text: Brev te Nels 
  Tak for Breved. – Ja, de ska du forlademaj hâ Lâu aa saj, a de e unjelit, som a
  Væred seddan kanj slaa om lie me et. Nu gjik enj mæst hær aa hadde paa
  Fornømmelsen, a de slæt ente skujlle ble te nâd me nânj Vinjtara iaar, aa saa
  târ'ed paa me en Kjyjl daa livæl âu nâd saa hæsselit, sa enj nâue torr aa rokka
  saj fraa Karkluninj aa, aa de forslaar ju føje aa kjylna.
  
  Aa sikkedan di liggja aa kjøra dom fâst udomkrenj paa Lannavajana, baadde hær
  paa Lanned aa borta. De e ju mæst, lissom daa enj va Bælli. naar Bakkapær kjøre
  Bryksvârer aa satte saj fâst me di smaa graa i Prâlabrøddan.... Tvars âuer Vænj,
  lânt inj a vor Hawa, laa der en huzahøj Driva, aa dær sodd di dænj ena ætte dænj
  anra, mæn vi Bælla klæmde Næzarna mod Ruarna for aa faa de hela me. De va
  Jorrogg, sa de vyslada ætte, aa Snenj smajl mod Vinjued aa tødde saa lid ætte
  lid aa ranj nerætte aa lawada di unjeliste Fegurarna. Der va baadde Manja aa
  Konner aa en hel Massa Søldâter me Savla aa Bøsser aa Kanoner aa
  Sprajlemanja. Klæmde enj saa igrân paa Ruan, saa ble der dænj ena
  Slæp-aa-tâ-fat'an ætte dænj anra... Ja, for alt va de kunje ble te for enj
  Bælli.... Saa kom Slæ aa Kâner aa kjøre dom fâst i Prâlabrøddan. Bakkapær hadde
  Stokkaslæ aa kunje slætente komma fram. Fâr hadde tâd Brânstæwlana paa aa vad
  uda aa sajt Rodemæstarinj te: aa saa kom Folk aa tâu fat aa øza. Di smaa Slæna
  aa Kânarna di hijte snârt udanom aa retad âuer Agrana, mæn me Las paa som
  Bakkapærsa va der injed aa stæjla op, forrinj a der ble unjanøst. Nonna Gonga lo
  hanj Øjen læggja dom i Søllana, mæn naj, om di saa ænj trok nok saa villut, saa
  sodd di mæn der. Mæn saa kom Smittinj me et Las Koll te voss, aa hanj hadde di
  to store Brygjhæstana for. De kanj nok hænna saj, a di kunje gjorra Vaj. Kloger
  nok, som hanj va, Kuskinj, saa stawnada hans Øjen, injan a hanj rajte fram te
  Bryddan, aa dær spænjde hanj saa fraa, aa saa râks igjennem Drivan aa hen aa
  løza di smaa graa aa. Lisse lælle lâ di dom i Søllanj, aa de va semænj nâue aa
  se paa dom, a der va Las paa, æjlle a Slænj sodd fâst enjgong.... Naj, di kunje
  gjorra Vaj, ska jâ lâua for. – Aa sijn ble der vist aa ud âuer Agrana me longa
  Pâla me Halmvisker paa, a der ble stokkena ner i Snenj, vaar Folk saa kunje
  kjøra, te Væred bærades ijæn aa Bryddan va gjennemøst.
  
  Enj Lârda, hâusar jâ, vad âu galed àuer hela Lanned. Injinj Stâ kunje Folk komma
  fram, aa rent galed vad me Møllevâuninj. Vi brygte alti aa faa Brø vær Lârda
  fraa Glappemøllan, mæn dænj Lârdanj va der nu slet ente Snak om aa komma fram,
  aa vi va nu saa rent beladena, for Brød va saa aldeles opslopped. Om vi ægelit
  va saa forskrækkjelia swøltena, som vi ville gjorra voss te, kanj jâ nu føje
  ræjtit vedda, nu bâgætte; mæn vi mente nu, a de va rent galed; aa Aftan bled,
  uden der kom nânj Glappemøllara.... Injed e ju livæl saa galed, anjed inj a de
  kanj varra got for nâd, saja di ju, aa nu bled forlademaj Snedrivan i
  Prâlabryddan, a der skafte voss Brø. De hadde alt trajt nogged paa Aftaninj, aa
  swort vad som bâra Bestinj, saa e der me enj Gong nânj, a der balrar paa
  Portinj. Nâ, vi gjik saa ud aa skujlle høra, va de kunje varra – aa saa vad
  Svânemøllarinj. Hanj hadde vad paa Lanned me Brø, aa i Morkjed hadde hanj saa
  ente kunjad hijta. vaar de va, a der va vist aa, aa dæmme kjøre hanj læje inj i
  dænj store Drivan. Naar hanj saa ville vænna, saa brækte hanj forlademaj
  Drætten, dæmme kom hanj nu inj te vort aa spore, om vi ente skujlle hâ en Dræt
  æjlle nâd aa laana'nj. Jo, de hadde vi, de va der injed i Vænj for, mæn han
  skujlle væl ente hâ læwnt nâd Brø fraa Turn? – Jogonn, jo de hadde hanj, aa
  dæmme, saa kom vi livæl te Brø dænj. Lârdanj âu. De va hallispunjs. Æjla brygte
  vi alti aa faa Lispunjsbrø – mæn sikke monga Fetmâda a der gjikke ner dænj
  Aftaninj, aa vaar de smâgte, nykommed som de va, aa faa Svânemøllarabrø. De e
  noggena Dâ sijn nu, mæn seddenet Rogg glømmer enj alri.
  
  Nu kjøra ju Bilana âu râks âuer Agrana. ætte va enj læzer i »Aavizan« – saa hâ
  di daa hæjler ente Vajatræn staanes i Vænj for dom – for dom e di ju kommed
  tæmmelit op'idi'ed me, ætte va enj kanj forstaa paad. Nonna vil vist rent hâ dom
  væktâna. aa kansje kunje vi âu lisse got varra dom forudan. Saa du, a der var
  enj, der spore i Aavizan, voffor di va satta der te aa begjynja me?.... Rârt ska
  varra aa vedda, om de ente monne skujlle hâ vad for aa viza, vaar a Vænj ægelit
  va....? Jâ kanj hâusa, a minj Broer hanj skrev enjging jem fraa
  Afstrâlien, a di hadde faad dom enj nyer Vaj lawader, for dænj gamla gjikke saa
  arbarmelit i Krinkelkroga – mæn dænj Vajalavninjen dænj va snârt sjyt, for di
  tâu bâra nonna Pâla aa dræmde ner i to Raazer hen âuer Agrana, aa saa dær imæl
  dær skujlle di saa kjøra.... Govedd om di ente hâ baared dom lissedan ad hos
  voss te aa begjynja me, forr i Tider – aa kansje sijn plântad Poppelpila i Stânj
  for? Om saa e, saa e der ju nu gjed Swâr som sport. Aa dæmme op igjennem Tidarna
  saa e Træen kommena te aa høra me te Vænj helt op te vora Dâ – aa rârt ska
  vedda. om vi âu kanja rent varra dom forudan?
  
  Mortinj.
  
  