text: &lt;poem&gt;
  Jo, jo gøgleri er en nobel kunst,
  måske den skønneste blandt de skønne!
  Ved den kan man skaffe sig guld og gunst
  og gøre de smudsigste hoser grønne.
  Man bliver feteret
  og favoriseret
  og rekommanderet og kommer i vejret
  ved gøgleri, ved gøgleri.
  Vil statsmanden samle et stort parti,
  vil kræmmeren vinde uhørte procenter,
  vil kunstneren hjælpe sig uden geni,
  vil doktoren omringes af patienter,
  så er der et ene-
  ste middel til tjene-
  ste, det er: det pureste, skæreste, rene-
  ste gøgleri, -ste gøgleri.
  De høje, de gøgler med nådige nik,
  de lave med idelig skraben og bukken,
  de søde små damer med smil og blik,
  de søde små herrer med smægten og sukken.
  Selv når prædikanten
  går ned fra diskanten
  og ender i bassen - så er det minsandten
  lidt gøgleri, lidt gøgleri.
  Ja, gøgle gør alle i dette land,
  men gør det kun slet i det hele taget,
  man fusker i kunsten så godt, man kan,
  men vi - vi er derimod mænd af faget!
  Derfor må det være,
  vi holdes i ære
  af alle de stakler, som gerne vil lære
  lidt gøgleri, lidt gøgleri.
  &lt;/poem&gt;