text: &lt;poem&gt;Odin. 
  1. 
  Råd mig nu Frigg! 
  Mig lyster at fare 
  og træffe Vavthrudne. 
  Ret mig længes 
  efter at tale om gamle Runer 
  med han, den alvise Jætte. 
  Frigg. 
  2. 
  Helst beholdt jeg 
  Hærfader hjemme 
  i Guders Gårde, 
  thi ingen Jætte 
  tror jeg at være Jævning 
  af den vise Vavthrudne. 
  Odin. 
  3. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Det vil jeg vide, 
  hvordan det i Vavthrudnes 
  Sale mon stå. 
  Frigg. 
  4. 
  Held til din Rejse! 
  Held til din Hjemkomst! 
  Held dig være paa Vej! 
  Din Kløgt være stærk, 
  når du, Slægternes Fader! 
  skifter Ord med Jætten. 
  5. 
  For da Odin 
  at friste Ordstrid 
  med den alvise Jætte. 
  Til Hallen han kom, 
  som Ims Fader ejed. 
  Straks gik Ygg derind. 
  Odin. 
  6. 
  Hil dig nu, Vavthrudne! 
  Nu er jeg kommen i Hal 
  for at se dig selv. 
  Det vil jeg först vide, 
  om vís du er 
  eller alvidende Jætte. 
  Vavthrudne. 
  7. 
  Hvo er den Mand, 
  som i vore Haller 
  vender sit Ord til os? 
  Ud du kommer 
  aldrig af vore Haller, 
  hvis ej du mon den viseste være. 
  Odin. 
  8. 
  Gagnråd hedder jeg. 
  Fra Gang er jeg nu kommen 
  törstig til dine Sale. 
  Længe jeg rejste 
  og længtes efter at brydes 
  som Gæst til din Gård, du Jætte. 
  Vavthrudne. 
  9. 
  Hvorfor, Gagnråd! 
  står du på Gulv og taler? 
  Gå til Sæde i Salen. 
  Vi vil da prøve, 
  hvo visest mon være, 
  Gæsten eller den gamle Taler. 
  Odin. 
  10. 
  Ringe Mand, 
  som til Rigmand kommer, 
  skal tale klogt eller tie. 
  Megen Snak 
  slet ham båder, 
  når til knarvorn Vert han kommer. 
  Vavthrudne. 
  11. 
  Sig du mig, Gagnråd! 
  da du på Gulvet 
  vil vise din Kløgt og Kundskab: 
  Hvad hedder den Hest, 
  som drager hver Dag 
  hen over Slægternes Sönner? 
  Odin. 
  12. 
  Skinfakse han hedder, 
  som drager den skære 
  Dag over Slægternes Sönner; 
  ypperst blandt Heste 
  Rejdgoter ham agte; 
  Glands der går af hans Manke. 
  Vavthrudne. 
  13. 
  Sig du mig, Gagnråd! 
  da du på Gulvet 
  vil vise din Kløgt og Kundskab: 
  Hvad hedder den Hest, 
  som fra Østen drager 
  Nat over de gode Guder? 
  Odin. 
  14. 
  Rimfakse han hedder; 
  han drager natten hen 
  over de gode Guder. 
  Dråber fra hans Bidsel 
  dryppe hver Morgen. 
  Deden kommer Dug i Dale. 
  Vavthrudne. 
  15. 
  Sig du mig, Gagnråd! 
  da du på Gulvet 
  vil vise din Kløgt og Kundskab: 
  Hvad hedder den Å, 
  som skiller Jætternes Æt 
  fra Gudernes Grund. 
  Odin. 
  16. 
  Iving hedder Åen, 
  som skiller Jætternes Æt 
  fra Gudernes Grund. 
  Åben skal den rinde 
  gennem alle Tider. 
  Ej kommer der Is på Å. 
  Vavthrudne. 
  17. 
  Sig du mig, Gagnråd! 
  da du på Gulvet 
  vil vise din Kløgt og Kundskab: 
  Hvad hedder den Slette, 
  hvor i Strid skal mødes 
  Surt og de gode Guder? 
  Odin. 
  18. 
  Vigrid hedder Sletten, 
  hvor i Strid skal mødes 
  Surt og de gode Guder. 
  Hundrede Mile 
  er Marken bred og lang; 
  den Mark er bestemt til Mødet. 
  Vavthrudne. 
