegazzianum_, (Fig. 75), Bjørneklo, m 2,O. Dekorative
  Planter med store hvidlige Blomsterskærme i August-September. Anvendes
  som Gunnera, dog at H. skal nedskæres ofte, og er maaske nærmest en
  toaarig Plante, der ved Nedskæring i Tide holdes fleraarig. Formeres
  bedst ved Frø. Trives under alle Forhold, men er taknemmelig for rigelig
  Næring og Vand i Vækstperioden.
  
  _Hesperis matronalis_, Aftenstjerne, m O,7. rødlilla Blomster i Juli.
  _H. m. nana candidissima_, en lavere hvid Form. Den stærke Vellugt er
  disse Planters bedste Egenskab; men de er lidt for beskedne for
  Rabatter, og særlig anvendelige i naturlig Plantning. Trives overalt,
  ikke mindst i Skygge. Kan flyttes med Klump, naar dette sker, inden
  Knopperne udvikles. Anvendelig til Afskæring, Deling.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 106. Pæonia Wittmanniana.]
  
  _Heucliera brizoides, m 0,3-0,5._ Blomstrer i Juli og August. _H. b.
  gracillima,_ sart rosa. _H. b. Flambeau_, mørk rød og _H. b. Pluie de
  Feu,_ ildrød. Er blandt de bedste af de mange eksisterende Former. H.
  bevarer Løvet smukt i brunlig-grønne Farver og bære her op over de fine
  Blomsterstængler. Brugbare til saa at sige alt. Kanter, Grupper,
  Rabatter, Stenhøje, Afskæring m.m. Nydelige, blandede med Spiræa
  Filipendula. Trives maaske bedst i lidt Skygge, er ellers ikke
  vanskelige, kun at de ikke naar deres fulde Skønhed før det tredje Aar.
  Deling helst i Eftersommeren.
  
  _Hypericum calycinum_ (Fig. 76), m O,4. Gule Blomster i Juli-september.
  Egentlig en Busk, men behandles som Staude. Særlig god til Grupper og
  Enartsrabatter, da den holder Løvet smukt næsten hele Aaret. Formeres
  ved Udløbere. Sol og ikke for fugtig Plads. Maa mange Steder dækkes.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 107. Phlox Arendsi.]
  
  _Iberis sempervirens grandiflora_ (Fig. 81), m O,25, kridhvide Blomster
  i Maj. Foraarsrabat, Stenhøj o.s.v. Bevarer Løvet smukt. Kan bruges som
  Udplantningsplante, d.v.s. om Efteraaret plantes paa Blomstringsstedet,
  smuk Bund for Tulipaner o.l. Let Jord og Sol. Stikning og Deling dog
  ikke for sent paa Aaret.
  
  _Incarvillea Delavayi_ (Fig. 83) og _J. grandiflora_, henholdsvis i
  Slutningen af Juni og Maj. Foraarsrabat og i Grupper, men ikke alene, da
  de helt svinde bort allerede i Juli-August. Ynder aaben, men lun Plads
  og dyb snarest let Jord. Deling og Frø.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 108. Phlox paniculata.]
  
  _Inula glandulosa_ (Fig. 82) og _l. Royleana_ (Fig. 84), m 0,35 og 0,7.
  Henholdsvis guldgule og orangegule Blomster i Juni. Den første maaske
  bedst paa Rabat, den anden til Afskæring. Skal staa frit, saa Regn
  straks tørrer bort af Blomsterne, der lider af Væde, stiller ellers
  ingen særlige Fordringer. Deling.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 109. Phlox pan. storbl.]
  
  _Iris_, Sværdlilie. Denne ældgamle Slægt af Haveplanter rummer en Del af
  vore aller smukkeste og mest villige Stauder, og den har i særlig Grad i
  de senere Aar været Genstand for Forbedring. _l. germanica_ (Fig. 85 og
  86), hvis ædeltformede Blomst og fine Farver enhver kender, bliver i
  Reglen ca. m O,7 høj og blomstrer i Juni. Blandt de bedste Krydsninger
  og Varieteter skal fremhæves _l. g. atroviolacea_, dyb violet, _Md.
  Chéreau,_ hvid med ganske lyslilla Kanter; _Mrs. Neubronner_, ren gul;
  _Queen of May_, rosa lilla; _l. g. spectabilis_, mørkeblaaviolet. Nær
  germanica staar _l. florentina (l. g. Gambetta),_ hvide med blaaligt
  Skær. Dette er den i Middelhavslandene hjemmehørende Iris, der menes at
  være Frankrigs "Fleur de Lys", Bourbonnernes "Lillie". Ligeledes
  nærstaaende er den smukke _Iris pallida_ (Fig. 87), lysblaa-violet,
  blomstrer lidt senere, og er lidt større i alle Forhold.
  
  _Iris pumila_, m O,20. Maj. Mørkeblaa. Formerne _lutea_ og _cærulea_
  henholdsvis gule og lysblaa. Disse ligner aldeles smaa _Iris g_. En
  Krydsning mellem disse og hine er de saakaldte _l. interregna_, der i
  Højde og Blomstringstid danner en Mellemform. _l. i. Halfdan_, lys
  crémegul, _Helge_, stærkgul, og _Ingeborg_, ren hvid, er blandt de
  bedste. Alle de nævnte Iris formeres ved Deling og er ualmindelig lette
  i Kultur. _l. pumila_ taaler af dem alle mest Tørke. Sivagtige Blade og
  det, at vore hjemlige Irisarter gro ved Vand, har bevirket, at mange
  tro, at Iris sætter Pris paa fugtig Jord; det forholder sig omvendt,
  saaledes at de ynde tør Jord og Sol; de skal omplantes af og til, idet
  der ellers dannes en grim Aabning midt i Planten. Hvis det gælder at
  formere stærkt, kan Rodstokken skæres i smaa Skiver og anvendes som
  Stiklinger. Det smukke Løv gør l. anvendelig til næsten alt Brug. Som
  afskaarne er de jo velkendte, som noget af det smukkeste og holdbareste,
  idet Knopperne efterhaanden springer ud; den enkelte Blomst holder ikke
  længe.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 110. Primula acaulis,
  dobbeltblomstrende.]
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport, Fig. 111. Primula denticulata
  cashmiriana.]
  
  Blandt de mange andre Irisarter nævner vi _l. lævigata (l. Kæmpferi)_
  (Fig. 89 og 88) fra Japan, m O,7. Juli, i mange Farver og baade enkelte
  og dobbelte, de sidste er de smukkeste. Holder af at staa fugtigt, men
  kan ogsaa trives i al god Jord, naar de bare faa ofte daglig Vanding og
  fuld Sol. Knoldene importeres fra Japan. Formering ved Deling. De skal
  helst staa adskillige Aar paa samme Plads.
  
