text: Brev te Nels. 
  Ja, de kanj nok hænna saj, a de ble Sommar iaar.... Lidemaj væl, vaar gjik enj
  ordenli aa kroada saj. Aaa som Sæen sto paa Markarna, naar enj enj ynka Gong
  slompada te aa faa saj en Tur saa vidt. Fojlad gott hâr hon ju âu, ætte va di
  saja. Somma ska ju hâ faa'd i Lawed forretjyve Fojl, om de forslaar; aa, a du
  hâr faa'd na lâbrænt, e forlademaj dinn ajen Sjyjl. Enj kanj âu varra for
  forhipader paa aa faa na i Huz.
  
  Kanj du hâusa, daa vi va Bælla? Daa brygte vi mæst alti aa ha senna goa Sommara,
  synes maj – lie fraa Framtiden aa, a vi løvv aa sjæwlde Krogerødda, aa te om
  Fiskjed, a vi fikj Lâu aa følle me Fâr a Nøddaskâu.... Â, ja vist saa –
  Bællatiden aa Ballatiden – naj, enj hâusar nok men de goa, de e nok ded som e,
  aa Gosjelâu for ded; men sijn vi e kommena i Snak om'ed, saa va der nânj, a der
  fortalde maj en Storja i Hinjdânj om dænj Gonginj, daa hanj va lidinj Horra, aa
  hon va semænj ræjti plaserli, sa ja tænjte me de samma: Dænj ska Nels hâ i de
  fosta Breved, aa hær e hon saa:
  
  Dænjgonginj a jâ va lidinj Horra, saa va jâ hos en gammel Kjælinj, som hed
  Mokkastina. Saa va'd enjgong, a Mokkastina ble nâd saa urimelia sjøg. Jâ gjikke
  saa te Doktarijn aa sâ'd: »Nâsaa«, sajer hanj. »E Mokkastina sjøg ble'n – saa
  maa vị vel se aa faa na paa Ben ijæn daa –«. Aa dæmme fikj jâ saa noggen
  Mækstur me maj; men daa jâ kom jem, va Mokkastina dø. Jâ trâmpada i Golled aa
  râfte Mokkastina! Men Mokkastina va dø. Jâ hæjlde ajl Mæksturn i Ansajted paa na
  men naj, hon ikkje saa majed som fryjnde igrân.
  
  Jâ gjik saa hen te Nels Jins' aa fortalded: »Naa, hâr hon nu faa'd Enna?« sâ
  Nels Jinsen: »Jamen saa maa vi ju se aa faa na paa Kjærregaarinjn daa.« Aa jâ
  vrælada, mest te vi kom te Graven; saa torrde jâ Iven aa sâ, saa gott jâ kunje:
  »Nu maa du hâ Farvel, Mokkastina, aa Tak for, va vi hâr hat sammen, men hærætte
  faar du nok aa præwa aa klâra for dig sæl, for nu târ jâ te Sjøss.«
  
  Nu vedd enj ju nok, a de ente alti gaar, som Præstinj prækar, aa daa jâ kom jem,
  fikj jâ saa ustortelia Lyst te aa præwa aa gaa paa Jajt.... Bøssa hadde jân'te
  nân, men va gjore jâ? Jâ satte Ryggjinj mod enj Jørnastylpa aa skodd saa Ennanj
  aa enj Ræwaunga aa Rompan ude Stengjâred.
  
  Men koss, vaar ble jâ bonge for de stora Sælmored, jâ hadde begaa'd. Ja løvv ud
  i enj stor Veddeâger aa krev op i et højt Pilatræ aa ryste, sa Pærarna
  dryzzada. Men saa kom Kjælinjen, a der ajdes Spøjehawanj, aa râfte: »Skam ska du
  faa, dinj Rappenskrajl, a du seddan ruskar minj Hâmp«. Aa hon tâu enj stor Sten
  aa slo maj i Panjan me et Kjysebær, sa jâ falt ner aa stødte maj seddan paa
  Albâuaknystana, sa Skosøllarna gâ saj te aa blø, – aa jâ ble saa ormstukkinj aa
  et Par Pâjeiven, sa ja maatte liggja i tre Dâ aa tre. Saa reste jâ te et Lann,
  vaar der gjik tâl Pâr aa tâl Pår aa bầr Torsk paa en Horsapanja aa lokte
  Vâutehorrana gjennem Vongagjemmaraled – for Faarn hadde Staalnæb. Dær møte jâ
  saa Jæppa Nelska. Hon skujlle hâ for enjj Sjillinj ente sød Milk te aa tâ paa
  sin Raagasoppa. »De bler goer Torskavæjln«, sâ Jæppa Nelsen.... Hanj sto paa
  Tâged aa varpada Skroptuser gjennem Skorsteninj aa ner a Grødagrydan....
  
  Mortinj.