text: Guldhornene
  De higer og søger&lt;br&gt;
  I gamle Bøger,&lt;br&gt;
  I oplukte Høie&lt;br&gt;
  Med speidende Øie,&lt;br&gt;
  Paa Sværd og Skiolde&lt;br&gt;
  I muldne Volde,&lt;br&gt;
  Paa Runestene&lt;br&gt;
  Blandt smuldnede Bene.
  Oldtids Bedrifter&lt;br&gt;
  Anede trylle;&lt;br&gt;
  Men i Mulm de sig hylle,&lt;br&gt;
  De gamle Skrifter.&lt;br&gt;
  Blikket stirrer,&lt;br&gt;
  Sig Tanken forvirrer.&lt;br&gt;
  I Taage de famle.
  "I, gamle, gamle&lt;br&gt;
  "Hensvundene Dage,&lt;br&gt;
  "Da det straalte i Norden,&lt;br&gt;
  "Da Himlen var paa Jorden,&lt;br&gt;
  "Giv et Glimt tilbage!"
  Skyen suser,&lt;br&gt;
  Natten bruser,&lt;br&gt;
  Gravhøien sukker,&lt;br&gt;
  Roser sig lukker,&lt;br&gt;
  De øvre Regioner&lt;br&gt;
  Toner.&lt;br&gt;
  De sig møde, de sig møde,&lt;br&gt;
  De forklarede Høie,&lt;br&gt;
  Kampfarvede, røde,&lt;br&gt;
  Med Stierneglands i Øie.
  "I, som raver i blinde,&lt;br&gt;
  "Skal finde&lt;br&gt;
  "Et ældgammelt Minde,&lt;br&gt;
  "Der skal komme, og svinde.&lt;br&gt;
  "Dets gyldne Sider&lt;br&gt;
  "Skal Præget bære,&lt;br&gt;
  "Af de ældste Tider.&lt;br&gt;
  "Af det kan I lære.&lt;br&gt;
  "Med andagtsfuld Ære,&lt;br&gt;
  "I vor Gave belønne!&lt;br&gt;
  "Det skiønneste Skiønne,&lt;br&gt;
  "En Mø&lt;br&gt;
  "Skal Helligdommen finde."&lt;br&gt;
  Saa synge de og svinde.&lt;br&gt;
  Lufttonerne døe.
  Hrymfaxe, den sorte,&lt;br&gt;
  Puster, og dukker&lt;br&gt;
  Og i Havet sig begraver.&lt;br&gt;
  Morgenens Porte&lt;br&gt;
  Delling oplukker,&lt;br&gt;
  Og Skinfaxe traver&lt;br&gt;
  I straalende Lue&lt;br&gt;
  Paa Himlens Bue.
  Og Fuglene synge.&lt;br&gt;
  Duggperler bade&lt;br&gt;
  Blomsterblade&lt;br&gt;
  Som Vindene gynge.&lt;br&gt;
  Og med svævende Fied&lt;br&gt;
  En Mø hendandser&lt;br&gt;
  Til Marken afsted.&lt;br&gt;
  Violer hende krandser.&lt;br&gt;
  Hendes Rosenkind brænder.&lt;br&gt;
  Hun har Lilliehænder.&lt;br&gt;
  Let som en Hind,&lt;br&gt;
  Med muntert Sind.&lt;br&gt;
  Hun svæver, og smiler;&lt;br&gt;
  Og som hun iler,&lt;br&gt;
  Og paa Elskov grubler –&lt;br&gt;
  Hun snubler,&lt;br&gt;
  Og stirrer, og skuer&lt;br&gt;
  Gyldne Luer,&lt;br&gt;
  Og rødmer, og bæver,&lt;br&gt;
  Og zittrende hæver&lt;br&gt;
  Med undrende Aand,&lt;br&gt;
  Af sorten Muld&lt;br&gt;
  Med sneehvide Haand&lt;br&gt;
  Det røde Guld.
  En sagte Torden&lt;br&gt;
  Dundrer.&lt;br&gt;
  Hele Norden&lt;br&gt;
  Undrer.
