text: 
  Vi er ikke vant til den ro, jeg prøver at formidle. Se på 
  nyhedsoplæserne i fjernsynet. De kan ikke en gang nå at tage smilet 
  af munden mellem de sjove nyheder og de døde børn i Somalia, så 
  stærkt skal det gå. Sådan går det ikke i livet. Alle mennesker 
  oplever lykke og tragedie, men det meste af livet går med ting, der 
  sker igen og igen, som de gør i filmen, spadsereture, somre, onkel, 
  der synger den samme sang, hver gang der er fest, og får alle til 
  at le. Livet bliver ved, og til sidst slutter det, og man kan stå 
  og smile, som Karen-Lise Mynster gør det så vidunderligt. Når hjertet 
  brister
  
  Hun kan smile, fordi hun har draget ved lære af fortiden. Hun har 
  elsket sin søn med al den kærlighed, hun ikke fik lov at give en 
  mand, og hun har kun ham, men hun giver ham fri. Hendes hjerte 
  brister, da han siger, han vil væk fra det jødiske familiesammenhold, 
  men hun puffer ham selv ud af døren og vinker efter ham.
  
  
  
  