text: &lt;poem&gt;
  Når kommer våren vel?
  Når den sortblå svale kommer
  og bebuder nære sommer,
  når den kvidrende ta'r myggen,
  der vil tumle sig i skyggen,
  da kommer våren, da kommer våren!
  Når kommer svalen da?
  Når den lille frø i kæret
  strækker halsen op i vejret
  og med tungen slår på trommen:
  "Nu er tykke frømand kommen!",
  da kommer svalen, da kommer svalen!
  Når kommer frøen da?
  Når den lange stork er kommen
  for at putte frø'r i vommen
  og står med de røde hoser
  fiskende i brune moser,
  da kommer frøen, da kommer frøen!
  Når kommer storken da?
  Når først sneppen hid er fløjet
  og står over isen bøjet,
  borende sig der et bæger,
  hvoraf den med vand sig kvæger,
  da kommer storken, da kommer storken!
  Når kommer sneppen da?
  Når først kommer blot de dage,
  at i Odense på tage
  stæren bygger højt sin rede,
  hvor godtfolk ham plads berede,
  da kommer sneppen, da kommer sneppen!
  Når kommer stæren da?
  Det kan du jo nok begribe,
  først der komme må en vibe!
  Først når viben som en blinker
  til armeen "Fremad!" vinker,
  da kommer stæren, da kommer stæren!
  Når kommer viben da?
  Når først efter vintertide
  vintergæk af sneen hvide
  rejser sig med sine blade
  og gør alle hjerter glade,
  da kommer viben, da kommer viben!
  Når kommer gækken da?
  Når Gud Fader det behager,
  vinker han den frem af ager.
  Først når hans befaling falder,
  først når han på blomsten kalder,
  da kommer gækken, da kommer gækken! 
  &lt;/poem&gt;