text: Note.
  Se også Hagbard og Signe (folkevise)
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  1. Habor kom fra Norges fjelde,
  Signe sad i Dannevang;
  Uberørt af år og ælde 
  Er den gamle skjaldesang
  om det dyb, som ingen bunder, 
  ægte kærligheds vidunder! 
  2. De hinanden tro i døden 
  for hinanden livet lod,
  blussende som aftenrøden 
  Signes bur i lue stod. 
  Svanesang fra retterstedet 
  bæved sig i Habors-kvædet. 
  3. Rask, I svende, nøler ikke, 
  griber kun i top mig snart, 
  højt i vejret nu med strikke 
  hæver mig kun med en fart! 
  Sødt det er på luftens bølge, 
  favre brud, dig rask at følge! 
  4. Hører I det brag af luer, 
  ser I hist det røde tag! 
  Ser I, over hallens buer 
  vajer troskabs røde flag! 
  Kærlighed fra Signes kammer 
  blusser ud i gyldne flammer. 
  5. O, hvor det mit hjerte fryder, 
  ord du holdt, o pige sød! 
  Over hallen højt det lyder: 
  Lige tro i liv og død! 
  hvad som kvinde sødt du loved, 
  som en helt du holdt og voved. 
  6. Kærlighed kan aldrig dølges, 
  blussende den bruder ud, 
  smukt vi ud i verden følges 
  som en brudgom med sin brud, 
  aldrig briste, skønt de brage, 
  rosenbånd fra ungdomsdage. 
  7. Held da mig, som vandt i støvet 
  slig en trofast venneviv! 
  ensom ikke og bedrøvet 
  ender jeg mit kæmpeliv, 
  med en fylgje som den bedste 
  jeg skal Valhals guder gæste. 
  8, Knytter mig med korte tømmer 
  kun til luftens kolde hest! 
  døden mig til fryd kun dømmer, 
  bringer, hvad mig huer bedst, 
  høre skal i grønne sale 
  brat jeg slag af nattergale. 
  9. Lystig, lystig, op ad stige!
  dybt jeg føler, vist jeg véd: 
  selv ej i de dødes rige 
  dør den ægte kærlighed, 
  Signelil, min tro veninde, 
  hisset skal med fryd jeg finde. 
  10. Højt i syden som i norden 
  lyde skal vor bryllupssang, 
  ja, i himlen og på jorden 
  tone skal med højtidsklang: 
  Lige tro og lige Ømme, 
  salige de sammenstrømme! 
  &lt;/poem&gt;