text: 
  Pios første fremtræden i 1871 var direkte forårsaget af den store 
  Kommunardopstand i Paris det samme år. Overalt i Europa vakte 
  opstanden begejstring blandt arbejderne og forfærdelse blandt 
  myndighederne. De københavnske håndværkssvende, trykkede af den frie 
  konkurrence efter lagsvæsenets afskaffelse, var villige deltagere i Pios
   bevægelse og den konservative regering ligeså ivrig for at kvæle 
  denne opstand i fødslen.
  
  Historien om Pios agitatorisk begavede, men organisatorisk helt 
  amatøragtige fremfærd og justitsministerens kyniske udnyttelse af enhver 
  chance til at knuse bevægelsen er en sørgelig historie, lige så 
  kompromitterende for Pio og navnlig for hans nærmeste, Geleff og Brix 
  som for det danske politi og retsvæsen.
  
  Spørgsmålet er, hvor meget Pio-episoden 1871-77 fortjener opmærksomhed i
   dansk arbejderhistorie. Professor Jens Engberg har siden 1973 hengivet
   sig til arbejderhistorie i almindelighed og Pio-sagen i særdeleshed. 
  Han fortjener stor ros for sin biografi om Pio fra 1979, men er 
  ikke standset herved. Han har villet offentliggøre samtlige kilder til 
  socialistførerens martyrhistorie.
  
  
  
  