  _Iris orientalis gigantea (l. ochroleuca g.)_, m 1,2. Lysgule Blomster i
  Juli. Fordringsløs Plante, der skønt ikke rigtblomstrende dog er smuk,
  og da alle Iris i Reglen er forbi, er dens Blomster velkomne. Deling.
  Skal staa urørt en Del Aar.
  
  _l. sibirica orientalis_, m O,6. Blaa Blomster i Juni. I. s. o. Snow
  Queen er en udmærket hvid Varietet. Trives bedst paa fugtig, moseagtig
  Jord. Skal staa urørt længe.
  
  _Kniphofia (Tritoma),_ (Fig. 90). Englændernes Red Hot Poker Plante,
  ofte kaldet "Raketblomst". _K. Uvaria_ (M. 1,O) Rød-gule Blomster i
  Aug.-Sept. og _K. hybrida Express,_ m O,7, _quartiniana_ meget høj (Fig.
  91). I Blomst allerede i Juni. Anvendes som Solitærplante i Rabatter og
  Grupper. Disse karakteristiske Planter er altid af stor Effekt, men
  passer bedst til at staa sammen med lavere Stauder, saaledes at deres
  Habitus ikke skjules. De er næsten haardføre, naar de vokse paa let
  Jord, og dækkes med et godt Dækkemateriale. Formeres ved Deling, men
  naar først den fulde Udvikling andet eller tredje Aar. Fordrer god
  Næring, dyb Jord og Vanding.
  
  [Illustration: Fig. 112. Primula Sieboldii.]
  
  _Lathyrus latifoliu White Pearl_ (Fladbælg), 1,5 eller mere. Hvide
  Ærteblomster, næsten uden Vellugt i Juli-September. Anvendes til
  Spalier, og ad Træer, paa Balustrer, eller hvor der ellers er Plads for
  en klatrende Staude. Den, der paa denne Plante kunde overføre de
  etaarige L.s Duft og Farve, vilde let blive Millionær. Stikling og solet
  Plads eller Halvskygge.
  
  _Lavandula vera_, Lavendel, m O,5. Som Kantplante kendt smuk Staude, i
  Blomst i Juli. Efter Blomstringen nedskæres Planterne temmelig dybt,
  omplantes med 5 à 6 Aars Mellemrum. Deling. Kan ogsaa anvendes som
  Rabatstaude mange Planter sammen. De hvide Sommerfugle spiller altid
  smukt over Blomsterne. Foretrækker let Jord og Sol.
  
  _Leontopodium alpinum, Edelweiss_ (Fig. 92), m O,05. Hvide Blomster
  Juni-september. Ser i Have ikke ud, som det var værd at vove Livet for
  den. Formentlig kønne paa sit Hjemsted. Frø, Deling vanskelig. Sol og
  mager Jord.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 113. Pyrethrum roseum, fyldt
  Varietet.]
  
  _Leucantheum_, se _Chrysanthemum_.
  
  _Liatris elegans_ (Fig. 93) m O,5. Rosa-lilla Blomster i Juli-Oktober.
  Anvendes til Rabat og i naturlig Plantning, ynder fugtig Jord. Forsigtig
  Deling.
  
  _Ligularia macrophylla (Senecio Ledebourii_) (Fig. 94), m 2,O. Gul.
  August. Imponerende Plante til Rabat, men navnlig mere fritstillet saa
  de smukke Graablaa "Kaalblade" komme til deres Ret. Fordrer fugtig Plads
  eller megen Vanding, skal staa urørt adskillige Aar.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 114. Pyrethrum roseum, fyldt
  Varietet.]
  
  _Lilium candidum_. Hvid Lilje, "Madonnalillie", m 1,O. Hvid. Juli. En af
  Havens ældste, fornemste Indvaanere. Sammen med Roser og Nelliker og
  nogle ganske faa andre danner den Havens Aristokrati; alle de andre
  Planter er Parvenner ved Siden af Lilierne. Den hvide Lilje har et let
  ecclesiastisk Skær, der næsten fremkalder en Følelse af Ærbødighed.
  Fortrinlig paa Gravsteder foran mørke Taks og iøvrigt i Grupper og
  Rabatter. Bliver som alle Lilier let nøgen forneden. Som alle Lilier
  maaske L. tigrinum undtagen, er den lidt lunefuld og vil enkelte Steder
  uden paaviselig Grund ikke makke ret. Skal staa urørt længe og helst i
  Læ og Sol. Deling af gamle Klumper som vist (Fig. 26 og 27). _L.
  croceum_, m O,6. Safranfarvet, Juni-Juli. _L. testaceum_ (Fig. 95).
  Isabellafarvet, m 1,2. Juli. En af de smukkeste, _L. tigrinum
  splendens_, m O,6. Orange Blomster i August, smuk og mindre kælen end
  andre Lilier, blomstrer for Eksempel umiddelbart efter en Flytning.
  Iøvrigt forholde de nævnte sig som L. candidum. Lilier trives modsat f.
  Eks. Iris bedst i gamle Haver og naa her ofte uden særlig Kultur en
  pragtfuld Udvikling.
  
  [Illustration: Fig. 115. Pyrethrum. Empress Queen.]
  
  _Linum_ (Hør) _perenne Lewisii_, m O,4. Blaa. Juli-August. Smuk i Rabat
  og i Mængder sammen. Formeres bedst af Frø og skal have Sol.
  
  [Illustration: Fig. 116. Pyrethrum, enkelt Var.]
  
  _Lithospernum prostatum Heavenly Blue_, m O,05. Klar blaa. Maj-Juni. Kun
  for Stenbede eller Stenhøj. Forsigtig Deling og maaske Stikning. Ikke
  rigtblomstrende, men meget smuk.
  
  _Lupinus polyphyllus_ (Fig. 96), m 1,0. Blaa. Juni. Remonterende.
  
  _L. p. albus_, hvid Varietet og _L. p. Moerheimii_ (Fig. 97), lavere,
  rosa med hvidt. Lupiner bruges til enhver Staudeanvendelse som deres
  betydelige Størrelse tillader, ualmindelig taknemmelige og haardføre,
  taaler baade Skygge og Tørke. Formeres ved Deling.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 117. Romneya Coulteri.]
  
  _Lychnis chalcedonica flore pleno_, "Brændende Kærlighed", m 0,8.Højrød.
  Juli. Rabat. Gruppe og Udplantning, da de kan flyttes med Klump.
  Fordringsløs. Deling.
  
  _L. Haageana_, m O,3. Mest højrøde store Blomster. Rabat. Sneglene
  skader dem, naar de staa skygget eller fugtigt. Deling.
  
