text: Brev te Nels 
  Vist kanj der varra nogged om ded, a du skriver om i de sista Breved, om Tyskana
  a der seddan udan videre gjikke i Lann i Tajn. – Di kunje ju daa i de minjsta
  hâ sajt godâ, skujlle enj tro – de bryggar enj ju livæl otast, vaar enj kommer
  fram, aa jâ skujlle unras enjhillu paa, om der ente skujlle staa en liden
  Paaminjelse i dorra Papper om aa hælsa paa enj aa anjinj, naar di seddan kommer
  sælbenes te Folk – bâra enj Hawnafâud æjlle Formanj æjlle nåd – aa saj a nu tâu
  di dom en Tur....
  
  Mæn, nok'e'de, dænj Turn tâu di dom nu, aa der va væl hæjler injinj, a der tâ
  nânj Skâ aad; om enj saa kunje forarja saj nok saa grøner.... for – danska
  Orlosfolk vad nok ente, a der kunje tâ dom dænj Frihedinj hos Tyskinj, uden aa
  viza for dom, ente. Najgonn, mæn, nok'e'de, som sajt; troer du livæl ente, a der
  va nogged fordølt ver dorra Trækkjen runt dernera, va? Fost lo di, lissom di
  hadde ajtad dom a Gudjem te, ikkjesânt – de va ju bâran for aa røra Ben igrân,
  dæmmesaa, aa saa vad ju ævent lie fet, va Vaj di tâu mæn naj, de va ætte
  Hammarinj te, di skujlle, vad – di skujlle se lid paa Sâgarna, dæmmesaa.
  Borrinjholm hâr hat monga Frajara mæl Aar aa Dâ, aa de faar nu ente jælpa, mæn
  di goe Tyskana hænja semænj got ver inu me aa trø i Vinjanj.
  
  Hâusar du forrinj Krien, voddan a der va Snak om en Krishavn i Hammarasjønj –
  bâgom Kløpper aa Sjær?.... De ble ente dænjgonginj, ente, for der ble nok anjed
  aa tâ vâra anra Stâ; men ætte va enj seddan kanj sjønna paa de hela, saa e dænj
  Sjønj ente rent glømder inu. Ætte va enj kanj forstaa paa'd, saa ska di nok
  varra i Gong me aa byggja en arbarmelia stor Grawemaskin æjlle Maaddermaskin, va
  enj nu vil kajla na, aa dænj ska saa sidda foran paa enj stor Dâmpara – paabyjt
  forstaa – sa naar Dâmparinj saa enj sjønne Dâ, som Ajten ska varra, sætter
  Kosinj a Sanvi te, saa æda di dom udan videre læje igjennem Oasâninj aa inj a
  Hammersjø. De kanj du varra visser paa – aa daa saja di nok hæjler ente godâ,
  naar di komma – sa der kanj semænj kansje inu ble nâd om Snakked forr i Tider om
  Krishawn i Hammarasjønj, – sjyjlt som hon blev bâg Hammaraknajln. Du hâusar'ed
  nok? De e nok nonna Aar sijn nu, ja, mæn gjemt ente glømt, som di saja. –
  Najgonn, di Karana glømde hæjler ente, a di hadde faad Lâu aa gaa i Lann enj
  Gong for monga Aar sijn, aa strækkja Ben, om di ble kjivaa aa fiska Miner op i
  et væk, najgonn…. Jo, se seddan vad nu nok me ded, kantro – mæn de e ju livæl
  ente alti, a de gaar, som Præst prækar, ente.
  
  Mæn for aa snakka om nâd anjed – sikkena Sjøkara I hâ der nera østerpaalanns, Di
  e nok ente bonge for aa vâua Pælsinj, di, om de kniver paa; aa got vad, om vi
  hadde monga aa de Slawed. – Mæn va saja nu Fâgforeninjarna te seddan nâd –? De
  maa ju daa varra baadde Auerarbaj aa majed anjed. Ja, dænj ena ude di forvâuene
  Kroppana va ju saa galed Fyrbø dara. Voddan klârar hanj di Sjærn seddan udan
  videre aa tâ Arbaj som Helbefârinj? Hanj e ju lie ver aa kunja kajles
  Skruebrækkara, seddan aa ta Arbaj i et anjed Fâg....De trænjde daa vist te aa
  unjesøjes igrân – aa rârt ska vedda, om de ente hâr vad Fâgforeninjarna, a
  Kaptajninj hâr hat i Kjikkertinj, daa hanj ente ville la Fyrbødarinj gaa me anra
  Gong. Enj ska ju hæjler ente roda saj op i mera, inj enj saa gaddelit kanj klâra
  saj idaa'd ijæn; mæn kart gjort vad nu, aa di Karana glømma vi ente for de
  fosta, de ska jâ lâua daj for.
  
  Saj maj enjgong, e du ikkje seddan tæmmelia kloger paa gamla Or aa seddan nâd?
  Du skujlle væl ikkje vedda Besje paa, va Dæwlagryn e for nâd?.... For nogged
  sijn læste jâ i en gammel Sansâga om en Mølla, a der sto aa mâlde Dæwlagryn – aa
  jemomkrænj fraa hâusar jâ, daa jâ va Bælli, a der bode enj gammal Skreddera;
  naar hanj sodd paa Bored aa syde, saa brygte hanj aa sjynga te, kalte hanj'ed,
  mæn dæmme, Songinj vad nu ente majed bedakt me, for nân Tona va der alri paa, aa
  som seddan bled bâran te en unjeli Rynan, lid højere aa lid lavere, aa saa
  lød'ed, som de kunje varra grynut; dæmme Folk der paa Leen brygte aa saj, naar
  di hadde besøjt'enj, a Skreddarinj sodd som vẫn aa mâlde Dæwlagryn. Dænjgonginj
  tænjte enj ju ikkje videre âuer seddan nâd, mæn sijn, naar enj bler ælre, saa
  faar enj ota Lyst te aa vedda Besje me, va seddena Or ægelit ska bety. Jâ hâr
  spekkelert enjhillu âuer'ed, mæn hijta Ria paa'd hâr jâ'nte kunjad, sa vis a du
  skujlle kjænja ted, saa la maj faa et Pâr Or enj aa Dâna.
  
  Aa sikkenen Kjyjl de e bled. Nu ska vi nok te aa kjylna paa Kraft me de fosta,
  mæn du sjær daj væl bâra noggen Torru i Spællinjamozzanj?.
  
  Mortinj.
  
  