text: BREV TE NELS 
  Sikkenen Kjyjl, de bler ver aa varra saa lânt hen paa Tiden aa tort, sa Jorn e
  farru aa sprikka. De Grâned Rajn, a vi hâ faad, hâr vist ente majed aa saj for
  jer deruda paa Lanned, kanj jâ vedda. Der maa nok en ordeli Blødda te, forrinj
  a de battar nâd videre. Enj kanj ju nok rajna saj te, a nân Baannvæska kanj der
  hæjler ente varra ætte saa long en Torra. Ente for ded, for ente vi hæjler gaa
  Ram forbi hær i Bønj... Najgonn. Galed ed, a vi ente faa nâd Vann te Havana,
  mæn varre ed forlademaj me Baannvæskan, for de e ju derfraa, a Drikkenavanned
  ska komma te Værken. Her e mæn bärt om di privâte Bronjana i Rønna nu te
  Dâs. Dænj ena ætte dænj anra e di bâra blena tefyjlada paa di siste Aarn me. Vi
  mente ju, a der ømmer ville varra Vann nok i Rørn, dæmmesaa. Mæn najgonn – nu
  ska vi spâra, heder'ed ømmer aa ijæn, aa di borra aa borra vært evia Aar uden aa
  hijta nâd videre Vann.. De bler vist mæst lissom forr i Tider, daa vi som Bælla
  borrada Gujlæble – ømmer saa hed'ed saj: borra nerbær, aa de maa di nok âu hær,
  bâra nerbær, te di rækkja Kjinesarna saa paanaa.... Nâ, lid Spøj forstaar du væl
  âu, men Sjâurtan maa vi forplawemaj ota gaa me i fjâurtan Dâ bâra for aa spâra
  paa Vanned – aa om vi saa hadde het som i enj Bâgaraun, som fost paa Maanadinj,
  saa kunje enj daa forstaad, mæn de e pinemaj saa kâlt om Mârninj især, sa enj e
  farru aa varra bonge for, a Jarned ska bida paa Fingrana, som Hæskosømmen gjore
  i gamla Dâ, naar di skujlle svikkas. Ja, de kjænjer du væl føje nâd te, mæn
  Smeddinj Wæst hâr ota fortalt maj om di Dâna.
  
  De va alti Aftans- aa Mârnarbaj aa brænja Sko sammen aa smi Søm. Der behøftes
  injed Lyz te, dæmmesaa.... To aa to gamla Sko ble brænda sammen te enj nyer, aa
  naar di saa hadde smit Hæskosøm om Aftaninj, saa skujlle di svikkas Dânj ætte om
  Mârninj, naar di va blena kaajla fost.... de vil alsaa saj, a dænj ena Sian ude
  Spissinj skujlle sjønsas lid, sa Sømmen kunje komma ud, som di skujlle, lid oppa
  paa Sian ude Hoanj – mæn der va ded ver'ed, a naar de va ræjti haar Frøst, aa
  Kjyjln bed i, saa bed Hæskosømmen âu paa Fingrana aa ble hænjenes ver, naar enj
  tâu dom. De va hæsselit, som de kunje snærpa i, fortalde hanj.. Mæn de va Sko,
  aa de va Søm, a der ble lavada dænjgonginj. Nu ska alt ju varra bokjøft baade te
  Folk aa te Fæ, aa vaar lænje hojler'ed saa?
  
  Nâ, du rajte livæl ente te Rønna, som du mæst hadde lâut, aa saa dom aa kjøra aa
  ria Vedrinj paa Gallykkjan. De va æjles Skâ, for de va forplauemaj nok vært aa
  se paa. Sikkena Hæsta saa krya aa saa vissa aa sikkenet Fodasjefte. Der va især
  enj, a der hed Kaj – lissom dinj ælsta Horra – fraa Aakkersen aa, hanj kunje væl
  nok viza en ren Traw, ska jâ lâua for – ente aa forglømma Muzen, kanj du væl nok
  vedda, mæn hinje kjænja Folk ju mæst ajle. Koss vaar e hon viss, aa vaar hadde
  du gottad daj ver aa se Buster aa løvva. Hanj kanj piskemaj sjilla Ben ad, sa de
  forslaar nâd, naar de gjæjler.. Kanj du hâusa, a jâ for to Aar sijn fortalde daj
  om, veddan en næt liden Rønnapibel ble dænj vijlesta aa dom ajlesammens? De ble
  hon âu dænja Gonginj, kanj du stola paa; aa rârt ska vedda, om ente di fleste va
  gaana derud bâra for aa se na vinja – seddan gjik'ed nu maj, kantro – aa vaar
  kommer enj te aa sanja di Orn, a der staar i Sjøkarinj, der vaar der staar om di
  borrinjholmske Piblana, a di e vissa som Pinjstagg, som Sjinjara granja, for hon
  e væl nok baadde viss aa næt, naar hon seddan fløjer astâ paa sinj Hæst. Aa
  dænja Gonginj høre jâ, va hon sâ te'nj, daa di ræjti skujlle te aa spo dom: Haj,
  hop! sâ hon, daa di va rajt seddan i Lawed halla Vænj te Maaled – Haj, hop! en
  Gong inu, aa saa lâ hon saj hen âuer Mân.. mæn daa skujlle du bâra hâ set
  Buster strækkja ud.. Som en Lyna va hanj frambi di tre anre, aa hanj holt
  Vinsten Bânanj ud, aa der ble en Klappan, sa de føje ammada te.... Jo, de
  skujlle du nu livæl tâ aa komma inj aa se enjgong, for de e væl nok plaserlit. –
  Enj skujlle føje tro, a enj Hæst kunje løvva saa hâuse. I Mæjlemstynjer kanj enj
  mæst komma te aa minjes en Glattaswerra fraa Bællaaarn, seddan stænjte di
  astâ... Mæn forræsten de ente te aa gje nâd Begrev om i et Brev, sa du maa mæn
  som sajt tâ aa komma herinj te næsta Aar, saa ska jâ nok forklâra daj
  Finæssarna. – Saa du, a Sættaranissanj hadde vad paa Spil i de sista Breved, du
  fikj. De e i Grunjen unjelit aa tænkja saj – for et Blâ e ju æjles en tæmmeli
  modærne Injrætninj – a di villa hâ seddenet Skobbatrâu løvvenes der aa sparka te
  Bokstavana, sa injinj Fankinj kanj læza, va der ska staa.. Jo, jâ hadde
  skrevved, a du ente behøfte gaa ner te minn Halkosina aa faa Skarsor, mæn de
  hadde hanj lawad om te Skozzer. Hanj kanj ju ente enjgong Borrinjholmst hæjler,
  dæmmesaa, for de heder ju i saa Fajl Skozer me et z, mæn de betyer nu ente ævent
  de samma, kantroed.. aa seddan e der saa majed, a hanj vænner op aa ner paa,
  naar hanj bâra kanj komma astâ med, sa jâ skujlle nok kom-. ma ættinj, kunje jâ
  faa fatte paa'nj enjgong. Vil du hælsa Konna aa Bælla fraa
  
  Mortinj.
  
  