text: Svâr te Mortijn 
  Du hâr snakkad saa majed om Jylamådinj, Fætter, men, nue, nokkedesom, naar du
  vil præva paa aa bijla vos ijn, a ni paa dæjn stora Lujnnagaarijn slajtada
  Jylagrizijn om Mortensdâ, daa maa jâ fnezza ad daj.
  
  Jemma i mit Jem, ved du nok, a vi, di minste Bællana, ble flytta ijn a
  Folkastâuan aa liggja om Vijnterijn, der va ju saa arbarmelia kâlt i
  Piblakammersed, demmesaa, Moer kunje ente tylla aa høra, a vi laa der aa hostada
  aa hadde vos. Derijna sto der en Slaukiokka, eijn ræjti gammel Borrijnholfazara,
  hon va rø, jâ mente dæijngongijn a hon va mâlt me Kallablo. Naar de sjedde, a
  Fâr trajte na op om Autanijn, te aa vækkja, gjysted altid i maj, for daa veste
  vi, der skolle sje nâd om Mârninj. De fælesta Spetakkeled, jâ høre i mina
  Bælladâ, de va, naar hon begjynde aa vækkja. Midt om Natten, Klokkan va nâuehen
  4, vâunada vi ju, aa detta fârlia DommedâsKjimeried, ded løw maj kâlt ner ad
  Ryggjing, aa Skrækkjen ble siddenes i Kroppijn, for nu veste jâ, a nu kom Pær
  Pihl for aa slajta Jylagrizana dæmmesaa, aa de vârde ente lænje, forijn vi høre
  dom aa skræja. Moer kom ijn aa lâ et Tæppe âuer vos, aa sâ, a vi skolle bâra
  sava videre, vi fikj âu enj Knajl brunt Sokker aa patta paa, men va jolp vel
  ded. Lid ætte begjynde Fâr aa stikka Gjæs, ded gjore haijn altid sæl, for di
  maatte ente pines, – haijn kjende Taged, haijn hadde lært'ed daa hanj fo'r te
  Sjøs. Li'se snårt Kniven sodd i Nakkaijn, daanada Gaazen, aa va saa slasku som
  enj Vânta. Men Fâr sâ te Drænjana, a der va monga, der lauada nâd varra
  Dyrplaueri, naar di slajtada Gjæs. Daa vi saa kom op idaa Fjærana, kom vi fost
  ræjti i Fjærana, for vi skolle ju jælpa te me aa ruska. Vi fikj vær eijn Hâna aa
  riva idi, for Gjæssen aa Ennarna maatte vi inte faa fat idi, di skulle varra
  glatta aa pena, di skulle âu dunfjyskes, for Duned skulle varra te aa stoppa i
  Hjemgjefte-Dynarna, te di gjefteføre Piblana. Vi slajtada monga
  Gjæs. Præstafruen skulle altid hâ »en Gaas og fire Kraas«, som hon sâ. Bæggje
  Skolelærarna skulle âu hâ vær en Gaaz. Men, nokkedesom, daa vi ble færdia me aa
  ruska, fikj Kvinjfolken stræijnt me aa. skaajla, svi aa sjæra op aa smelta ded
  dajlia Gaazafetted. Vi Bælla samlada ajle Fjæravijnana aa bânt dom sammen aa
  hænjde dom ver Kakluninj. Ajle Gaazastrivana stopte vi Arter idi aa trædde dom
  sammen te smaa Rijnna, som vi trajte paa et Baan aa hænjde âu dom te Torran, de
  va Garnvinsler for hela Aared, de va saa plaserlit aa høra sin (naar vi ryste
  Garnnøjlen), di skalrada saa pent. Vanblæran paa Grizijn ble âu te et plaserlit
  Læjetøj, naar vi fikj dænj vaskad aa valkad aa opblæst me eijn Spolepijn. Dâijn
  ætte skulle vi saa hâ dæijn dajlia Pylsan. Daa va vi ajle tilia oppa, Bællana
  skulle sjevtes te aa fyra unje Murkjælijn, for der fyrada vi altid me Lyng,
  kantroed. Ajle Gaarana i de Soggened hadde ju en Lynglod dæmmesaa. Met om
  Sommarijn, tilia om Mârnijn, eijn Dâ, de va ræjti godt Vær, kjøre Får aa Dræijn
  derijn me to Vâuna for aa riva Lyng aa henta'ijn jem. Di hadde særsjilda Reskav
  te ded. Di maatte liggja deruda om Natten unje âvijn Hæmmel, for ded tâu Tid. Di
  hadde ju, kantro, enj stor Mâdakorr me, enj Drikkalajl aa en stor Flaska
  Bræijnevin, Hestadækken aa Tæppe aa nonna Dyner, for aa kuijnna hojla
  Varmaijn. Øjen tørada di uda paa Eijnen, sa di hadded brâ nok, aa ded va sent
  paa Autanijn Dâijn ætte, forrijn di store Lassen kom jem a Gaarijn. Moer hadde
  varm Brænjesnuda aa Paltæsta aa Pons te dom, daa di konm ijn, sa ded va lisom
  hel Højtid for bodde dom aa vos Bælla.
  
