text: 
  Men er den nu også det? Ikke nødvendigvis, siger adjunkt, cand. psych.
   Dion Sommer, Institut for Psykologi ved Aarhus Universitet. Og 
  i hvert fald kan vi ikke måle kvaliteten af vore dages barndom ud fra
   de normer, der gjaldt dengang, vi selv var børn.
  
  " Børns vilkår har ændret sig så meget de seneste år, at vi faktisk
   ikke har noget sammenligningsgrundlag, " siger han.
  
  " Vor opfattelse af, hvad børn har godt af, stammer fra en anden 
  tid. Det betyder i virkeligheden, at vore kulturelle forestillinger om 
  barndommen bliver en slags spændetrøje, en form, der ikke passer, og 
  hvor vi så skærer de stumper fra, der hænger udenfor  -  i stedet 
  for at udnytte og glæde os over de nye muligheder.
  
  Vores forhold til barndommen bliver defensivt, præget af bekymring og 
  ængstelse. Vi vurderer vores egen indsats ud fra nogle 
  idealforestillinger, som vi ikke føler, vi kan leve op til.
  
  Vi glemmer helt at se på de historiske perspektiver, på de kulturelle
   og samfundsmæssi ge forandringer.
  
  
  
  