  _L. Viscaria splendens_. Tjærenellike, m O,35. Magentarøde Blomster i
  Juni, til lave Rabatplanter, til Kant og Udplantning, kan flyttes i
  Blomst. Deling, fordringsløs.
  
  _Lysimachia Nummularia_. Pengebladet Fredløs. Krybende med gule Blomster
  i Maj-Juli. Lidt ukrudtagtig, men i mange Tilfælde anvendelig til at
  dække Jorden med, navnlig ved naturlig Plantning. Trives overalt.
  Blomstrer paa de overvintrede Stængler.
  
  _L. punctata_ opretstaaende, m O,6. Gule Blomster Juni-Juli for skyggede
  Rabatter og naturlig Plantning, ynder Fugtighed, ellers fordringsløs.
  Begge Arter deles.
  
  _Malva moschata_, Moskus-katost, m O,5. Rosa Blomster Juli-September.
  Smuk sammen med den hvide Form, _M. m. alba_ i Rabat. Ynder let Jord.
  Toaarige Tilbøjeligheder, maa derfor nedskæres i Tide. Formeres bedst af
  Frø.
  
  _Megasea_, se Saxifraga.
  
  _Miscanthus japonicus zebrinus_ (Eulalia j.z.), m 2,5. Blomsten uden
  Betydning. Sirgræs med lyse Tværstriber, Solitærplante. Kun smuk, naar
  Læ og megen Næring gør den frodig.
  
  _Monarda didyma Cambridge Scarlet_ (Fig. 98), m O,5. Rød Juli-August.
  Rabat og paa Grund af Villighed naturlig Plantning. Kan flyttes i Knop,
  bliver smukkest i Solen.
  
  _Montbretia_, se Tritonia.
  
  _Myosotis alpestris_ og _palustris_, Forglemmigej, henholdsvis m O,15 og
  O,30. Blaa Blomster i Maj. Til Afskæring, Udplantning og M. palustris
  ogsaa for naturlig Plantning paa fugtige Steder. Toaarig Tilbøjelighed,
  særlig hos M. alpestris. Deling og Frø.
  
  _Narcissus_, navnlig de gule Paaskelilier kan anvendes til
  Masseplantning. De mange fine Sorter danner et særligt taknemmeligt
  Objekt for Plantesamleren. Egner sig ogsaa til Rabat, men altid en Del
  sammen.
  
  _Nuphar Inteum_, gul Aakande. og _Nymphæa alba_ (Fig. 25), hvid
  Nøkkerose, kan foruden i Damme godt dyrkes i smaa Bassiner, eller endog
  i Baljer, Egner sig; dog mest til naturlig Plantning. Deling af
  Rodstokken. Nøkkeroserne findes i mangefarvede og rigtblomstrende
  Varieteter.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport Fig. 118. Saxifraga umbrosa.]
  
  _Oenothera_, Natlys. _O. glabra,_ m 0,3 Juli-September. Stærk-gule
  Blomster og brunligt Løv. _O. glattea Fraseri_ (Fig. 99), m O,5.
  Lysegule Blomster og brune Knopper. Juni-september. _O. missouriensis_.
  Krybende, meget store lysgule Blomster. Juli-September. De nævnte
  Natlysarter er alsidig anvendelige Stauder, den sidste navnlig til
  Stenbede o.l. Trives under alle almindelige Forhold, dog at O.
  missouriensis er udpræget Solplante. Deling, der for den sidstes
  Vedkommende ofte bedst erstattes med Frøformering. O. g. Fraseri kan
  flyttes i Knop.
  
  _Onoclea Struthiopteris,_ se _Struthiopteris germanica._
  
  _Opuntia_. Figenkaktus fra Amerika, der har vist sig nogenlunde haardfør
  her i Landet. Trives kun paa de aller tørreste, solbagte Skrænter. Arten
  _O. Ratinesquei_, gul, skal være en af de mest haardføre; mere
  ejendommelige end kønne i en dansk Have.
  
  _Ornithogalum nutans_, nikkende Fuglemælk, m O,5. Graa-hvide Blomster i
  Maj. (Anvendes som vist paa Billedet, Fig. 21). Deling.
  
  _Osmunda regalis_, Kongebregne, m 1,O. Anvendes, naar der findes god,
  let Jord under let Skygge og navnlig Læ, og paa Nordsiden af større
  Stenpartier. Deling.
  
  [Illustration: Fig. 120. Scolopendrium vulgare undulatum.]
  
  _Pæonia,_ Pæon.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 121. Senecia Clivorum.]
  
  _P. albiflora_ (chinensis), (Fig. 101, 102, 103 og 104), m 1,O.
  Maj-Juni. Af den aarlig øgede Vrimmel af Sorter kan fremhæves: _Duchesse
  de Nemours_, gullighvid, og _Mme Clarles Lévéque,_ rosa. I de senere Aar
  er de enkelte Varieteter af japansk og europæisk Oprindelse trængt
  stærkt i Forgrunden _P. officinalis_ (Fig. 105), Bonderose, ligner de
  forrige, men tungere, Mørkrosa. Formen _alba plena_ er hvid med
  sartrosa. _P. tennifolia,_ m 0,4-5. karmin, enkeltblomstrende, i Maj.
  _P. t. rosea_ er smuk lysrosa. _P. Wittmanniana_ (Fig. 106), enkelt,
  hvidgul, m O,7. Efter Blomstringen danner det holdbare mørke Løv stadig
  en smuk Kontrast til det lyse Græs. Alle Pæoner formeres ved Deling i
  August-September og skal staa urørte i mange Aar. De er ikke vanskelige
  med Hensyn til Jordbund eller Skyggeforhold, men kræver megen Næring.
  Opbindingen erstattes ved, at der sættes korte, stærke Ris om Planterne.
  
  _Papaver nudicaule_, grønlandsk Valmue, m 0,25. Hvide, gule eller orange
  Blomster i Maj. Hører hjemme paa Foraarsrabatter eller Stenbedet.
  Formering ved Frø. Saar ofte sig selv. (Fig. 100). Tilbøjelighed til
  Toaarighed. _P. orientale_, m 0,5-1,0, Juni-Juli. Af de mange Varieteter
  kan fremhæves: _Goliath_, stor, blodrød; _Lady Roscoe_, ganske sart
  laksrosa; _Mrs. Perry_, lys orange; Rabat, Gruppe, men helst sammen med
  sensommerblomstrende Planter. Trives overalt; afskæres i Knop. Saa snart
  man har nydt Skuet af de dekorative Frøkapsler, bør Planten skæres af
  til Roden, danner da i det sildige Efteraar kønne, friskgrønne Tuer.
  Deling og Rodstiklinger.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 122. Senecio Veithianus.]
  
