text: Den signede dag med fryd vi ser 
  af havet til os opkomme, 
  den lyse på himlen mer og mer 
  os alle til lyst og fromme! 
  det kendes på os som lysets børn, 
  at natten hun er nu omme! 
  Den signede stund, den midnatstid, 
  Vorherre han lod sig føde, 
  da klared det op i østerlid 
  til dejligste morgenrøde, 
  da lyset oprandt, som jordens bold 
  skal lysne udi og gløde. 
  Om levende blev hvert træ i skov 
  og var så hvert blad en tunge, 
  de kunne dog ej Guds nådes lov 
  med værdelig røst udsjunge, 
  thi evig nu skinner livets lys 
  for gamle og så for unge. 
  Thi takke vi Gud, vor fader god, 
  som lærken i morgenrøde, 
  for dagen, han os oprinde lod, 
  for livet, han gav af døde. 
  Den signede dag i Jesu navn 
  os alle vort liv forsøde! 
  Nu sagtelig skrid, vor højtidsdag, 
  med stråler i krans om tinde! 
  hver time til herrens velbehag 
  som bække i eng henrinde, 
  til frydelig sig til sidst de sno 
  op under de grønne linde! 
  Som guld er den årle morgenstund, 
  når dagen opstår af døde, 
  dog kysser os og med guld i mund 
  den liflige aftenrøde, 
  så tindre end må det matte blik, 
  de blegnede kinder gløde. 
  Så rejse vi til vort fædreland, 
  der ligger ej dag i dvale, 
  der stander en borg så prud og grand 
  med gammen i gyldne sale, 
  så frydelig dér til evig tid 
  med venner i lys vi tale!