text: &lt;poem&gt;
  Nu ringer alle klokker mod sky,
  det kimer i fjerne riger.
  Hver søndag morgen højt på ny
  stor glæde mod himlen stiger.
  Det toner med lov og pris og bøn
  fra jord mod paradishaven:
  Det var en søndag morgen skøn,
  vor frelser stod op af graven.
  For os han vandred i graven ned,
  han gik til de dødes rige,
  til livet med stor herlighed
  han ville for os opstige.
  Al verdens glæde begravet lå,
  nu frydes vi alle dage:
  Den glæde, søndags-solen så,
  den har i verden ej mage.
  Der sad en engel på gravens sten
  blandt liljer i urtehaven,
  han peged med sin palmegren,
  hvor Jesus stod op af graven.
  Og der blev glæde på jorderig,
  lig glæden i engles himmel:
  livskongen løfter op med sig
  til livet sin børnevrimmel.
  Guds børn skal holde med engle bøn
  med jubel i paradishaven:
  Det var en søndag morgen skøn,
  vor frelser stod op af graven.
  &lt;/poem&gt;