  _Pentstemon_. Denne Slægts smukkeste Arter er desværre ikke haardføre i
  Danmark, der mangler dog ikke meget. _P. barbatus_ (Chelone b.) er dog
  absolut haardfør, m 1,0. Skarlagenrød, Juli-September. En efter deres
  Højde fremskudt Plads i Rabatten. Smuk sammen med Veronica longifolia.
  Opbinding desværre ofte nødvendig, maa bestaa af lette Kviste eller smaa
  Stokke, der ikke sættes mere end m 0,2 opad Stilkene. Deling og Udsæd.
  Gran-eller Løvdække. Er først fuldt udviklede andet Aar.
  
  _Phlox_. Slægten falder naturligt i to Dele, de lave foraarsblomstrende
  og de høje sommerblomstrende. Af første Gruppe kan nævnes _P. amoena_,
  magenta rosa, pudedannende, Maj; _P. subulata nivalis Lenzschnee_, m
  0,2, hvid, Maj; _P. s. setacea, G. F. Wilson_, m 0,2, lysblaa, Maj; _P.
  divaricata canadensis Laphami_, m 0,3, Maj, lysblaa, længeblomstrende.
  Anvendes som Foraarsrabattens bedste Pryd og ogsaa til Udplantning, da
  de taaler at flyttes. Kan drives i Potte. Den sidste ogsaa til
  Afskæring. Fri, solet Plads uden Vinterfugtighed. Deling eller Stikning.
  
  Som en Mellemting, baade i Højde og Blomstringstid, mellem disse og de
  høje Phlox, findes nogle Grupper af Krydsninger, hvoraf nævnes _P.
  suffruticosa_, røde og hvide Varieteter, m 0,4, i Juni, samt en Serie
  tyske Nytiltrækninger kaldet _Phlox
  
  Arendsii_ (Fig. 107), der er Krydsninger mellem de lave og høje Phlox,
  der er værdifulde paa Grund af den tidlige Blomstring.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 123. Spiræa camtschalica]
  
  _Phlox paniculata_ (decussata) (Fig. 108 og 109). Denne Plante har
  Varieteter saa pragtfulde, at man i Virkeligheden er ganske uforstaaende
  overfor, at en saadan Plante har kunnet tilsidesættes, for Hamp, Majs,
  Ricinus og hvad andet Kram Folk fylder deres Haver med. Skønt Kulturen
  er den simplest mulige, ser man næsten aldrig velbehandlede P. Den
  to-eller treaarige Omplantning, der er nødvendig, forsømmes næsten
  altid. Nedenfor skal nævnes en Række af de aller bedste Varieteter.
  Deres Højde varierer fra m O,5-1,2 og Blomstringstiden er med
  Variationer Juli-August eller August-September. _Antonin Merciè/i>,
  lilla med hvid Midte; _Dr. Königshöfer_, stærk rød; _Elisabeth
  Campbell,_ rosa med hvidt; _Frau Anton Buchner_, hvid; _Gefion_, lav,
  sartrosa; _General van Heutz_, rød med hvidt; _Le Mahdi_, smuk lilla, om
  Aftenen violet; _Loki_, laksrød; _Mme Paul Dutrie_, ganske hvidlig rosa;
  _Rijnstroom_, rosa: _Wanadis_, lys violet med hvidt Øje.
  
  Anvendelsen af disse Phlox er omtalt foran, her skal kun tilføjes, at de
  egner sig udmærket til Udplantning og at man, hvor de fornødne
  gartneriske Hjælpemidler er til Stede, kan stikke unge Skud i Marts
  eller April og beholde dem i Potte for derpaa med de lave, brede af en
  Stængel bestaaende Planter, at danne en ualmindelig Gruppetilplantning.
  Kulturen af Phlox kræver dyb, næringsholdig Jord og megen Vanding, men
  fremfor alt hyppige Omplantninger; ellers stiller de ingen større Krav.
  Ved en Knibning i Juni kan Floren forlænges betydeligt. Deling eller
  Stikning.
  
  _Physalis Alkekengi_ og _Franchettii_, Jødekirsebær, henholdsvis m O,5
  og 1,O. Orangerøde Bærhy1stre i September til Frost. Trives overalt og
  anvendes særlig til Afskæring. Tørres.
  
  _Physostegia virginiana alba_ (Dracocephalum v.a.), m 1,O. Hvid.
  Juli-August. Taknemmelig Staude til Rabat, mange samlede. Ingen særlige
  Fordringer. Deling.
  
  _Platycodon grandiflorum_ (Campanula g., Wahlenbergia g.), m O,5. Blaa.
  Juli-August. Rabatter, Stenbede o.s.v. Ingen særlige Fordringer.
  Forsigtig Deling i April.
  
  _Polypodium vulgare_. Alm. Engelsød Bregne, m O,25. Delte Blade.
  Nordsiden af Stenhøje, Stendiger. Helst Skygge. Deling.
  
  [Illustration: Kgl. danske Haveselskab Fig. 121. Spiræa lobata vennsta.]
  
  _Potentilla atrosanguinea Gibson's Scarlet_, krybende, m O,6, højrøde
  Blomster i Juli-August og _P. nepalensis Wilmottiæ_, m O,3, krybende,
  rosa Blomster, Juli. Potentil er af god Familie, Rosaceernes, men
  opfører sig daarligt, idet de ligger og flyder omkring paa en uskøn
  Maade. De enkelte, ikke særlig talrige Blomster, er imidlertid særlig i
  Krydsningerne _P. hybrida_ af en Farve saa dejlig, at det berettiger
  dens Plads i Haven. Ynder en varm Plads. Deling.
  
  _Primula_. Af den artsrige Kodriverslægt skal fremhæves: _P. Autriculu,_
  Aurikel, m O,1, i en ejendommelig Skala af Farvenuancer, der minder om
  ægte persiske Tæppers fine Farver. April-Maj; _P. acaulis_ (Fig. 110)
  (vulgaris), m O,1-O,15, alle Farver undtagen ren rødt og blaat, enkelte
  og fyldte Blomster April-Maj.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 125. Stachys grandiflora.]
  
  _P. denticulata cashmiriana_ (Fig. 111), m O,3, lilla, Maj;
  _P.japonica_, m O,3, April-Maj, hvide til purpur Nuancer; _P.
  pulverulenta_, ligner japonica, sildig, brunligrød og kælen, ligesom
  gulligt Pulver paa Stænglerne; _P. Sieboldii_ (Fig. 112), m O,25 hvide,
  lilla og violette Toner, Maj-Juni. Se i øvrigt "Vand-og Stenhøjsplanter.
  Kbhvn. 1917.
  
