text: Menneske-Adel
  En Sang for de Gode.
  Bort, bort med den, som kysser Lænker, &lt;/br&gt;
  Og haaner Friheds favre Krands! &lt;/br&gt;
  Bort den, som Dyd og Retfærd krænker, &lt;/br&gt;
  Om han end sad i Tronens Glands! &lt;/br&gt;
  Kun Ædle her skal Brødre finde, &lt;/br&gt;
  Kun ærlig Mand vi kalde Ven. &lt;/br&gt;
  Hver anden Forskjel her skal svinde &lt;/br&gt;
  I Broder-Borger-Liighed hen. &lt;/br&gt;
  De Stormænds Gunst, den Fødselsglimmer, &lt;/br&gt;
  De tomme Navnes Bjeldelyd, &lt;/br&gt;
  O! al den Sæbeboblers Skimmer &lt;/br&gt;
  Kan være Børns og Hofmænds Fryd. &lt;/br&gt;
  I Viisdom kun vi søge Ære, &lt;/br&gt;
  Og Dyden kun vor Adel er. &lt;/br&gt;
  Ja, Brødre, Mennesker vi ere! &lt;/br&gt;
  O, føler denne Titels Værd. &lt;/br&gt;
  Vi føle den! Ja stolt vi kæmpe &lt;/br&gt;
  For Menneskeværd og Menneskeret. &lt;/br&gt;
  Ej Magt, ej Svig vort Mod skal dæmpe, &lt;/br&gt;
  Ei Letsind skal afkjøle det. &lt;/br&gt;
  Nej, nej, med Pligten aldrig spøger! &lt;/br&gt;
  Nej, med det Onde ingen Fred! &lt;/br&gt;
  Forræderen kun Udflugt søger: &lt;/br&gt;
  Kun han for Dydens Sag er ræd. &lt;/br&gt;
  Bestemt og snart til Hjelp vi iile, &lt;/br&gt;
  Naar Ret og Frihed truet er. &lt;/br&gt;
  Lad Himlen tordne, Himlen smiile! &lt;/br&gt;
  Jeg i mit Bryst min Himmel bær. &lt;/br&gt;
  Du, Troe paa Gud, vor Barm oplive! &lt;/br&gt;
  Vort Samvids Bifald trøste os! &lt;/br&gt;
  O, vor skal dog Triumphen blive, &lt;/br&gt;
  Alt Guld og Løgn og Vold til Trods. &lt;/br&gt;
  See, Morgenrødens Purpur luer! &lt;/br&gt;
  Det lysner over Himlens Rand! &lt;/br&gt;
  I Haabets Rosenlys jeg skuer &lt;/br&gt;
  Hist Friheds førstefødte Land. &lt;/br&gt;
  Ja, snart skal du omstraale Jorden &lt;/br&gt;
  O store Dag, du er os nær &lt;/br&gt;
  Du, du skal qvæle Selvraads Torden &lt;/br&gt;
  Og røve Lykkens Gaver Værd. &lt;/br&gt;
  I Almeenretfærds Demantlænke &lt;/br&gt;
  Du fængsler Krigens vilde Gud. &lt;/br&gt;
  Ei Slægt skal Broderparten krænke, &lt;/br&gt;
  Ei slaae paa kronet Voldsmands Bud. &lt;/br&gt;
  Fornuftens Septer skal os lede &lt;/br&gt;
  Fra Lys til Lys, fra Daad til Daad. &lt;/br&gt;
  Nu dandse rosenkindet Glæde, &lt;/br&gt;
  Hvor gusten Kummer sad i Graad. &lt;/br&gt;
  See, Mørkheds Børn alt ængstlig bæve; &lt;/br&gt;
  Hist glimter lyse Dagskjer frem. &lt;/br&gt;
  O, leve Frihed, Sandhed leve! &lt;/br&gt;
  Snart hele Jorden hylde dem. &lt;/br&gt;