text: Se, der var en Gang en Konge, &lt;BR&gt;
  Mangen Skat han kaldte sin, &lt;BR&gt;
  Navnet paa den allerbedste &lt;BR&gt;
  Vidste hver var Irmelin, &lt;BR&gt;
  Irmelin Rose, &lt;BR&gt;
  Irmelin Sol, &lt;BR&gt;
  Irmelin Alt, hvad der var dejligt. &lt;BR&gt; &lt;BR&gt;
  Alle Ridderhjelme spejled &lt;BR&gt;
  Hendes Farvers muntre Pragt, &lt;BR&gt;
  Og med alle Rim og Rytmer &lt;BR&gt;
  Havde Navnet sluttet Pagt: &lt;BR&gt;
  Irmelin Rose, &lt;BR&gt;
  Irmelin Sol, &lt;BR&gt;
  Irmelin Alt, hvad der var dejligt. &lt;BR&gt; &lt;BR&gt;
  Hele store Bejlerflokke &lt;BR&gt;
  Der til Kongens Gaarde foer, &lt;BR&gt;
  Bejlede med ømme Lader &lt;BR&gt;
  Og med blomsterfagre Ord: &lt;BR&gt;
  Irmelin Rose, &lt;BR&gt;
  Irmelin Sol, &lt;BR&gt;
  Irmelin Alt, hvad der er dejligt! &lt;BR&gt; &lt;BR&gt;
  Men Prindsessen jog dem fra sig &lt;BR&gt;
  (Hjertet var saa koldt som Staal), &lt;BR&gt;
  Lastede den Enes Holdning, &lt;BR&gt;
  Vrænged ad den Andens Maal. &lt;BR&gt;
  Irmelin Rose, &lt;BR&gt;
  Irmelin Sol, &lt;BR&gt;
  Irmelin Alt, hvad der er dejligt!