  Medens næsten alle Foraarets lave pudedannede Stauder elsker fri og
  solet Beliggenhed, har Primulaerne Tilbøjelighed for det halvskyggede,
  lidt indelukkede og danner derved for Haver med saadan Karakter en
  Erstatning for hine Planter. Deres Anvendelse er foruden Kanter og
  Rabatter ogsaa for nogles Vedkommende (P. Sieboldii og acaulis)
  Udplantning; disse sidste kan tages op og drives. Til naturlig
  Masseplantning egner den almindelige Haveprimula, almindeligvis, men
  mindre korrekt kaldes _Primula veris_, sig bedst. Formering ved Deling
  og Frø, der giver de kraftigste Planter, men naturligvis ikke ægte
  Sorter. De fyldte sætter ikke Frø. Naar Auriklerne "kryber op", skal de
  hyppes med god Jord. Tørke og Sol taaler næsten ingen Primula undtagen
  de almindeligste Haveprimula.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 126. Statice latifolia.]
  
  _Pulsatilla vulgaris_. Anemone Pulsatilla, m. O,2. Lyslilla. Maj.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 127. Thalictrum.]
  
  _Pyrethrum roseum_ (Fig. 113 og 114, 115 og 116), m O,5. Hovedflor i
  Juni, men remonterer i September, naar de nedskæres i Tide. Hvide, rosa
  og røde, enkelte og fyldte Blomster i et ligefrem haabløst stort
  Sortiment, hvoraf ingen særlig nævnes, da de bedste i Virkeligheden ikke
  er stort bedre end de øvrige, P. egner sig mindre godt til Rabatplante
  sammen med andre, men paa Grund af Remontering og smukt Lov er de
  udmærkede til smalle Enartsrabatter og til Gruppe, men først og fremmest
  er de Snitblomster. Sneglene er slemme ved dem i Skygge, ellers er de
  ikke vanskelige. Deling efter første Hovedflor, altsaa i Juni-Juli;
  Omplantning om Vinteren taaler de ikke godt. Kan staa adskillige Aar
  uden Omplantning.
  
  _Pyrethrum uliginosum_, se Chrysanthemum u.
  
  _Ranunculus aconitifolius flore pleno_, m O,5. Hvide Pomponblomster i
  Maj-Juni. Afskæring og fugtige Rabatter. Deling.
  
  [Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 128. Trillium grandiflorum.]
  
  _Ranunculus amplexicaulis_, m O,25, hvid. Juni, Stenbede og lignende
  Steder. Deling. Taaler Halvskygge.
  
  _Romneya Coulteri_ (Fig. 117), m O,8. Duftende, hvide, store Blomster,
  Juli. Rabat. Fordrer lun og solet, ret tør Plads, helst en Sydskraaning
  og Vinterdække. Rodstiklinger. (Se Fig. 32).
  
  _Rudbeckia laciniata flore pleno Golden Glow_ m 2,O. Gule
  August-September. For store Rabatter, Grupper i store Anlæg eller
  naturlig Plantning. Vokser som Ukrudt, men skal have Solflimmer over
  Blomsterne, for at Farven kan komme frem. Opbindes til stærke
  Granrafter. _R. speciosa_ (Newmanni) m O,6, gul. Juli-oktober.
  
  _Rudbeckia purpurca_, se Echinacea p.
  
  _Salvia silvestris_, m 1,O. Lilla. Juli-August. Rabatstaude og naturlig
  Plantning i Halvskygge. Mange samlede. Deling.
  
  _Santolina Chamæcyparissus_, m O,4. Fine, graa, duftende Blade, danner
  en rund Busk, der kan klippes, men som ofte fryser ned. Rabat med
  graabladede Ting: tørt udseende Rabat eller naturlig Plantning. Deling.
  Anvendes til Udplantning.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 129 Trollius hybridus]
  
  _Saponaria officinalis flore pleno_. Sæbeurt, m O,7. Rosa. Juli-August.
  Lidt for beskeden til Rabat, til Gengæld uovertruffen til naturlig
  Plantning, hvor den selv paa meget tørre Steder trives og breder sig.
  Deling.
  
  [Illustration: Fig. 130. Trollius, forskl. Var., øverst Goldquelle.]
  
  _Saxifraga, Stenbræk._ Af denne artsrige Slægt (ca. 200 Arter) skal
  nævnes: _S. cæspitosa_, almindelig udbredt, robust Pudeplante, hvide
  Blomster i Juni; _S. exarata pulchella_, større, hvide Blomster; _S.
  granulata flore pleno_, m O,25, hvide Blomster; _S. hypnoides purpurea_
  røde Blomster paa lave Puder i Juni; _S. muscoides Rhei kermesina_,
  større, røde Blomster; _S. umbrosa_ (Fig. 118), Porcelainsblomst,
  kedelig, men utrolig modstandsdygtig overfor alle Paavirkninger, deraf
  Englændernes lidt ironiske Navn "London Pride". Se iøvrigt "Vand-og
  Stenhøjsplanter. Kbhvn. 1917.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 131. Tulipa,
  Papegøjevarieteter.]
  
  Saxifraga hører saa at sige alle hjemme paa Stenbede og i
  Foraarsrabatter, og der kan af de mere villige Arter som S. hypnoides
  purpurea o. a. dannes naturlige Plantninger, som af faa andre Planter.
  Deling.
  
  _Scabiosa caucasica_ (Fig. 119), m O,8. Lilla. Juli-September. Rabat og
  Afskæring. Det er særlig den enkelte Blomsts store Skønhed, der gør
  denne Staude til en af de mest yndede; til samlet Virkning egner den sig
  mindre godt. Deling i April og solet Plads.
  
  [Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 132. Verbaseum Olympienin.]
  
  _Scabiosa tatarica_, se Cephalaria t.
  
  _Scolopendrium_ vulgare (Fig. 120). Hjortetungebregne, m 0.30. Den
  oprindelige Form er kønnere, end den med bølgede Blade benævnte, _S. v.
  undulatum_. Skyggede Pladser paa Nordsiden af Stenhøje, Stendiger og
  andre Steder. Deling.
  
  _Sedum_, Stenurt. _S. spectabile atropurpureum_, m O,4. Mørkrosa
  Blomster i August-September; _S. spurium splendens_, krybende, stærk
  røde Blomster i Juli-September. S. spectabile til tør udseende Rabat,
  ogsaa til Grupper, idet de lyse Knopper gør Planten næsten lige saa køn
  i Forsommeren, som under Blomstringen. Egner sig i høj Grad til
  Udplantning, da de absolut ikke lider af Flytninger. S. spurium egner
  sig til at erstatte Græsvækst paa tørre Steder og er maaske den mest
  tørketaalende Plante i Kultur. Anvendelsen følger af dette Forhold, se
  iøvrigt "Vand-og Stenhøjsplanter". Kbhvn. 1917.
  
