text: &lt;poem&gt;
  Nord fra og syd fra,
  fra øst og fra vest,
  fyger hen over Danmark den farende blæst.
  Hvor vi så går, hvor vi så går,
  stryger dens fingre igennnem vort hår,
  våde af vinter eller varme af vår,
  gennem vort solblonde hår!
  Så stemmer vi i, mens vi stævner mod vest
  en sang for den farende blæst.
  Nord på og sydpå
  mod øst og mod vest,
  følger vi fra Danmark den farende blæst.
  Den har vi hørt, den har vi hørt,
  siden vor vugge af moder blev rørt,
  råbe i regnen eller brumme så tørt,
  den har vor udlængsel rørt.
  Så stemmer vi i, mens vi stævner mod vest
  en sang for den farende blæst.
  Nord fra og syd fra,
  fra øst og fra vest,
  bærer os mod Danmark den hjemlige blæst.
  Hvor vi så for, hvor vi så for,
  fløjted' i riggen dens festlige kor,
  sange fra syden eller hilsen fra nord,
  altid var blæsten om bord.
  Kammerater stem i, mens vi stævner mod vest
  en sang for den farende blæst.
  &lt;/poem&gt;