text: &lt;poem&gt;
  1.
  De gamle mørke Stunder
  Er Gud skee Lov! forsvunden,
  Mit Hierte saligt er;
  Dog naar jeg derpaa tænker,
  Hvad got mig JEsus skienker,
  Jeg inderlig beskiemmet er.
  2.
  Ak var jeg ret fortrolig
  Med hannem, og min Bolig
  Var stedse Sidens Saar!
  Ak var jeg i hans Under
  Forelsket alle Stunder!
  Dertil min Længsel ene staaer.
  3.
  At faae et simpelt Hierte,
  Forlskt i JEsu Smerte,
  Ret felbar brændende,
  Som sig Taarer bader,
  Naar det ei stedse vader
  I Strømmen ud af Vunderne.
  4.
  Ak maatte dog mit Øie
  Kun stedse sig for nøie
  I JEsu Lidelse!
  Ak havde jeg et Øre, 
  Som stedse maatte høre,
  Hvor han i Døden sukkede.
  &lt;/poem&gt;