text: Brev te Nels 
  Nue, saj maj enjgong, va ed ægelit for Storjer, enj hør om jer der uda paa
  Lanned? E ni blena Amerikânara – For du e væl sajta âu LS'ara. Forra kunje enj
  læza i Blâ'n aa forgryza saj âuer, a di kunje hijta paa aa ølæggja baadde Kaffe
  aa Sæ i Amerika for aa hojla Prizarna oppa, sa vi anre mæst skujlle kjøvva voss
  Fattidom te – aa nu hør enj forlademaj om Folk paa vora Højder, a der sænner
  fjâurtan stora Tjyra te Slagteried paa en Ygga aa udan videre lar dom brænja op,
  sæl om de ente ganske e me Hu aa Haar, di saja, for Huen sæller di nok livæl,
  ætte va jâ hâr hørt mæn hele Ræwkan me Kjødd aa Injmâd ska nok gaa læje fraa
  Slajtarastokkinj aa inj a Fyrn – for aa hojla Prizarna oppa. Væm mener du, a der
  ska betalla Stæjen aa livæl sidda aa hunjta tort? For dænj Vin, a der skujlle te
  aa sjylla seddenen Kaskenâda ner me, hon e nok drokken for nonna Aar sijn, daa
  der va Pænja nok aa faa fatte paa. Hadde hon bled staanes paa de samma, me
  Stoppinj i te ida, saa behøfte der nok injena Kjyra brænjes.... Vi kunje tâ'd
  voss en go Stæj sammen, kunje vi, aa kansje faa'd Raa te aa linna ver enj ynka
  Stop âu.
  
  Ja, Tidarna e unjelia nu om Dânj.... Mæn sikke monga Turister hær hâr vad
  iaar. Nu paa Ættesommarinj ed vist mæst Tyska, aa de e i Grunjen saa sjâulit,
  for di hâ ju saa forskrækkjelia Lyst te aa snakka, aa di bâra kjøra paa, om der
  saa ikkje e enj Fankinj, a der vedd aa, va di saja. Majed aad e semænj slætente
  saa fârlit aa ble kloger paa, naar enj bâra vil tænjkja saj lid om.... Ente for
  ded, jâ skante gjorra maj klogere inj saa monga anra, mæn jâ lurada dom livæl
  nogged aa nu i Sommer, a jâ va lid paa Norrlanned et Straj. Enj Dâ vad nu bled
  lid Rajnvær, aa jâ sodd injanhuza aa morada maj me nogged nymodenes Drikkelse, a
  di kajla Sjabbeso. De smâgte forlademaj hundans got, mæn saa tâu'ed paa aa
  rajna stort, aa Folk tyde te Huza. Der kom fullt aa Tyska âu, aa lissom di kom
  inj om Dørn, sâ di ajle som enj »Goten Tak« – aa dæmme de rajnada jâ ju snârt
  ud, a de skujlle bety, a de gjore got aa komma unje Tâg. Aa som nu lila, de
  heder ju bitte paa Jysk, aa ævent de samma Ored brygga di paa Tyst. De betyer
  ræjtinok ente de samma, mæn vis a enj bâra forstaar aa saj'ed paa dænj rætta
  Mådan, saa kanj enj komma lânt me Tyskana, for de e bitte hær aa bitte dær aa
  bitte, bitte, aa de kanj vist mæst bety alt mæjlem Himmel aa Jor. De der gâ maj
  mæst aa spikkelera paa, va i Grunjen ded, a di alti sâ: »A videre sent«, naar di
  gjikke dorra Vaj. Om de nu skujle bety, a de va bled sent, æjle kansje, a de
  ente va videre sent inu – de ble jâ alri ræjti kloger paa. Mæn æjles jo, jâ
  kunje skam got snakka lid me dom: Ich bin, du bist, er ist – dok, dok – aa
  mirnix aa dirnix, haj Hitler! sa de va di skam ejnhillu glâ for.
  
  Seddan aa aa te snakte jâ âu lid me Fiskarna dernera, aa vedd du, di sâ om
  dætta, a der sto i Blâ'n om di halnajena Turistarna? Jo, di mente nu, a de
  va'nte nâd aa ble saa forarjader âuer. Di mæste tâu dom forlademaj gott ud,
  mente di – naar Folk ente ævent va alt for tjykka aa ufanjua – aa naar der bâra
  injena Utoskastrajer lavades, saa skujlle di hâ Lâu aa klæ dom, mæst som di
  ville, i dænj stakkals Yggan, a Ferian vâre for di fleste aa dom. »Inu hâ vi
  injed set, a der kanj forarja voss, va Aaklænnninjen angaar«, sâ di. »Naj, saa
  kanj der varra somma, a der gaar klædda, som a vora Bæsteforælra gjik forr i
  Tider, me fjâurtan Alna Tøj i enj Kjâul – senna tâ dom majed unjeliare ud aa
  samlar anjlens Opløvv inj enj halnajinj Turist, for dom e der saa monga aa, aa
  di e ens ajle«.
  
  Jo, vist saa, enj oplæwer livæl nâd ømmer aa, mæn nu lakkar'ed nok saa smaat ad
  Fiskjed te for dænja Gonginj;;saa e dænj Sommarinj tâ'nj, aa vi ska saa smaat
  te aa begjynja aa samla te aa fjæla i Karkluninj ijæn. Koll e nu livæl de bæsta,
  synes maj – aa saa en ynka Torru te aa hojla Ijln me, for desse Koksen, a di
  râva saa majed om, di e ju brænda enj Gong injan a vi faa dom.
  
  Vedd du va jâ sidder aa kommer te aa tænjkja paa? Jâ troer, a jâ târ maj en Tur
  op aa ser om daj ver Mikkjelsdâtider omkrænj, aa saa ska vi en Tur i Nøddaskâu
  sammen lissom i gamla Dâ. Vaar vad daa plaserlit aa læjefram højtidelit, naar a
  Fâr fost tâu Kroginj i Haann aa sâ: »Idâ ska vi a Nøddaskâu Bælla«. Jâ glømmer
  alri, naar vi drajde inj ad Strænjerompan me Fâr foran
  aa ajle voss Bælla bâgætte, aa Soln sjinde ner imæl Blâ'n, sa Skuggana danjste
  paa Fârsa bre Ryggj. Der va lissom Trojleri âuer seddenenj Dâ. Enj kunje føje
  faa saj te aa hijta paa Loksastrajer enjgong. Aa naar Fâr saa tâu om Træ'n me
  sina Knoga aa ryste, sa Læw aa Nødder dryzzada om enjanj – daa vad bâra om aa
  plokka op aa fyjla i Pozza aa i Fârsa stora Trøjelommer:
  
  Me sina Knoga om Træ'n hanj tâu,
  aa koss, vaar kunje hanj rysta,
  Jâ smajl et Blâ i minn Haan for Sjâu,
  enj bler saa kaader i Nøddaskâu 
  aa Nødder falt der – mæn Blân falt âu
  rø, gula, granja – aa tysta.
  
  En ynka fikj vi Lâu aa knækkja, mæn æjles – naj, di skujlle gjemmes te Jyjl aa
  hâ aa gjædda Nødder me aa seddan nâd.... Ja, kunje enj bâra enj Gong inu faa Lâu
  aa varra me paa seddenen Nøddatur – Jâ troer mæst, om saa va, a enj ville varra
  farru aa ble bællaajtuer ijæn.
  
  Mortinj.
  
  