  Nâ, ded va dæijn Pylsan, jâ skojle fortælla om. Daa Grødijn va kogter, begjynde
  Moer sæl aa røra dænj sammen. Daa maatte vi Bælla ente varra i Væijn, for ded va
  akkorât Arbaj, aa daa dæijn va færdig, tâu hon aa smâgte paa'd, de kuijne vi
  inte li aa se paa, fi, fi, seddan rør Blo. Fâr kom eijngong et Ærne ijn hos
  Nâboens, – Kon sto i Stâuan aa fjælada Pylsa, Majn kom udafraa Tarskeloijn, me
  en Hâua paa, der va ganske âuerlajt me Spijnelvæu aa Tarskestæu. Haijn velle
  smida dænj hen a Soffebænkjin, men den kom inte saa lânt, dæijn falt lie met i
  Pylsesaaijn, sa de stænjte te ajle Sier. »Fi for Fanijn aa fi«, sâ haijn, »min
  goa Hâua,« aa saa slo haijn dæijn ræjti godt aa, op i Pylserørinjen.
  Spinjelvæved aa Tarskemøjed hâr nok smâgt godt, daa dænj Pylsan va kogt. Maijn
  va bâra kjiv aa, a hans goa Hâua ble terakkad aa Bloijn. Moer va majed
  paapasseli me sin Mâdalavning, men va der en Pylsa der sprok, unje Kogningen,
  fikkje vi livel Lâu te aa smâga lid.
  
  Slajtarijn va altid bed me te Midda, aa Hynnu aa Bræijnevin va der ijnen
  Forknapnijn paa, men vi Bælla holdt livel mæst aa Pylsedyppad, ilæl daa hvor
  dæijn Pylsan smâgte godt. Om Ættemiddaijn maatte vi livel astâ me Pylsa aa
  Slajtemâd, sæl om vi va alri saa tjykka aa foraadena, fost te Dâlynnarna, sin te
  di gamle, der var Nels Pærska, Pær Hânska, Hâns Esbers aa helt ner te gamla Lisa
  aa ronjfodada Greta i Svaarteluijn. Aa daa Fâr kjøre te Rynna Dâijn ætte, hadde
  haijn monga goa Korrafujla me.
  
  Dæijn Dâijn vi hadde Jylabâgnijn, vad âuse eijn stræijn Dâ for
  Kvijnfolken. Dâijn forra hadde dæijn ena Pajan sajtad eijn hel Sæijk Mel uda i
  Melhused, men ilæl daa âu, hvor seddan jemmalauad Sajtebrø smâgte godt. Moer lâ
  sæl Sajte- aa Hvededæijn, aa Pajarna redde Râudæijn, aa dæijn Autanijn gjik di
  tilia i Sæijn, for om Mârnijn skolle di tilia op. ajl Dæijn skolle dajnes aa
  slaas op te Brø, sa Fâr skolle heda Unijn. Piblana lauada Klæv aa Pyvvernydder
  aa Systerkâga aa Kringler. aa Kâgekonner aa Kâge maijna te aa hænja paa
  Jylatræed, Skaajlekâga ble der âu bâgt, dæijn ble spist varm te Formiddeskaffed,
  som dæijn Gaangijn va sjæjlan Vâra. Mens Brød bâgtes, lauada Moer Stæjen te,
  Gaasatozarna, som di hed, naar Gaasabrysten va skorred ud te Røjnijn, hadde Plâs
  te majijn Fyijl, aa Ænner aa Gjæs skolle der ju âu syes for. Kos i lidevæl,
  sikke majen Stæj der kuijne fjælas ijn i dæijn gloenes Unijn, men der va âu
  monga Muijna te aa stoppad i.
  
  I dæijn Tiden kom der monga fattia helt oppa fraa Hâzle aa fraa Tijnstâ aa bâ om
  lid Mâd i Gos Naun. Daa Stæjen va stæjt aa lajt i Trætrâu aa borred ud paa
  Sâlijn aa sat paa et lânt Bor, aa Fedtet aa Darrelsen sat ijn a Spiskammarijn,
  daa skolle di anre te aa gjorra rent i Bryjggjersed aa skura Goll i Folkastâuan
  aa strø Sân paa, for aa vârad te Jylaautan.
  
