text: 
  Samlingen af hans artikler og foredrag fra de sidste ti år røber, at
   verden savner den ægte vare, romanen. Alligevel er det blevet en 
  uhyre flot bog, der viser os Rushdie som eminent læser og fortolker 
  af især den fantastiske litteratur, som den skabes af Den 3. Verdens 
  største romanforfattere Gabriel GarcÀia Márquez og Mario Vargas Llosa 
  eller deres europæiske slægtninge Italo Calvino og Günter Grass.
  
  Isprængt oplevelsesstærke kommentarer til den politiske situation i hans
   hjemlande Indien, Pakistan og Storbritannien og essays om religion, 
  specielt islam, der kan give de lidt for skråsikre stof til 
  eftertanke.
  
  Rushdie går ind i en stærk engelsk tradition for begavet journalistik,
   i øvrigt i et af essay'ene med direkte henvisning til denne genres 
  moderne og uovertrufne mester George Orwell i et komplet misforstået 
  opgør. Det er det, fordi Rushdie åbenbart læser Orwell gennem den 
  britiske venstreorienterede tradition. Og af alle venstreradikale er de 
  britiske de mest håbløse.
  
  
  
  