text: Brev te Nels 
  Bevâre maj nâdian væl! Sikkenenj Gosvælsajnader Ættesommar vi hâ hat iår. Hâr du
  vad uda å sett daj nâd Grân om? Ja, for æjles va'd livæll snârt på Tiden. Ja
  hâr, må du vedda. Jo, vi tâu voss skam en årdeli Tur for noggena Sønda sin, å
  vår va'd då ârtit. Vi lajde Bil naturliviz, anjed e der ju ikkje for nu om Dânj,
  å enj e ju âu nok ættehånns bled lissom ajle anra, a alt ska gå så hâuse, sa de
  foje ammar te. Nâ, vi fikj nu livæll Sjaförinj te å kjöra hall smått å nætt, for
  vi va ju som sajt uda for å se voss lid om – å så vælsajnad som a Markarna sto,
  gröna å gulgrå å swårta imæl injanj. Skâuinj va foje begjynjder å vizna injdå, å
  Soln brænde mæst som Sommardâ. Vi kjöre så ner å holte ver Krokkerænjan, å lo så
  Bilinj kjöra jem ijæn, så kunje hanj hænta voss sin på Ættemiddanj nera i
  Bölshawn, for vi hadde skam tâd enj Bedda Mâd å enj Unjarnasyp me, hadde vi.
  Jo, vi va ræjti uda å mollevera voss, va vi; å vi nörlada så ner a Kløpparna ver
  Askehawn, du hâusar nok, et gott Stykkje væstan Ypnastâ, hænn ætte Skåred
  te. Haraldsa Hawn kajla di na nok âu å å te; mæn nu må du inte tro, a de skujlle
  varra Harald Blåtanj, om du så âu hâr hört lid om, a hanj forr i Tider enjgong
  ska hâ vad gånj i Lann på dænj Le'n om Lanned –. Naj, de e enj anj Harald, om så
  kansje âu a Blåtanj e nok så monga Gonga Tipojlafâr te'nj, å hanj boer dær
  inu. Hanj hadde byjt å lawed å mønstrad dærnera å hadded forlademaj så nætt å så
  râforr som dærte. Somma Stâ hadde hanj jolped lid på Naturn å lawad små pena
  Lysthuz uda imæl Kløpparna, sa enj ræjti kunje sidda å forgryza saj âuer, vår
  nætt dær e, va Vaj enj så lar Ivad løvva.. Sin nörlada vi să smått longs
  Strân. Vi hælste på Vidhat å Mågesjæred; å nera i Ypnastâ lå der inu enj goer
  Bedda å Skolma, som du nok hâusar, a der løvv inj å ble Vrâg dær i
  Hinjvinjterinj. Enj Redninjsbåd lå der âu, som kom inj me noggena stakkals
  forfryzzena Sjöfolk i Vinjters enjgong, hâusar jâ rætt. Hallnajena skujlle di hâ
  vad. Dorra Sjev gjikke nok ner en Nat så fort, a di slætt inte fikj Stynjer te å
  få Klær på. Et Kvnjfolk va der âu me, å hinje hadde Manjfolken lad få mæst
  ævent alt, va di ajde å Klær å varra, dæmme di fröz som Manja.... En go Tur
  hadde vi, å bånntrætta va vi, då vi rajte jem om Aftaninj.
  
  Æjlles hâ vi ju ægelit hat nok å tænjkja på i dænja Tien. Va vi ikkje lie ver å
  skujlla hâ oplæwt en Kri ijænn? Fi, vår va'd då væmmelit å sidda å höra hannem
  Tyskinj å stå å gje ont idå saj i hallanjinj Klokketima, å liva sa sæl hansa
  ajena måtte kunja få fatte på'd me Pungavânta, skujlle enj mæst mena. Nâ, væl
  va'd ju, a vi słop for dænj Gonginj, mæn rârt ska vedda, vår lænje hanj kanj
  næra saj. Vi hadde væll nok âu sodded nætt idi'ed, hadde'd gåd galed, å ikkje
  nogginj å voss kjænde nâd te, voddan vi skujlle hâ voss, om Flojarna skujlle
  komma hær âu – å voffor skujlle di inte ded? Höre du Unjsjyjļninjen i Râđioen?
  Unjsjyjlninjen for a vi injed hadde fåd å vedda? Ja, for de va livæll de
  sømplesta, a jâ nânti hâr hört, for Unjsjyjlninj å kajla. Naj, om så våra Ansajt
  e nok så blæja, å våra Iven e nok så lyzblå, så hâ Folk nu alri hat Fred, udan a
  dorra Nâbo villa'd – å fett skujlle'd væll jælpa, når Fieninj fosst va âuer
  voss, om enj râfte: »Naj, stop nu en hall! De gjæjler inte, for jâ e slætt inte
  telawader mæn hârda nu ed vassens Grân, så ska jâ snârt hita enj Pâl å bânka jer
  idå Huza me....« Najgonn, de tâues di nok inte me.... Ed lided Værs om'ed fikj
  vi ju så livæll tesist å ble lâuda nogged mera, mæn la voss nu se, om de kommer,
  de va i de minjsta inte for tilia, synes maj.... for vedd du va jâ hâr gåd å
  spikkelert på di sista Dâna? Jo, nu vedd du ju nok, a Minnesteried hâr sålt vår
  Unjegrunj te Amerikânarna. Di bijla d'om væll inj, a di skujlle kunja hita Olja
  dærnera. De hâr jâ nu inte majen Forstann på æjlle Tetro te, mæn om galed nu
  skujlle varra, troer du så inte, a der ble Slawsmål om Auanred âu? For de troer
  jâ nu, å så bler'ed voss, a der bler varmda om Ørn. Monne de inte seddan sett va
  bæst for voss, om di slætt injed hite – ude Stenolja å varra i de minjsta. – for
  de e ju dænj, a di ska brygga så majen å te dorra Krismaskiner.... Æjlle om di
  nu i Stânj for hite amerikânsk Olja; så kunje di kansje få Loss på ajl dæn
  Galinjskawinj – æjlle va mener du?
  
  Ja, vist så, vrawla kanja vi ju nok, mæn hâr du vad hænna å sett Made i
  Møllan, for æjlles må du spo daj å få en Belætt, om du inte ska komma te
  Sistpræken, for der bler væll nok trokkad i dæsse Aftana. Jâ hâr vad dær, å du
  kanj tro, a hon e go dænj Kommidian. Ægelit så troer jâ'nte, a di kanja spilla
  bære på De Kongelia, dær ble âu sajt enj ynka Sanjhed om noggena å voss, som de
  ota kanj varra ræjti så ârtit å höra. Du kanj la maj vedda'd, så ska jâ kjevva
  Belættarna te daj – for du târ væll Konn me, kanj jâ vedd'a – æjla kanj'ed lætt
  ble for sent, ska jâ saj.
  
  Mortinj.
  
  