text: 
  DE havde udviklet en ny teori i Propagandaministeriet, der gik ud på,
   at det bedste tidspunkt for store meddelelser var ved slutningen af 
  arbejdsdagen. På den måde blev nyheder modtaget i fællesskab i en 
  kammeratlig ånd: der var ingen lejlighed til personlig skepsis eller 
  defaitisme. Meddelelserne var altid timet på en sådan måde, at 
  arbejderne kunne gå hjem en smule tidligere  -  klokken ti minutter i
   fem i stedet for fem  -  hvilket fremkaldte en fornemmelse af 
  tilfredshed, der underbevidst forbandt regimet med gode følelser. Sådan 
  var det nu til dags. Det snehvide propagandapalads i Wilhelmstrasse 
  beskæftigede flere psykologer end journalister.
  
  PERSONALET i Werderscher Markt myldrede ind i kantinen, officerer og 
  kontorister og skrivemaskinedamer og chauffører, skulder ved skulder i 
  en legemliggørelse af det nationalsocialistiske ideal. De fire tv-skærme
  , én i hvert hjørne, viste et kort over Riget med et påklistret 
  hagekors, til akkompagnement af udvalg af Beethoven. Nu og da brød en
   mandlig speaker ind, helt eksalteret: " Det tyske folk ! Forbered 
  jer på en vigtig meddelelse ! " I gamle dage, over radioen, fik man
   kun musikken. Fremskridt igen.
  
  
  
  