text: Adolf var af stand velbåren
  "Denne sang er en parodi på skillingsviserne, der var populære gennem 1800-tallet, og som bl.a. handlede om ulykkelig kærlighed og død og ulykke."
  Adolf var af stand velbåren 
  men han elsked' Thora uden held 
  Så sprang han lige ud fra Rundetårn 
  og slog sig rent forskrækkeligt ihjel. 
  Thora sad og græd ved nålen 
  Da hun fik at vide Adolfs død 
  gik hun hen og drak af vitriolen 
  og døde af den slemme drik hun nød. 
  Adolfs fader tålte ikke 
  at hans søn så skrækkelig omkom. 
  Traurig hængte han sig i en strikke 
  da først han havde drukket flasken tom. 
  Moderen fik knap fornummen 
  at de andre sådan vandred' bort 
  før hun tog en snaps af opiummen 
  og sov sig død, ak livets fryd er kort. 
  Thoras far var død, men mo'ren 
  troede Thora mored' sig på bal. 
  Da hun hørte Thora var kreporen 
  hun droned' sig i Fredrik'holms kanal. 
  Thoras onkel, ham sergenten, 
  da han fatted' Thora var ej mer' 
  skød han sig og elve børn og tanten 
  med røgfrit krudt fra et rep'tergevær 
  Deres skrædder var af slagsen, 
  da han mærked' Thora var ej mer, 
  myrded' han sig samme dag med saksen. 
  Da konen så det døde hun af skræk. 
  Og en mand der kom fra Fy-en, 
  skønt han ingen af dem havde kendt, 
  da han så hvor galt det var i byen 
  så skød han sig ved Thoras hus omtrent. 
  &lt;/br&gt;
  Jeg som drejer denne kasse
  &lt;/br&gt;
  Jeg er træt af livet ser i vel
  &lt;/br&gt;
  Men jeg vil ikke dø som denne masse,
  &lt;/br&gt;
  Nej, jeg vil langsomt drikke mig ihjel