text:  
  &lt;poem&gt;
  På Sjølunds fagre sletter ved Østersøens bred
  hvor skoven kranse fletter om engens blomsterbed
  hvor sølverkilden glider nu ved ruinens fod
  dér stolt i gamle tider en kongebolig stod.
  I borgens gyldne sale sig rørte muntert liv,
  der hørtes skæmtsom tale og lystig tidsfordriv.
  Kong Valdemar dér bygged så fast sit kongehus
  som der hans liv betrygged, til verden sank i grus.
  Med lystig jægerskare på hviden ganger fløj
  den konge tit med fare hen over stub og høj;
  men i den raske glæde, ved jægerhornets klang
  de glemte tit at bede og høre messesang.
  I muld for længe siden kong Valdemar er lagt
  men sælsomt gennem tiden går sagnet om hans jagt.
  Tit korser arme bonde sig end på natlig sti,
  hvor jægere og hunde ham suse vildt forbi.
  &lt;/poem&gt;