text: Borrijnholmst Maalstræv
  Stomma Bogstawa å Konsonantfordovliń brøggas saa lid som mâwlit. Nya Bogstawa
  vil ættehåns som Boreńholmareń vâwser saj storre, ble tâna i Brøg for di
  specielt boreńholmske Lyana. Te a begjyńa me inføres:
  
  ń te a brøgga for Tvelyeń j+n.
  'l » » » » i+l.
  w » » » » u+v,
  
  naar ijkje ævent dæńa Lyeń ættefølles udaa eń Konsonant i samma Stawelse, for i
  saa Fa'l brøggas otast u.
  
  å = kårt, aa = lånt aa. z = de stemda s’ed. 
  a = lyst, â = morrit a.
  
  Et Pâr nya Bogstawa.
  I longsommelia Tider hâ vi nu gaaed å vent paa, a eń Skriftstøvara nera i
  Tysklan sko'le ble farruer me Støvnińen aa et Pâr Typer, som naalit końe ońværas,
  ves eń sko'le skriva nogged Boreńholmst, å ded sko'le eń ju, e der ju så monga,
  der hâ sajt.
  
  Jâ hâr alri vaed ræjti for å skriva boreńholmst, sålæńe som eń hâr monglad
  Bogstawana te-’d. Nu hâ vi ganske vist faaed et Pâr å di viktiste, men flera va
  der, vi sko'le hat. Men Skriftstøvarna e dyra me senna særsjilda Tiń, sa ded maa
  nu venta te bære Tider, jâ tænkjer te a »Boreńholmareń« bler så vi'la, a hań kań
  betalla dom sæl. Lisedan bler-ed me a'le di anre Storrelsarna aa Typer, der ska
  te, for a Skriften ska końe brøggas te Åwerskrifter å alt, âw te Titeleń
  paa detta Blâd, som intes daa faar staa som nu.
  
  Men hâ vi faad desse to Bogstawana, så ska di âwse ińvajas å de ska varra
  strajs, for ver dorra Jælp kań-ed nok lâ saj gjorra å begjyńa igrân. Ded eń
  skriver ska ju ijkje bâra końa læzes, dæmmesaa, men de ska ju âw hælst varra let
  læzelit, for æ'ln kań eń nâwe venta saj, a fâlia monga villa hâ me-’d å
  sjødda. Men let læzelit kań-ed ju alri ble, sålæńe som vi fattas Bogstawa for en
  Ræjkja Tvelya, vi hâ. Ganske umâwlit e-’d å komma nâń Vaj me-’d, ves eń fattas
  desse to, vi nu ińvaja.
  
  Der e monga Slaws Mæńesker te, sajes der, å ded e âw sânt, men lisom der e
  Forsje'l paa Mæńesken, så e der âw Forsje'l paa dorra Ørn. Sæl om nok a'le kań
  høra, a de j-holdia n’ed bestaar aa j å n, så hâr-ed vist saj, a mens nonna
  tydelit hør j’ed foran, så hør anra-ed liså tydelit bâg, å adder anra hør-ed
  bodde for å bâg. Naar de e seddan, e-’d så læjefram, a der bler tre Maader å
  bogstavera dæńa Bogstâweń paa. Å ættesom dæńa Tvelyeń kommer så tit å ota, så
  bler-ed te stort Besvær for Læzarna, i a'l Fa'l for di Læzarna, som hør-ed ańlens
  æń Skrivareń, så ińiń kań onras paa, a monga ijkje gjor stort aa å læza
  seddan-nâd.
  
  Begjyńa å krægla om, vem aa desse tre Mæńeskeslawen, der hør ræjtiast, nyttar
  alrinântiń, for a'le e di sekra i dorra Sâg, å ińiń vil gje saj. Ded e der
  hæ'ler ińed ońelit i, naar di me dorra ajena Ørn kań høra-ed ævent som di
  skriva-ed. Men enes maatte a'le tre Partien końa om å brøgga eń nyer Bogstaw for
  dæńa Tvelyeń, der ræjtit forstaaed e en så folstændi Sammensmæltniń aa to
  Bogstawa, a ińiń kań sjæ'lna, vikkeń aa dom der e for æ'la bâg. Di e bâra
  blena te eet.
  
  Paanaa lisedan e-’d me dæń Tvelyeń, som dæń anra nya Bogstâweń ska betajna, men
  dæńa brøggas ijkje nær saa majed.
  
  Forsynader me desse to nye Bogstawana, ińbyer »Boreńholmareń« nu a'le
  boreńholmska Skrebentara te å præwa dom, skriwa nogged pent, fornoftit æ'la
  ârtit te-iń, Sånga æ'la Passâziker, som e læzeværdia å som kań
  bidrâ te, a hań kań ble eń vælsedder Gjæst i a'le ræjti boreńholmska Jem å
  et got Bińeled imæ'lem di Boreńholmarna, der boer her å di der boer anra Stâ i
  hela dæń stora, via Varden.
  
  Dæń Velkomsten »Boreńholmareń« hâr faaed, hâr ińtes nu vaed lânt jarteliara
  udanfor æń paa Boreńholm, vel sajtas en naturli Følja aa, a di, der hâ møst
  nogged got, forstaar bære a sætta Priz paaed, æń di, som æńu hâr-ed i
  Beho'l. Men de e ju en Skam udaa vos Boreńholmara, om vi ska fińa di trofâsteste
  å mæst vâgene for vor Sâg udanfor Boreńholm, å vi ska tâ vos iajt for, a vi kań
  âw snârt møsta majed aa de bæsta, vi hâ, ja majed aa-ed hâ vi alt møst.
  