  [Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 133. Viola cornuta]
  
  _Senecio Clivorum_ (Fig. 121), m 1,2. Orangegule, meget smukke, store
  Blade. August.
  
  _S. Ledebourii_, se Ligularia macrophylla.
  
  _S. Veithianus_ (Fig. 122), m 1,20. Gule. August. Under visse Forhold
  Rabat, men navnlig Bredder af en Bæk eller Dam. Disse imponerende
  Stauder trives bedst i fugtig Jord og har ogsaa Præg af et fugtigt
  Hjemland. Rigelig Næring. Deling.
  
  [Illustration: Fig. 131. Viola cornuta.]
  
  _Solidago_, Gyldenris. _S. aspera_, m 1,O, August-September, gul; _S.
  Shortii_, m 1,5, September-Oktober, gul; _S. Virgaurea cambrica_ (S.
  Virgaurea nana), m O,5, gul, August. S. egner sig for store Rabatter og
  i ualmindelig Grad for naturlig Plantning, idet de breder sig og trives
  uden Pleje. Smukkest i Solen. Deling.
  
  _Spiræa Aruncus_, m 1,5. Crêmehvide Blomster, Juni-Juli; _S.
  camtschatica_ (Fig. 123) (S. gigantea) m 2,O. hvid, Juli-September; _S.
  Filipendula flore pleno_, m O,3, hvid. Juni-Juli; _S. lobata vemista_
  (Fig. 124), rød. Juli-August; _S. Ulmaria_, m 1,O, crémhvid, Juni. De
  kan alle anvendes som Rabatplante og til Grupper, men med den
  Begrænsning, at kun S. Aruncus og S. Filipendula taaler Tørke; de øvrige
  ynder i saa høj Grad Fugtighed. at de bedst trives ved en Vandbred; her
  egner de sig i allerhøjeste Grad til naturlig Plantning. Kulturen er
  iøvrigt fordringsløs. Deling.
  
  _Stachys grandiflora_ (Fig. 125), (Betonia gr.), m O,4. Rødviolette
  Blomster i Juli-August. Rabat. Deling. Solet Plads.
  
  _Statice latifolia_ (Fig. 126), m O,5. Juli-September. Lys violette
  Blomster i tørt Udseende. Rabatplante og store Stenbede; de afskaarne
  Blomster tørres som Echinops. Deling i Foraaret.
  
  _Struthiopteris germanica_ (Onoclea S.), Strudsvingebregne, m O,8. Mere
  end andre Bregner anvendelig i den formelle Have. Kræver god, dyb Jord,
  men fremfor alt Læ. Smuk til Grupper iblandet med Lilier eller Darwin
  Tulipaner. Taaler fuld Sol. Dersom Forholdene er gode, visner den sent,
  d.v.s. først i September, ellers tidligere. Deling.
  
  _Thalictrum_ (Fig. 127), _T. dipterocarpum_, m 1,O. Mørklilla Blomster.
  Juli-August. Smukke Rabatstauder. Deling. Trives i god ikke for tør
  Jord.
  
  _Trillium grandiflorum_ (Fig. 128), m O,25. Hvide Blomster. Maj. Kultur
  og Anvendelse som Erythronium og Cypripedium.
  
  _Tritoma_, se Kniphofia.
  
  _Tritonia crocosmæflora_ (Montbretia c.), m O,75. Gule, orange og røde i
  September. Behandles ofte som Gladiolus og overvintres i Kælder, dog kan
  de udmærket overvintre ude, naar Jordbunden ikke er for vaad og naar de
  dækkes. Rabat, Gruppe og store Kanter; fortrinlig til Afskæring. Deling.
  Der findes mange smukke, storblomstrede Navnesorter, som dog er mere
  kælne end Stamformen.
  
  _Trollius hybridus_, Engblomme (Fig. 129). Dersom man skulde nævne en
  Staude, der i særlig Grad repræsenterede "Forbedringen", skulde det være
  Trollius. Den er nemlig bleven sig selv lig, har bevaret al sin
  naturlige Ynde under sin nye Pragtskikkelse, som en af de mest
  imponerende foraarsblomstrende Stauder. _T. h. Goldquelle_ (Fig. 130), m
  0,4, gul, Maj-Juni og _Orange Globe_, orange Blomster, kan nævnes som to
  af de bedste. Fugtige Rabatter. Bredder af en Dam med let Skygge er de
  bedste Pladser for T. Deling. Kan staa længe urørt. Kan flyttes i Knop,
  derfor egnet til Gruppe. Taaler god tør Jord, naar Rederne er dækket med
  et isolerende Lag gammel Gødning, og der ellers sørges for Vanding i
  tørre Perioder.
  
  _Tulipa_, Tulipan. Her skal kun nævnes l Darwintulipaner, høje, sildige
  og Papegøjetulipaner (Fig. 131), lidt tidligere og lidt lavere. Begge
  egner sig til at live op i en Rabat, eller Gruppe af sommer-og
  efteraarsblomstrende Stauder.
  
  _Veratrum nigrum_, Foldblad, m O,8. Sortpurpur Blomster i August.
  Bladene er ejendommeligt foldede. Egner sig til mindre Solitærplante,
  eller til store Stenpartier. Liebhaverplante. Deling. Skal staa mange
  Aar urørt.
  
  _Verbascum olympicum_, (Fig. 132), Kongelys, m 1,2. Gul. Juni-Juli.
  Solitær-og Gruppeplante, ogsaa i Rabat og naturlig Plantning, dog altid
  fritstillet. Ynder let Jord og Sol. Nedskæring i Tide, ellers ofte kun
  to-aarig. Frø og Deling.
  
  _Verbascum phoeniccum_, m O,4. Forskellige lilla og violette Toner.
  Juni. Anvendes mange samlede i Rabat, men navnlig i naturlig Plantning.
  Taaler Skygge. Formeres bedst af Frø. Stærk toaarig Tilbøjelighed.
  
  _Veronica longifolia_, Ærepris, m O,8. Blaa. Juni-Juli. En af de
  taknemmeligste og mest yndefulde Stauder, der findes. Anvendelig til
  ethvert Brug, ikke mindst til naturlig Plantning i Mængder. _V.
  sabsessilis_ (V. Hendersonii), m O,6. Dybblaa Blomster. Juli-September.
  Mere pragtfuld, men ikke saa smuk, som den forrige; bedst egnet for
  Rabat. Deling; ikke Vinterfugtighed. De lave Sorter se "Vand-og
  Stenhøjsplanter", Kbhvn. 1917.
  
  _Vinca major_ og _minor_. Stor og liden Singrøn, krybende, blaa.
  April-Maj. Disse stedsegrønne Planter anvendes som Erstatning for Græs i
  Skygge og som Kanter langs Alléer, eller andre Steder, hvor intet andet
  kan gro. Deling.
  
