text: Da jeg nytårsaften for et år siden talte herfra, var det med en følelse af, at den vestlige verden stod over for et vendepunkt i historien. Jeg tror, at denne følelse var rigtig.
  Vi har i året 1974 – om end nødtvungent – måttet lære at acceptere, at energi kan være en mangelvare. Vi har erfaret, hvor følsomt også det danske samfund er over for svingninger i den internationale konjunkturudvikling, og mange hjem må nu leve med i arbejdsløshed – eller i frygten herfor.
  Ude fra den store verden har vi gennem nyhedsmidlerne fået hungersnødens frygtelige ansigt ind i vore stuer, og vi har måttet se, hvor lidt alverdens lande har formået at stille op.
  Vi har måttet opleve vold og blind terror gribe om sig i uhyggelig grad.
  Bag denne utryghed ligger frygten og faren for, at det internationale økonomiske system ikke vil kunne bære de belastninger, som det udsættes for, men at det bryder sammen med heraf følgende uoverskuelige konsekvenser.
  I lyset af det gamle års mange nye erfaringer er vi i utallige områder, i stort som i småt, blevet tvunget til at tage accepterede forestillinger op til revision. Vil vi opnå noget ad denne vej, er det med os selv, vi må begynde, vi må hver især tage vore standpunkter op til overvejelse.
  Den lyse fortrøstning, med hvilken vi alle siden Anden Verdenskrig har set fremtiden i møde, er nu blevet vanskeligere at opretholde. Den menneskelige egoisme har – ikke mindst i international sammenhæng vist sig gang på gang, og det ændrede økonomiske klima har ikke gjort sagen bedre, men synes fremskridtet end på visse områder at være sinket, kan vi stadig håbe på et samhørighedsforhold mellem landene. Intet land kan isoleret klare problemerne.
  Det er også derfor, vi trods skuffelser må blive ved med at lade vor røst lyde i De Forenede Nationer, i De Europæiske Fællesskaber, i NATO, i Nordisk Råd og i alle de andre organer for internationalt samarbejde vi er parthavere i.
  FN har besluttet at gøre 1975 til Det Internationale Kvindeår for på den måde at samle opmærksomheden om kvindernes stilling. Det er mit ønske, at dette år må bidrage til, at kvinderne alle vegne accepteres og accepterer sig selv såvel i deres gerning i hjem og familie som i alle de mange andre opgaver, samfundet stiller sine medborgere.
  Vi er et gammelt land med traditioner for åbenhed og fordragelighed og evne til samarbejde. Lad os derfor ikke i en vanskelig tid glemme, hvor meget vi har at være taknemmelige for – som nation og som mennesker. Vi lever i fred bag vore grænser uden at være plaget af stridigheder med vore naboer. Vi har – set med verdens øjne – en høj levestandard, og hver enkelt har mulighed for at give sine børn det væsentligste af alt – en opvækst i tryghed og kærlighed. Vi kan glæde os over det daglige samvær med familie og venner og se vore børn trives og vokse.
  Under prins Henriks og mine rejser rundt i Danmark har vi glædet os over al den venlighed, hvormed vi og vore børn overalt er blevet modtaget, og jeg benytter denne lejlighed til at udtale vor hjertelige tak, også for de mange hilsener, vi året igennem har modtaget fra alle egne af landet.
  Også til Færøerne og Grønland går min hilsen og min tak for det gamle år. Både prins Henrik og jeg glæder os til at gense Grønland til sommer, vi ser frem til at få indblik i alt det nye, der sker, og til igen at opleve det dejlige land.
  Til vort forsvar og til politiet bringer jeg en tak for god tjeneste året igennem både herhjemme og i udlandet, ligesom mine nytårshilsener også gælder alle danske, danske der har deres liv og gerning i det fremmede, og alle, hvis indsats – stor eller lille – er med til at hævde Danmarks navn.
  Mine tanker går i år særligt til alle dem, der må føle krisen på deres egen krop og i deres eget hjem, og for hvem julen og nytåret må synes særlig tunge at komme igennem under arbejdsløshedens tryk.
  Tiderne er vanskelige, og alvoren må præge os mere ved dette årsskifte end mange gange tidligere. Lad os dog ikke miste modet.
  Lad os gå ind i det ny år med det smil og den venlighed, uden hvilken de mørke dage bliver mørkere, og de lyse mister deres glans.
  Min nytårshilsen vil jeg lade munde ud i ordene fra Kingos salme:
  ‘Giv Danmarks Rige fryd og
  fred,
  lad ret og skel alt blive ved
  og dagligt blomster bære.’
  Gud give os alle et glædeligt nytår.
  GUD BEVARE DANMARK