text: 
  Han trak telefonen til sig og drejede nummeret. Han talte et stykke 
  tid i røret, og da han lagde det fra sig, strakte han sig og 
  sukkede tilfreds.
  
  
   -  Det var det, erklærede han, og nu kan det måske være, at vi 
  kommer bort fra denne march på stedet ... Folmer Svane nikkede.
  
  
   -  Det var altså ikke den samme, som dræbte geden og schæferhunden, 
  konstaterede han. Hvad nu med dusøren? Altså hvis ...
  
  
  Telefonen på hans skrivebord ringede. Han tog den, og Jorck så 
  opmærksomt på ham, da han hørte den ene halvdel af den korte samtale
  . Svanes øjne så ud, som om de kunne trille ud af hulerne bag de 
  tykke brilleglas, og han ligefrem gispede.
  
  
   -  ... ja, det er Svane ... hvad siger du? Fra faen er nu det 
  ... hold da helt kæft ! Varelius ... ja ... ja ... hvornår ... 
  javel, og han er død, siger du ...? Jamen ... javel ... jamen, jeg 
  er der lige med det straks ...
  
  
  
  