text: Note.
  Melchior Francks melodi fra 1628 er bearbejdet af Thomas Laub i 1902. Desuden har Christian Barnekow skrevet en melodi i 1858.
  Den oprindelige tekst er af James Montgomery fra 1823, men er gendigtet af N.F.S. Grundtvig i 1837.
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Du, som går ud fra den levende Gud,
  åndernes Ånd i det høje!
  Menneskens køn mod Guds enbårne Søn
  stridende står dig for øje,
  men af din nåde, o, bliv dog her!
  Natten er skummel, og den er nær.
  Tunger af ild og dog prædiken mild
  giv dem, du salver og sender!
  Saligheds ord i apostlenes spor
  vandre til jorderigs ender,
  så ingen menneskefod har rørt
  pletten, hvor ikke dets røst blev hørt!
  Glæde og lys med dem komme til bys,
  blomstre lad muld, hvor de træde!
  Styrke og mod bringe svaghed på fod,
  trøst finde alle, som græde!
  Ved evangeliets milde røst
  miskundhed vågne i hvert et bryst!
  Skin over vang som en morgen med sang,
  morgen i maj, når det grønnes!
  Lifligheds magt gøre dorskhed opvakt,
  så på Guds nåde der skønnes!
  Tonerne dybe i gry og kvæld
  røre selv hjertet så hårdt som fjeld!
  Pinselig dåb til Guds herligheds håb
  folkefærd alle genføde!
  Tale og skrift om vor frelsers bedrift
  blomstre som roserne røde!
  Livstræet skyde af korsets rod!
  Smage lad alle, vor drot er god!
  Saligheds fryd for Genløserens dyd
  times lad mennesker alle!
  Faderens råd og den Helligånds dåd
  sammen i Frelseren falde,
  så af det hele, som Gud har skabt,
  går kun fortabelsens æt fortabt!
  &lt;/poem&gt;