  Jâ hâr forgat aa snakka om Jylatræed, for ded va nâd saa apârta. Vi hadde en
  Rækkja Grâner i Havaijn, aa en aa dom ble tâd ijn me Rod aa sat i en Bytta me
  Jor aa Sân, ded ble ju pyijntad i Storstâua, uden a vi maatte séd, men ætte Jyjl
  bled plântad ud i Havaijn ijæn me bodde Jor aa Sân, aa saa vâusted videre, vi
  sjefte ju om paa dom, kantroed, ded, som hadde vad ijna ded ena Aared, fikj Lâu
  te aa staa tol-tre Aar, men om Sommarijn unrada ajle saj âuer, a der va rø aa
  blaa aa grøn Starin paa Grenana. Jyjla-Autan begjynde, for vos Bælla, me
  Sevavask âuer hela Krop pijn, aa saa kjæmde Fâr vos. Nu fikkje vi nyt aa rent
  Tøj paa, aa nystrikkada Hozzer aa Syndaskjâulijn paa, alt vort Værdâstøj ble
  pakkad sammen aa lajt ud a Mehuzed, aa der laad, te de ble »Knud«. Jâ kaijn inu
  fornymma i Kroppijn, hvor fogtigt aa fælt de va, daa vi fikkjed paa ijæn, ætte a
  vi hela Jyjln hadde vad saa pena, vi ble værkan glâ æjlle varma hela Dâijn.
  
  Daa Pajarna aa Maijnfolken va færdia me Ættemeddes-Syslarna, kom di ijn aa
  fikkje Kaffe me Veddebrø te, Flyddapælsijn i Spillekoppijn va saa tjyk, sa vi
  skolle mæst hâ eijn Spâ for aa faa Hol paa'ijn, ded va ræijti saa hæijlut. Fâr
  satte en Næj paa eijn Stâga i Gaarijn te Fâulana. Dræijnana fajde ded sista
  Møjed op i Gaarijn, aa vi Bælla va vesteruda aa skolle passa paa, naar dı
  begjynde aa rijna Jyjln ijn me Kjærkeklokkarna. Daa skolle vi râva paa Moer, aa
  som kom di ajlesammena uden for Portijn for aa høra Kjærkeklokkerijnijnen. De va
  Højtiden, der tâu sin Begjynjelse. Nâ, imens bled ju snârt Unjarnatid, daa kom
  di ajle ijn a Stâuan, renvaskada, sa di sjende i Ansajted, aa nu skolle vi ræjti
  te aa begjynja paa Jylamâdijn. Ded nya Sajtebrø aa Gaasafetted aa
  Skorstenspylsa, Lammarojlepylsa aa Darrelse saa stiv, sa dæijn kuijne liggja paa
  Mâdijn, aa sammenrørt Hynnu aa Bræijnevin i et stort Ølglâs. »Skaal aa glædeli
  Jyjl«, sâ Fâr, haijn drok fost, men sin drok di anre, aa vær Gaang ble der sajt
  »Glædeli Jyjl, aa vi anre svârde hver Gang: »Tak i lie Maada«.
  
  Daa Pajarna hadde molkad aa va færdia, ble Jylatræed tændt, aa bodde unga aa
  gamla, stora aa smaa, daijnste ront om'ed. Vi fikkje altid Jyjlagaver, æntan
  Hozzer æjle Vânta, Moffediser, Sjourter æjle Sarkja, Forkle aa
  Hâudtorkle. Dâlynnarna fikkje Gaver me jem te Konna aa Bælla, ja, eijngong hadde
  min Syster syt eijn Kjâul te dæijn ena Dâlynnarakon, ded kuijne hon alri glymma,
  de va ju jemmavarknad aa starrit Tøj dæmmesaa, aa ded va inte nymt i di Tidarna
  aa faa Klær, der va ijnned bokjeft seddan som nu, men vi hadde monga Faar jemma,
  aa di ble klypta to Gaanga om Aared, ded va en fârli Anstalt. Ujlen skolle
  vaskes, torres aa kâres, forijn dæijn kuijne spijnnes. Moer aa Piblana spânt
  altid, fraa tilia Mârn te sen Autan, di nikkada aa va sæunua imæjlem, sa Rokkana
  sto stille en Stuijn, men de va bâra aa spo saj aa hæijna i. Min Syster spânt
  eijngaang 14 Tena paa eijn Dâ. Vævijn va âusaa i Gaang dæijn mæsta Tiden, vi
  Bælla va ota kjivaad, aa vrælada, forded vi altid skolle spola. Di vævde
  Firskaft aa Entrønér, Valman aa Værgarn aa Larrit, bodde Bruggarns aa Tvist. Vi
  avlde sæl vort Lin, de va âu et stort Arbaj, men ded vil jâ fortælla om eijn
  aijnen Gaang. Nâ, ded va Jyjlaautan, jâ skolle fortælla mera om. Daa vi hadde
  daijnst om Jyjlatræed aa songed Jylasalmer, aa Fâr hadde læst Evangjeliumet,
  begjynde vi aa læja, gjædda Pyvvernydder aa ajle di anre Jylalæjana, aa sin
  fiikkje vi Mâd ijæn, Klypfisk aa Risengrød aa saa Gaasastæj aa dæijn dajlia
  Fyijln. Senere om Aarn tâu vi Klypfiskijn aa Rizengrødijn om Middaijn, de va
  Kvijnfolken glà ver, de va en fârli Anstalt me ajl dæijn Mâdalaunijnen om Natten
  
  Dit Syskjenbarn.
  
  