  19. 
  Vís er du, Gæst! 
  gå nu til Jættens Bænk; 
  lad os tale sammen fra Sædet. 
  Her i Hallen 
  vi sætte vort Hoved i Pant, 
  hvo der visest mon være. 
  Odin. 
  20. 
  Sig for det förste, 
  hvis dit Sind er víst, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  hvordan Jord og höjen 
  Himmel skabtes. 
  Véd du det, vise Jætte? 
  Vavthrudne. 
  21. 
  Af Ymes Kød 
  blev Jorden skabt 
  og af Benene Bjerge, 
  Himlen af den rimkolde 
  Jættes Hovedskal, 
  Bølgen af hans Blod. 
  Odin. 
  22. 
  Sig for det andet, 
  hvis dit Sind er víst, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hveden kom Månen, 
  som over Mennesker farer, 
  og den skinnende Sol? 
  Vavthrudne. 
  23. 
  Mundilføre han hedder, 
  som er Månens Fader 
  og den skinnende Sols. 
  Hver Dag de skal 
  over Himlen vandre, 
  at År kan måles af Mænd. 
  Odin. 
  24. 
  Sig for det tredje, 
  da de tro dig vís, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hveden kom Dagen, 
  som drager over Folket, 
  samt Nat og Næ? 
  Vavthrudne. 
  25. 
  Delling han hedder, 
  som er Dagens Fader; 
  Nat er Barn af Nör. 
  Ny og Næ 
  skabte de nådige Guder, 
  at År kan måles af Mænd. 
  Odin. 
  26. 
  Sig for det fjerde, 
  da vís man dig finder, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hveden kom Vinter 
  og varme Sommer 
  vel til de vise Guder? 
  Vavthrudne. 
  27. 
  Vindsval han hedder, 
  som er Vinterens Fader; 
  Svasud er Somrens. 
  (Altid de tvende 
  hvert År skal veksle, 
  til Guder forgå.) 
  Odin. 
  28. 
  Sig for det femte, 
  da vís man dig finder, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  hvo af Aser var ældst 
  og af Ymes Slægt 
  i årle Oldtid. 
  Vavthrudne. 
  29. 
  Utallige Vintre 
  för Jorden vorded, 
  blev Bergelme båren. 
  Fader til ham 
  Thrudgelme var, 
  Ørgelmes Ætling. 
  Odin. 
  30. 
  Sig for det sjette, 
  da vís du synes, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hveden kom Ørgelme 
  til Jætters Sönner 
  först? du forvise Jætte! 
  Vavthrudne. 
  31. 
  Fra Elivågerne 
  Edderdråber stænked. 
  Det voksed og Jætten vorded. 
  Derfra er vore Ætter 
  alle komne; 
  deraf blev vi hadske i Hu. 
  Odin. 
  32. 
  Sig for det syvende, 
  da vís du synes, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  hvorden den bolde Jætte 
  Börn monne avle, 
  skönt ingen Kvinde ham elsked. 
  Vavthrudne. 
  33. 
  Under Hrimthursens 
  Aksel mon vokse 
  Mø og Mand. 
  Jættens ene Fod 
  avled med den anden 
  en sekshov'det Sön. 
  Odin. 
  34. 
  Sig for det ottende, 
  da de alvís dig kalde, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hvad er det förste, du mindes, 
  det förste du véd? 
  du alvise Jætte! 
  Vavthrudne. 
  35. 
  Utallige Vintre 
  för Jorden vorded, 
  blev Bergelme båren. 
  Det mindes jeg först, 
  at den fremvise Jætte 
  i Båd blev bænket. 
  Odin. 
  36. 
  Sig for det niende, 
  da vís du nævnes, 
  og du véd det, Vavthrudne! 
  Hveden kom Vind, 
  som farer over Vove? 
  Ej man ser ham selv. 
  Vavthrudne. 
  37. 
  Ligsvælger han hedder, 
  som sidder ved Himlens Ende, 
  Jætten i Örneham. 
  Fra hans Vinger 
  siges Vinden at komme 
  over alle. 
  Odin. 
  38. 
  Sig for det tiende, 
  da Guders Skæbne 
  du véd, Vavthrudne! 
  Hveden kom Njörd 
  til Asers Sönner? 
  Han råder for Templer 
  og Altre rige? 
  dog fødtes han ej iblandt Aser. 