  Vi, som kań se å forstaa detta, maa se å faa vora Lansmæń, som sawer å ińed
  seer, te å vâwna op idaa Sæwniń å faa dom te å interessera dom liid for di
  Tińen, som e vor Fællesaja. Se å faa dom te å ho'la »Boreńholmareń« å læza dæń;
  ded e en go Begjynelse å sânt å vist e-’d, a di Boreńholmarna, som læzer
  »Boreńholmareń« vær Maanad e ijkje udsatta for å forgjædda dorra Moersmaal. Ja,
  de e âw sânt å vist, a vés »Boreńholmareń« końe faa Ińpas âweralt å ble læster
  aa di fleste, så vil dæń næsta Slajten komma te å snakka majed bære å nættara
  boreńholmst æń dæń, der læwer nu, mæns Udviklińen æ'la gaar dæń modsatta Væń.
  
  De enesta boreńholmska Ored, jâ lâw komma for Dâń i Præwenommered, va Nawned paa
  detta Blâd å ded końe jâ ijkje stawa som jâ ville, for de Sjyl a jâ monglada
  Bogstawa. Jâ hâr som di fleste anre brøgt »i« som Begjyńelsesbogstaw te
  Kjæńeored (å Talored) i Hańkjøn, for de a »e« å »j« så let kań opfattas som aj:
  ajn, vorimod „eń“ sekrara bler udtalt som de ska, å så e der dæń Fordeleń, a
  desse Orn, der brøggas eńhellu, let sjæ'lnas fraa eń hel Del anra Or, som te
  Begjyńelse hâ »iń« å utâles ganske som di anre. Men ska Hańkjøns-Kjæńored
  begjyńa me e, maa Hańkjøns-Nawnorn ænna paa samma Maadan i bestemt Form. Føljan
  bler derfor, a Ored »Boreńholmareń« faar to e istâń for to i å to ń istâń for to
  jn. Ińiń maa tâ maj detta i'la op; de ska nok viza saj å varra en Forbæriń. 
  
  Ærada Læzara! Jâ ska ijkje trætta jer mera i Dâ. Jâ ka'lar nok detta hersens
  let læzelit, men di, der alri hâ set seddannâd forra, kań ju derfor mena nâd
  helt ańed. Men gjor maj nu dæń Kjænesten å stawa detta hersens ræjti grondit
  igjennem fosta Gong, å læz-ed så tol-tre Gonga me fi'le-sajs Dâs Mæ'lemrom, så
  ni kań varra liid fortrolia bodde me di nye Bogstawana å me Stawemaadan te dæń
  næsta »Boreńholmareń« kommer, for så ska der komma en morsam Passâzika, som
  tedrâw saj for 100 Aar siń. For så sko'le-’d ju gjærne końa gaa nogged mera
  gjerâdit.
  
  Å så vil-ed komma te å gaa læńer å bær me Læzningen for vær Maanad, å de vil
  snârt gaa op for a'le, âw for Pressemæńen, som ińtes nu bâstans hâ sjæwad skâlt
  te »Boreńholmareń«, a detta hâr stora Fortren framfor å faa boreńholmsk Tekst
  tryt i Dâblân paa gammeldâs Fason å me Trykjfaj'l i Massaviz.
  
  Vallviza fraa Provisorietiden.
  Mel.: A kjøra Vatten å kjøra Ve.
  
  Så nu ska jâ, ves jâ bâstans kań,
  fortælla, veddan dæń ska varra, 
  som vælles ska te Risdâsmań, 
  å ijkje Vællarna ska narra:
  Hań ska hâ Værgarnsfrak å-Bojser paa 
  å varra »jøssad op« fraa Top te Taa,
  skjærna for to, sa Folk kań tro,
  a hań e fæzelia klaager.
  
  Å hań ska âw końa kjøra Øj 
  å mogga rent ońe Blizza,
  å harra, ploja å så spre Møj, 
  men nu ska ni lâ ble å fnizza, 
  for hań ska âw końa læza Blâ, 
  å hâusa, va hań for et Aar siń sâ, 
  sjæ'la å slaa om saj, for så 
  kań a'le se, a hań forstaar-ed,
  
  Å ońe Sjæjgjaho'lshâwan ska 
  der varra dyktit me Jarna,
  Så ijkje Provisoristarna 
  Ska gaa å trø-iń âuer Tærna.
  Naj, di ska piltalakkan Skarsor hâ, 
  så ska ni se, a di ska nok ble brâ, 
  villa di slos: »så kom te vos, 
  vi ska jer ordenli kanyfla«.
  
  Se, ves eń sedeneń Mań, vi kań 
  faa fat i, ska vi-iń bâra vælla, 
  for kos ilæl, om eń finer Mań, 
  vi valde, sâ ju vora Bælla:
  »Se, ded e ińiń ań æń Fârsa Sjy'l, 
  a Harremæńen di nu gje vos Pry'l,
  skamma daj, Fâr, Bælla du hâr, 
  som vræla âwer daj, diń styjgja.«
  
  De końe varra ârtit, om nâń kań oplyza, vem der e Forfattara te dæńa Vizan. Jâ
  hâr alri nântis set-na pa Trykj, men hâr lært-na udanad i 1896 udaa Kjømań
  C. P. Koffed, som hæ'ler ijkje kjænde Forfattareń. P. M.
  
  
  
  