text: Brev te Nels. 
  Naa, se du e blenj Rætstâtara, kanj jâ forstaa paa dit sista Brev. Ja, de va daa
  livæl âu en arbarmeli Kaskenâda, a Venstre gjikke hen aa lavada; men nu faa di
  forplawemaj âu Riz te dorra Rompa, ska jâ lâua for, for du e ju ente ena om aa
  mæjla Pass, kantro. – Najgonn, der e asjillia hær i Rønna âu, a der hâ faad Iwen
  op; aa borta skriva di ju i Blâen om, at di ska hâ vad majed varr te aa fajla
  fraa – mæn maæl voss sajt, va e der
  
  vel anjed inj gott aa saj te ded. Der kanj ju daa livæl âu varra Maada me aa
  hijta paa.
  
  Men Rætstâtara hadde jâ nu livæl ente trot, a du skujle gaad hen aa bled. Enj
  hâr ju føje ræjti kunjad faad aa vedda, va de e for nâd. Strajs, a jâ høre
  snakkes om'ed, trode jâ semænj, a de va seddena haltossua Gunastikkara, a der
  ville hâ voss te aa staa rætt i et Væk. Aa sijn va der nânj, a der mente, a de
  skujlle varra et Slaus Mormoner æjlle seddan nâd, men nu hâr jâ saa ijæn faad aa
  vedda, a de va rent forkjert. Naj, de skujlle nu varra nâd me Jorn, aa se de maa
  du ju hâ Forstann paa – aa kunje kansje vijla gje maj lid Besje om'ed, naar du
  skriver ijæn. De ska ble Plaser aa høra dinn Meninj om Polletik âu.
  
  Æjlans hâ vi'ed ræt som vân hær uda i Rønna. Stort sjer hær semænj ikkje mæl Aar
  aa Dâ; men i desse Dâna fikj vi livæl Flagginj te Værs enj ynka Stâ, daa vi
  høre, a Grønlann va kommed ver saj ijæn. – Jo, Normanj maatte nok livæl la voss
  hâ vort i Fred, aa hanj skujlle forlademaj âu æjlans sje en Skam.
  
  Læste Du i Hinjdânj i Aavizan, va »Dænj gamla Huzdoktarinj« skriver om Moermærke
  aa Lyde aa seddan nâd. Enj skujle ente tro, a hanj va videre te Aars, æjlle a
  hanj har set majed aa, va der sjer her i Varden, sijn hanj kanj paastaa, a de e
  nâd
  
  vel anjed inj gott aa saj te ded. Der kanj ju daa livæl âu varra Maada me aa
  hijta paa.
  
  Men Rætstâtara hadde jâ nu livæl ente trot, a du skujle gaad hen aa bled. Enj
  hâr ju føje ræjti kunjad faad aa vedda, va de e for nâd. Strajs, a jâ høre
  snakkes om'ed, trode jâ semænj, a de va seddena haltossua Gunastikkara, a der
  ville hâ voss te aa staa rætt i et Væk. Aa sijn va der nânj, a der mente, a de
  skujlle varra et Slaus Mormoner æjlle seddan nâd, men nu hâr jâ saa ijæn faad aa
  vedda, a de va rent forkjert. Naj, de skujlle nu varra nâd me Jorn, aa se de maa
  du ju hâ Forstann paa – aa kunje kansje vijla gje maj lid Besje om'ed, naar du
  skriver ijæn. De ska ble Plaser aa høra dinn Meninj om Polletik âu.
  
  Æjlans hâ vi'ed ræt som vân hær uda i Rønna. Stort sjer hær semænj ikkje mæl Aar
  aa Dâ; men i desse Dâna fikj vi livæl Flagginj te Værs enj ynka Stâ, daa vi
  høre, a Grønlann va kommed ver saj ijæn. – Jo, Normanj maatte nok livæl la voss
  hâ vort i Fred, aa hanj skujlle forlademaj âu æjlans sje en Skam.
  
  Læste Du i Hinjdânj i Aavizan, va »Dænj gamla Huzdoktarinj« skriver om Moermærke
  aa Lyde aa seddan nâd. Enj skujle ente tro, a hanj va videre te Aars, æjlle a
  hanj har set majed aa, va der sjer her i Varden, sijn hanj kanj paastaa, a de e
  nâd
  
  Haws, naar a Folk fortælla om, voddan a di e kommena te et æjle anjed Lyde.
  
  Jâ hâr semænj sæl snakt me asjillia, a der hâr vad belæmrada me et aa anjed, aa
  nu ska jâ bâra fortælla daj om nonna Folk hær fraa Rønna aa, a der tau a Skâuinj
  enj Sommardâ for aa plokka Kjyssebær. Manj krev op a Træen aa brækte Grena aa aa
  smed ner, aa Konn aa Fârinj, som âu va me paa Turn, plokte op aa aad alt va di
  bâra orkada.
  
  Nu va dænj gamla Manj lid kaader âuer seddan aa komma ud fraa Væggjana, aa
  dæmme, mens a Svierdøttern saa staar aa bokkar saj for aa tâ enj Gren op, hijter
  hanj paa Loksastrajer, aa târ en ordelig Klonga stora, svorta Kjyssebær aa
  smæjler na en bâg i Nakkanj me, sa Saften løvver na ner ad Halsinj. Strajs ble
  hon saa forfærad, saa forfærad, mæn de fortâu saj nu snârt ijæn, naar hon fost
  fikj aa se va de va, aa sijn tænjte di semænj slætente mera âuer'ed, forinj a
  Konn noggen Tid ætte fikj enj Bælli.
  
  Daa di va i Skâuinj, hadde hon vad temmelit henna, aa Bællinj, som nu kom te
  Varden, hadde et Lyde i Nakkanj.... En stor Klonga svorta Kjyssebær, aa Saften
  løvv'enj ner ad Halsinj.
  
  Inu kanj »Dænj gamla Husdoktarinj« faa snakt me baadde Fârinj aa Moern – di ente
  saa gamla injdaa.
  
  Mortinj
  
  