  Vavthrudne. 
  39. 
  I Vanehjem 
  vise Guder ham skabte 
  og gav ham som Gidsel til Aser; 
  ved Tiders Ende 
  atter han kommer 
  hjem til de vise Vaner. 
  Odin. 
  40. 
  Sig for det ellevte, 
  da Guders Skæbne 
  du véd, Vavthrudne! 
  Hvordan leve Ejnherjer 
  i Hærfaders Hal, 
  til Guder forgå? 
  Vavthrudne. 
  41. 
  Alle Ejnherjer 
  i Odins Gårde 
  dræbe hinanden hver Dag. 
  Val de kåre; 
  fra Kamp de ride; 
  sidde så som Venner sammen. 
  Odin. 
  42. 
  Sig for det tolvte, 
  hvordan Guders Skæbne 
  du véd, Vavthrudne! 
  Om Jætters Runer 
  og alle Guders 
  sige du Sandhed, 
  du alvise Jætte! 
  Vavthrudne. 
  43. 
  Om Jætters Runer 
  og alle Guders 
  kan sandt jeg sige, 
  thi jeg har været 
  i Verdner alle. 
  Til ni Verdner jeg kom; 
  nederst ligger Nivlhel. 
  Did gå de døde fra Hel. 
  Odin. 
  44. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hvilke Mænd monne leve. 
  når den mægtige Vinter 
  har været i Verden. 
  Vavthrudne. 
  45. 
  Liv og Livthrase 
  monne leve i Lön 
  i Hoddmimesholt. 
  Morgendug 
  de have til Mad; 
  Deden skal Slægter stamme. 
  Odin. 
  46. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hveden kommer Sol 
  på den vide Himmel, 
  når Fenre har slugt den förste? 
  Vavthrudne. 
  47. 
  En Datter 
  skal Solen avle, 
  förend Fenre den sluger. 
  Den Mø skal ride 
  sin Moders Veje, 
  når Gudernes Slægt forgår. 
  Odin. 
  48. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hvo er de Møer, 
  som over Vandene ile? 
  Vejen de kende så vel. 
  Vavthrudne. 
  49. 
  Tre brusende Elve 
  styrte over Torpet 
  for Møgthrases Møer. 
  De eneste Skytsånder 
  i Verden de ere, 
  skönt de fostres i Jætters Hjem. 
  Odin. 
  50. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hvilke Aser råde 
  for Gudernes Eje, 
  når Surts Flamme slukkes? 
  Vavthrudne. 
  51. 
  Vidar og Vale 
  bo i Gudernes Gårde, 
  når Surts Flamme slukkes. 
  Mode og Magne 
  skulle Mjölne have, 
  når Vigne er vejet. 
  Odin. 
  52. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hvad bliver for Odin 
  Livets Ende, 
  når Gudernes Slægt forgår? 
  Vavthrudne. 
  53. 
  Ulven skal sluge 
  Slægternes Fader. 
  Ham skal Vidar hævne. 
  I Kamp han Kæverne 
  kløve skal 
  på den onde Ulv. 
  Odin. 
  54. 
  Meget jeg for, 
  meget jeg fristede, 
  meget jeg Magterne prøved. 
  Hvad sagde Odin 
  selv sin Sön i Øre, 
  för paa Bål han bares? 
  Vavthrudne. 
  55. 
  Ingen véd, 
  hvad i årle Oldtid 
  du sagde din Sön i Øre. 
  Med dødsens Mund 
  jeg mælte om gamle Runer 
  og om Sejrguders Skæbne. 
  Med Odin jeg skifted 
  Visdoms Ord. 
  Du er altid visest af alle.
  Noter: 
  29. Ørgelme = Yme. 
  31. Slutningen af Verset lyder efter nogle Håndskrifter: 
  men Gnister spruded 
  fra Sydhjem; 
  Lue gav Rimen Liv. 
  35. Bergelme reddedes i en Båd, da Ymes Blod voldte den store Oversvömmelse. 
  V. 40 gives også således: 
  Sig for det ellevte, 
  hvor Ædlinge i Gårde. 
  dræbe hinanden hver Dag. 
  Val de kåre *); 
  fra Kamp de ride; 
  sidde så som Venner sammen. 
  49. Meningen er uklar. Møgthrases Møer ere vel Nornerne. 
  51. Vigne = Odin.&lt;/poem&gt;