text: Kommer hid, I piger små! &lt;/br&gt;
  strengen vil jeg røre, &lt;/br&gt;
  tårer skal i øjet stå, &lt;/br&gt;
  når min sang I høre, &lt;/br&gt;
  om så bold en ungersvend &lt;/br&gt;
  alle fagre pigers ven, &lt;/br&gt;
  sørgelig jeg sjunger. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Våren er nu kommen nær, &lt;/br&gt;
  dagene sig længe, &lt;/br&gt;
  våren har I piger kær, &lt;/br&gt;
  blomster gro i enge. &lt;/br&gt;
  Dog I skal i sene år &lt;/br&gt;
  mindes, at I så en vår &lt;/br&gt;
  med bedrøvet øje. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Ak, thi før sig op af jord &lt;/br&gt;
  blomsten kunne trænge, &lt;/br&gt;
  falmede en blomst i Nord, &lt;/br&gt;
  som skal mindes længe: &lt;/br&gt;
  Willemoes var blomstens navn, &lt;/br&gt;
  og ej glemmes tunge savn &lt;/br&gt;
  midt i blomsterflokken. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Han var dreng, men stod som mand, &lt;/br&gt;
  medens I var spæde, &lt;/br&gt;
  stå og slå for fædreland &lt;/br&gt;
  var den unges glæde. &lt;/br&gt;
  Strømmen går mod København, &lt;/br&gt;
  Kongedyb er strømmens navn, &lt;/br&gt;
  der blev helten viet. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Sælsomt i hans ånd det lød: &lt;/br&gt;
  Hører du, det dønner! &lt;/br&gt;
  Danemark er stedt i nød, &lt;/br&gt;
  kalder sine sønner. &lt;/br&gt;
  Og som gamle Danmarks søn &lt;/br&gt;
  fløj han mod det høje døn, &lt;/br&gt;
  fædreland at værge. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Ak! den gæve kom og så &lt;/br&gt;
  fædrelandet bløde, &lt;/br&gt;
  hvor de stolte snekker lå, &lt;/br&gt;
  var så tomt og øde. &lt;/br&gt;
  Disse snekker var hans hjem, &lt;/br&gt;
  han opvoksed mellem dem, &lt;/br&gt;
  stred i deres skygge. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hist i nord går Odden ud &lt;/br&gt;
  mellem høje bølger, &lt;/br&gt;
  der blev døn af stærke skud, &lt;/br&gt;
  Kristjan ej sig dølger, &lt;/br&gt;
  men som gamle Kristian &lt;/br&gt;
  står han fast på danske strand, &lt;/br&gt;
  skønt hans blod udrinder. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Willemoes! du måtte gå &lt;/br&gt;
  andet hjem at finde, &lt;/br&gt;
  tårer i vort øje stå, &lt;/br&gt;
  men de tør ej rinde. &lt;/br&gt;
  Ak! thi ville vi, at du &lt;/br&gt;
  skulle vanke her endnu, &lt;/br&gt;
  Kristjan overleve? &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hører det, I piger små! &lt;/br&gt;
  I må ikke græde, &lt;/br&gt;
  men når over eng I gå &lt;/br&gt;
  mellem vårens spæde, &lt;/br&gt;
  binder da af dem en krans, &lt;/br&gt;
  parrer blomsterne med sans &lt;/br&gt;
  til den faldnes ære! &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hvis det rørte hjertes sang &lt;/br&gt;
  hjertet røre kunne, &lt;/br&gt;
  sjunger den da mangen gang &lt;/br&gt;
  i de stille lunde, &lt;/br&gt;
  sjunger den ved breden strand, &lt;/br&gt;
  når hen over hviden sand &lt;/br&gt;
  voven sagte triller! 