text: Paa Sjølunds fagre Sletter
  ved Østersøens Bred,
  hvor Skoven Kranse fletter
  om Engens Blomsterbed,
  hvor Sølverkilden glider
  nu ved Ruinens Fod,
  dér stolt i gamle Tider
  en Kongebolig stod.
  I Borgens gyldne Sale
  sig rørte muntert Liv,
  der hørtes skæmtsom Tale
  og lystigt Tidsfordriv:
  Kong Valdemar dér bygged
  saa fast sit Kongehus,
  som det hans Liv betrygged,
  til Verden sank i Grus.
  Med lystig Jægerskare
  paa hviden Ganger fløj
  den Konge tit med Fare
  hen over Stub og Høj;
  men i den raske Glæde,
  ved Jægerhornets Klang
  de glemte tit at bede
  og høre Messesang.
  I Muld for længe siden
  Kong Valdemar er lagt,
  men sælsomt gennem Tiden
  gaar Sagnet om hans Jagt.
  Tit korser arme Bonde
  sig end paa natlig Sti,
  hvor Jægere og Hunde
  ham suse vildt forbi.
  Kilde.
  Kalliope.org