  _Viola cornuta_ (Fig. 133 og 134), m O,2. I Blomst hele Sommeren. Blandt
  de bedste kan nævnes: _Alpha_, mørkblaa; _G. Wermig_, smaablomstret
  blaa: _Ardvell Gem,_ gul; _Sylvia Creme_, hvid; _Kitty Bell_ lys lilla.
  V. e. skal omplantes ofte, helst hvert Aar. Egner sig særlig til
  Gruppe-og til Udplantningsplante, som Bund for højere Planter, som
  Tulipan eller Montbretia o.s.v. Deling og Stiklinger. Sol.
  
  _Viola gracilis_ Dyb violet. pudedannende for Stenbede og
  Foraarsrabatter, ynder Sol og veldrænet Jord. Deling eller Stikning.
  
  _Viola odorata_, alm. Martsviol. Uden Virkning i Mængde, undtagen gennem
  sin Duft; nydelig, naar den titter frem under Hække og ellers optræder
  som Ukrudt. Formeres ved Udløbere.
  
  _Wahlenbergia grandiflora_, se Platycodon g.
  _Yucca filamentosa_, m 1,O. Hvide. August. Egentlig en Busk, men paa
  Grund af sin Karakter særlig velegnet til at pryde Stenbede og
  Stenpartier, ogsaa til Gruppe, men altid fritstillet, saa de
  karakteristiske Blade kommer til deres Ret. Skal staa i Sol og paa tør
  Plads og kan staa en lang Aarrække urørt. Deling.
  
  
  
  
  
  
  
  
  
license: *** START: FULL LICENSE ***
  
  THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE
  PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK
  
  To protect the Project Gutenberg-tm mission of promoting the free
  distribution of electronic works, by using or distributing this work
  (or any other work associated in any way with the phrase "Project
  Gutenberg"), you agree to comply with all the terms of the Full Project
  Gutenberg-tm License available with this file or online at
    www.gutenberg.org/license.
  
  
  Section 1.  General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg-tm
  electronic works
  
  1.A.  By reading or using any part of this Project Gutenberg-tm
  electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to
  and accept all the terms of this license and intellectual property
  (trademark/copyright) agreement.  If you do not agree to abide by all
  the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy
  all copies of Project Gutenberg-tm electronic works in your possession.
  If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project
  Gutenberg-tm electronic work and you do not agree to be bound by the
  terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or
  entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.
  
  1.B.  "Project Gutenberg" is a registered trademark.  It may only be
  used on or associated in any way with an electronic work by people who
  agree to be bound by the terms of this agreement.  There are a few
  things that you can do with most Project Gutenberg-tm electronic works
  even without complying with the full terms of this agreement.  See
  paragraph 1.C below.  There are a lot of things you can do with Project
  Gutenberg-tm electronic works if you follow the terms of this agreement
  and help preserve free future access to Project Gutenberg-tm electronic
  works.  See paragraph 1.E below.
  
  1.C.  The Project Gutenberg Literary Archive Foundation ("the Foundation"
  or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project
  Gutenberg-tm electronic works.  Nearly all the individual works in the
  collection are in the public domain in the United States.  If an
  individual work is in the public domain in the United States and you are
  located in the United States, we do not claim a right to prevent you from
  copying, distributing, performing, displaying or creating derivative
  works based on the work as long as all references to Project Gutenberg
  are removed.  Of course, we hope that you will support the Project
  Gutenberg-tm mission of promoting free access to electronic works by
  freely sharing Project Gutenberg-tm works in compliance with the terms of
  this agreement for keeping the Project Gutenberg-tm name associated with
  the work.  You can easily comply with the terms of this agreement by
  keeping this work in the same format with its attached full Project
  Gutenberg-tm License when you share it without charge with others.
  
  1.D.  The copyright laws of the place where you are located also govern
  what you can do with this work.  Copyright laws in most countries are in
  a constant state of change.  If you are outside the United States, check
  the laws of your country in addition to the terms of this agreement
  before downloading, copying, displaying, performing, distributing or
  creating derivative works based on this work or any other Project
  Gutenberg-tm work.  The Foundation makes no representations concerning
  the copyright status of any work in any country outside the United
  States.
  
  1.E.  Unless you have removed all references to Project Gutenberg:
  
  1.E.1.  The following sentence, with active links to, or other immediate
  access to, the full Project Gutenberg-tm License must appear prominently
  whenever any copy of a Project Gutenberg-tm work (any work on which the
  phrase "Project Gutenberg" appears, or with which the phrase "Project
  Gutenberg" is associated) is accessed, displayed, performed, viewed,
  copied or distributed:
  
  This eBook is for the use of anyone anywhere at no cost and with
  almost no restrictions whatsoever.  You may copy it, give it away or
  re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included
  with this eBook or online at www.gutenberg.org
  
  1.E.2.  If an individual Project Gutenberg-tm electronic work is derived
  from the public domain (does not contain a notice indicating that it is
  posted with permission of the copyright holder), the work can be copied
  and distributed to anyone in the United States without paying any fees
  or charges.  If you are redistributing or providing access to a work
  with the phrase "Project Gutenberg" associated with or appearing on the
  work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1
  through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the
  Project Gutenberg-tm trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or
  1.E.9.
  
  1.E.3.  If an individual Project Gutenberg-tm electronic work is posted
  with the permission of the copyright holder, your use and distribution
  must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional
  terms imposed by the copyright holder.  Additional terms will be linked
  to the Project Gutenberg-tm License for all works posted with the
  permission of the copyright holder found at the beginning of this work.
  
  1.E.4.  Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg-tm
  License terms from this work, or any files containing a part of this
  work or any other work associated with Project Gutenberg-tm.
  
  1.E.5.  Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this
  electronic work, or any part of this electronic work, without
  prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with
  active links or immediate access to the full terms of the Project
  Gutenberg-tm License.
  
  1.E.6.  You may convert to and distribute this work in any binary,
  compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any
  word processing or hypertext form.  However, if you provide access to or
  distribute copies of a Project Gutenberg-tm work in a format other than
  "Plain Vanilla ASCII" or other format used in the official version
  posted on the official Project Gutenberg-tm web site (www.gutenberg.org),
  you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a
  copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon
  request, of the work in its original "Plain Vanilla ASCII" or other
  form.  Any alternate format must include the full Project Gutenberg-tm
  License as specified in paragraph 1.E.1.
  
  1.E.7.  Do not charge a fee for access to, viewing, displaying,
  performing, copying or distributing any Project Gutenberg-tm works
  unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.
  
