text: Note.
  Den tyske tekst (Der Mond ist aufgegangen) af er skrevet i 1783 
  Teksten.
  &lt;poem&gt;
  Sig månen langsomt hæver,
  den gyldne stjerne svæver
  på himlen klar og blid.
  Vor skov er tavs og stille,
  og hvide tåger spille
  på engen rundt ved aftenstid.
  Hvor rolig jorden hviler
  bag nattens slør og smiler
  så mild og sommervarm,
  ret som et stille kammer,
  hvori al dagens jammer
  forglemmes skal i søvnens arm!
  Betragter månens bue!
  den kun er halv at skue
  og er dog hel og rund.
  Så er vel flere sager,
  som nu vort hjerte vrager,
  fordi vi halvt dem skue kun.
  Vi stolte Adams slægter
  kun såre lidet mægter,
  og meget ved vi ej.
  Vi efter skygger jage
  og mangen kunst opdage
  og komme længre fra vor vej.
  Gud fader i det høje,
  lær mig at skelne nøje
  det sande fra dets skin!
  Og mens jeg er i live,
  lad lig et barn mig blive,
  skænk mig et fromt, enfoldigt sind.
  Koldt nattens vinde sukke,
  mit øje vil sig lukke,
  giv mig, o Gud, din fred!
  Se nådig til min slummer,
  og trøst mig i min kummer,
  og trøst min syge nabo med! 
  &lt;/poem&gt;