  Og hen de stimle&lt;br&gt;
  I store Vrimle,&lt;br&gt;
  og grave og søge,&lt;br&gt;
  Skatten at forøge.&lt;br&gt;
  Men intet Guld!&lt;br&gt;
  Deres Haab har bedraget;&lt;br&gt;
  De see kun det Muld,&lt;br&gt;
  hvoraf de er taget.
  Et Sekel svinder.
  Over Klippetinder&lt;br&gt;
  Det atter bruser.&lt;br&gt;
  Stormenes Sluser&lt;br&gt;
  Bryde med Vælde.&lt;br&gt;
  Over Norges Fielde&lt;br&gt;
  Til Danmarks Dale&lt;br&gt;
  I Skyernes Sale&lt;br&gt;
  De forklarede Gamle&lt;br&gt;
  Sig atter samle.
  "For de sieldne Faae&lt;br&gt;
  "Som vor Gave forstaae;&lt;br&gt;
  "Som ei Jordlænker binde,&lt;br&gt;
  "Men hvis Siæle sig hæve&lt;br&gt;
  "Til det Eviges Tinde;&lt;br&gt;
  "Som ane det Høie,&lt;br&gt;
  "I Naturens Øie;&lt;br&gt;
  "Som tilbedende bæve&lt;br&gt;
  "For Guddommens Straaler,&lt;br&gt;
  "I Sole, i Violer,&lt;br&gt;
  "I det Mindste, i det Største;&lt;br&gt;
  "Som brændende tørste&lt;br&gt;
  "Efter Livets Liv;&lt;br&gt;
  "Som – o, store Aand&lt;br&gt;
  "For de svunde Tider!&lt;br&gt;
  "See dit Guddomsblik&lt;br&gt;
  "Paa Helligdommens Sider:&lt;br&gt;
  "For dem lyder atter vort Bliv.&lt;br&gt;
  "Naturens Søn,&lt;br&gt;
  "Ukiendt i Løn,&lt;br&gt;
  "Men som sine Fædre&lt;br&gt;
  "Kraftig og stor,&lt;br&gt;
  "Dyrkende sin Jord,&lt;br&gt;
  "Ham vil vi hædre:&lt;br&gt;
  "Han skal atter finde."&lt;br&gt;
  Saa synge de, og svinde.
  Hrymfaxe den sorte,&lt;br&gt;
  Puster og dukker,&lt;br&gt;
  Og i Havet sig begraver.&lt;br&gt;
  Morgenens Porte&lt;br&gt;
  Delling oplukker,&lt;br&gt;
  Og Skinfaxe traver&lt;br&gt;
  I straalende Lue,&lt;br&gt;
  Paa Himlens Bue.
  Ved lune Skov&lt;br&gt;
  Øxnene trække&lt;br&gt;
  Den tunge Plov,&lt;br&gt;
  Over sorten Dække.
  Da standser Ploven,&lt;br&gt;
  Og en Gysen farer&lt;br&gt;
  Igiennem Skoven.&lt;br&gt;
  Fugleskarer&lt;br&gt;
  Pludselig tier.&lt;br&gt;
  Hellig Taushed&lt;br&gt;
  Alt indvier.
  Da klinger i Muld&lt;br&gt;
  Det gamle Guld.
  Tvende Glimt fra Oldtidsdage&lt;br&gt;
  Funkler i de nye Tider.&lt;br&gt;
  Selsomt vendte de tilbage,&lt;br&gt;
  Gaadefyldt paa røde Sider.
  Mystisk Helligdom omsvæver&lt;br&gt;
  Deres gamle Tegn og Mærker.&lt;br&gt;
  Guddomsglorien ombæver&lt;br&gt;
  Evighedens Underværker.
  Hædrer dem, thi Skiebnen skalter!&lt;br&gt;
  Snart maaskee de er forsvunden.&lt;br&gt;
  Jesu Blod paa Herrens Alter&lt;br&gt;
  Fylde dem, som Blod i Lunden!
  Men I see kun Guldets Lue,&lt;br&gt;
  Ikke det ærværdigt Høie;&lt;br&gt;
  Sætte dem som Pragt til Skue&lt;br&gt;
  For et mat nysgierrigt Øie.
  Himlen sortner, Storme brage;&lt;br&gt;
  Visse Time! du er kommen.&lt;br&gt;
  Hvad de gav, de tog tilbage.&lt;br&gt;
  Evig bortsvandt Helligdommen.