text: 
  Jeg tør nok sige, at skiftet fra Altans lidt indadrettede musik til 
  skotske Wolffstones var til at ta' og føle på: Måske som at komme 
  fra en græsmark i diset vejr og direkte ud på en motorvej i 
  brandstorm. En elektrisk musik som nok var bristefærdig af fysisk 
  energi, men også velstruktureret med mindelser om både Run Rig og den
   irske gruppe Moving Hearts, ikke mindst i den måde Frits Morrison 
  indgik i samspillet med de tre guitarister. Og kendere af den skotske
   sækkepibe ( ikke uden grund kaldet warpipes ) vil ikke forbavses 
  over, at denne i volumenmæssig henseende var i stand til at holde 
  guitaristerne stangen. Også sangeren Ivan Drever understregede linien 
  til Moving Hearts med sin tydelige påvirkning fra Christy Moore ( som
   vi jo stadig har til gode at høre på en dansk scene ).
  
  Således trak musikken sin mangefarvede regnbue geografisk såvel som 
  stilmæssigt i et stor spand over det britiske ørige og til det 
  regnvåde marskland i den mest fascinerende mangfoldighed. Min sjæl, 
  hvad vil du mer'? Tønder Festivalen, lørdag.
  
  
  
  