text: 
  Skråt overfor demonstranterne, indenfor i burgerkæden Wimpys behageligt 
  varme lokaler, drikker to jævnaldrende mænd kaffe, mens de udfylder 
  tipskuponer. Det er to pænt klædte irakiske kurdere, som næsten taler 
  flydende svensk. Begge har mistet deres job inden for det seneste 
  halve års tid. De har været i Sverige, siden de kom hertil i 1986 
  som flygtninge.
  
  " Arbejdsløsheden i Sverige er meget slem. Og det er svært at få en
   uddannelse, " siger de. Flertallet af bekendtskabskredsen står nu 
  uden arbejde.
  
  " Vi regner ikke med, at vi kan få arbejde nu. Vi tipper i stedet 
  for, " siger den ene. Denne gang på godt engelsk, som er det sprog,
   den udfrittende danske journalist bedst kan gøre sig forståelig på.
  
  På vej ud fra Wimpy passer jeg på ikke at betale med danske kroner.
   For første gang er de mere værd end broderfolkets.
  
  Det er lørdag middag. Dyrt klædte familier Jönsson og Carlsson'er i 
  hobetal slentrer ind og ud af de mange luksuriøse butikker i det 
  centrale Stockholms Norrmalm-kvarter. Tænk at en komode kan koste 
  18.000 kroner.
  
  
  
  