text: 
  Ellen gik hen til vinduet, der vendte ud mod gaden. Hvert eneste 
  blad på hendes potteplanter sad på sin plads. Ikke en frynse på 
  hendes gulvtæppe var kommet i uorden. Hendes hjerte hamrede, så hun 
  kunne mærke det i kroppen, men direkte ondt gjorde det ikke. Hun var
   langtfra døden nær.
  
  Hun kiggede tværs over gaden, imens den blå røg fra knallerterne 
  spredtes, og drønet fra bollespisernes motorer fortabte sig i det 
  fjerne. I et vindue i ejendommen over for hendes stod Kenneth, og 
  ved siden af ham stod en spinkel lille skabning, der snarere så ud 
  til at være hans søster end hans mor. Nu løftede de hænderne og 
  vinkede til hende. Ellen vinkede tilbage. Hun stod stadig ved sit 
  vindue, da de tændte lyset i deres stue.
  
  Ethvert menneske har ret til at kræve kærlighed og omsorg ...
  
  Hun havde læst og hørt og tænkt de ord, masser af gange, men det 
  var som om det først var nu, hun begyndte at forstå, hvad de betød.
  
  
  
  