text: 
  En drøm var blevet til virkelighed.
  
  Man var blevet medlem af den ekslusive fodboldfamilie.
  
  At det var en fattig familie gjorde ikke så meget dengang.
  
  Formuerne, der kom ind på landskampene, gik til udviklingen af nye 
  talenter.
  
  Der var ingen penge til spillerlønninger eller præmier.
  
  En sølvske, kniv eller gaffel i ny og næ  -  måske et askebæger med
   byvåben på midten  -  var spillernes belønning for at underholde.
  
  Og så var der altså løftet om, at de kunne komme gratis til 
  fodboldlandskamp resten af deres dage.
  
  Men det var kun en halv sandhed.
  
  Det viser sig i dag.
  
  Påstanden om, at en fodboldspiller ikke gi'r det sidste spark  -  det
   får han, er blevet bekræftet på smukt DBU-papir med logo.
  
  Der er ikke længere råd til at bevare en smuk tradition.
  
  " Fagre nye tider, " lovede fodboldledere, da aftalerne om at bygge 
  stort og i luksusklasse faldt på plads.
  
  Men de glemte i deres begejstring for fremtidens muligheder, alt for 
  mange af dem, der var med til at skabe fortidens.
  
  
  
  