  1.E.8.  You may charge a reasonable fee for copies of or providing
  access to or distributing Project Gutenberg-tm electronic works provided
  that
  
  - You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from
       the use of Project Gutenberg-tm works calculated using the method
       you already use to calculate your applicable taxes.  The fee is
       owed to the owner of the Project Gutenberg-tm trademark, but he
       has agreed to donate royalties under this paragraph to the
       Project Gutenberg Literary Archive Foundation.  Royalty payments
       must be paid within 60 days following each date on which you
       prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax
       returns.  Royalty payments should be clearly marked as such and
       sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the
       address specified in Section 4, "Information about donations to
       the Project Gutenberg Literary Archive Foundation."
  
  - You provide a full refund of any money paid by a user who notifies
       you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he
       does not agree to the terms of the full Project Gutenberg-tm
       License.  You must require such a user to return or
       destroy all copies of the works possessed in a physical medium
       and discontinue all use of and all access to other copies of
       Project Gutenberg-tm works.
  
  - You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any
       money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the
       electronic work is discovered and reported to you within 90 days
       of receipt of the work.
  
  - You comply with all other terms of this agreement for free
       distribution of Project Gutenberg-tm works.
  
  1.E.9.  If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg-tm
  electronic work or group of works on different terms than are set
  forth in this agreement, you must obtain permission in writing from
  both the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and Michael
  Hart, the owner of the Project Gutenberg-tm trademark.  Contact the
  Foundation as set forth in Section 3 below.
  
  1.F.
  
  1.F.1.  Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable
  effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread
  public domain works in creating the Project Gutenberg-tm
  collection.  Despite these efforts, Project Gutenberg-tm electronic
  works, and the medium on which they may be stored, may contain
  "Defects," such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or
  corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual
  property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a
  computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by
  your equipment.
  
  1.F.2.  LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the "Right
  of Replacement or Refund" described in paragraph 1.F.3, the Project
  Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project
  Gutenberg-tm trademark, and any other party distributing a Project
  Gutenberg-tm electronic work under this agreement, disclaim all
  liability to you for damages, costs and expenses, including legal
  fees.  YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT
  LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE
  PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3.  YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE
  TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE
  LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR
  INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH
  DAMAGE.
  
  1.F.3.  LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a
  defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can
  receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a
  written explanation to the person you received the work from.  If you
  received the work on a physical medium, you must return the medium with
  your written explanation.  The person or entity that provided you with
  the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a
  refund.  If you received the work electronically, the person or entity
  providing it to you may choose to give you a second opportunity to
  receive the work electronically in lieu of a refund.  If the second copy
  is also defective, you may demand a refund in writing without further
  opportunities to fix the problem.
  
  1.F.4.  Except for the limited right of replacement or refund set forth
  in paragraph 1.F.3, this work is provided to you 'AS-IS', WITH NO OTHER
  WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO
  WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.
  
  1.F.5.  Some states do not allow disclaimers of certain implied
  warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages.
  If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the
  law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be
  interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by
  the applicable state law.  The invalidity or unenforceability of any
  provision of this agreement shall not void the remaining provisions.
  
  1.F.6.  INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the
  trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone
  providing copies of Project Gutenberg-tm electronic works in accordance
  with this agreement, and any volunteers associated with the production,
  promotion and distribution of Project Gutenberg-tm electronic works,
  harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees,
  that arise directly or indirectly from any of the following which you do
  or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg-tm
  work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any
  Project Gutenberg-tm work, and (c) any Defect you cause.
  
  
  Section  2.  Information about the Mission of Project Gutenberg-tm
  
  Project Gutenberg-tm is synonymous with the free distribution of
  electronic works in formats readable by the widest variety of computers
  including obsolete, old, middle-aged and new computers.  It exists
  because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from
  people in all walks of life.
  
  Volunteers and financial support to provide volunteers with the
  assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg-tm's
  goals and ensuring that the Project Gutenberg-tm collection will
  remain freely available for generations to come.  In 2001, the Project
  Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure
  and permanent future for Project Gutenberg-tm and future generations.
  To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation
  and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4
  and the Foundation information page at www.gutenberg.org
  
  
  Section 3.  Information about the Project Gutenberg Literary Archive
  Foundation
  
  The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non profit
  501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the
  state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal
  Revenue Service.  The Foundation's EIN or federal tax identification
  number is 64-6221541.  Contributions to the Project Gutenberg
  Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent
  permitted by U.S. federal laws and your state's laws.
  
  The Foundation's principal office is located at 4557 Melan Dr. S.
  Fairbanks, AK, 99712., but its volunteers and employees are scattered
  throughout numerous locations.  Its business office is located at 809
  North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887.  Email
  contact links and up to date contact information can be found at the
  Foundation's web site and official page at www.gutenberg.org/contact
  
  For additional contact information:
       Dr. Gregory B. Newby
       Chief Executive and Director
       gbnewby@pglaf.org
  
  Section 4.  Information about Donations to the Project Gutenberg
  Literary Archive Foundation
  
  Project Gutenberg-tm depends upon and cannot survive without wide
  spread public support and donations to carry out its mission of
  increasing the number of public domain and licensed works that can be
  freely distributed in machine readable form accessible by the widest
  array of equipment including outdated equipment.  Many small donations
  ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt
  status with the IRS.
  
  The Foundation is committed to complying with the laws regulating
  charities and charitable donations in all 50 states of the United
  States.  Compliance requirements are not uniform and it takes a
  considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up
  with these requirements.  We do not solicit donations in locations
  where we have not received written confirmation of compliance.  To
  SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any
  particular state visit www.gutenberg.org/donate
  
  While we cannot and do not solicit contributions from states where we
  have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition
  against accepting unsolicited donations from donors in such states who
  approach us with offers to donate.
  
  International donations are gratefully accepted, but we cannot make
  any statements concerning tax treatment of donations received from
  outside the United States.  U.S. laws alone swamp our small staff.
  
  Please check the Project Gutenberg Web pages for current donation
  methods and addresses.  Donations are accepted in a number of other
  ways including checks, online payments and credit card donations.
  To donate, please visit:  www.gutenberg.org/donate
  
  
  Section 5.  General Information About Project Gutenberg-tm electronic
  works.
  
  Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg-tm
  concept of a library of electronic works that could be freely shared
  with anyone.  For forty years, he produced and distributed Project
  Gutenberg-tm eBooks with only a loose network of volunteer support.
  
  Project Gutenberg-tm eBooks are often created from several printed
  editions, all of which are confirmed as Public Domain in the U.S.
  unless a copyright notice is included.  Thus, we do not necessarily
  keep eBooks in compliance with any particular paper edition.
  
  Most people start at our Web site which has the main PG search facility:
  
       www.gutenberg.org
  
  This Web site includes information about Project Gutenberg-tm,
  including how to make donations to the Project Gutenberg Literary
  Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to
  subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.
  