text: Der var en liden By, i Byen var en smed,&lt;br&gt;
  Som farlig var, naar han blev vred.&lt;br&gt;
  Han sig en Fiende fik; (dem kan man altid faa,&lt;br&gt;
  Jeg ingen har, det gaa&lt;br&gt;
  Min Læser ligesaa!)&lt;br&gt;
  Til Uhæld for dem begge to&lt;br&gt;
  De træffes i en Kro.
  De drak (jeg selv i Kro vil drikke;&lt;br&gt;
  For andet kommer jeg der ikke.&lt;br&gt;
  Anmerk dog, Læser! dette:&lt;br&gt;
  Jeg immer gaar paa de honnette).&lt;br&gt;
  Som sagt, de drak,&lt;br&gt;
  Og efter mange Skjeldsord, hidsigt Snak,&lt;br&gt;
  Slaar Smeden Fienden paa Planeten.&lt;br&gt;
  Saa sterkt var dette Slag,&lt;br&gt;
  At han saa ikke Dag,&lt;br&gt;
  Og har ei siden seet'en.&lt;br&gt;
  Strax i Arrest blev Smeden sat.&lt;br&gt;
  En Feldskjær faar den Døde fat,&lt;br&gt;
  Og om en voldsom Død Attest hensender.&lt;br&gt;
  Den Mordere forhøres og bekjender.&lt;br&gt;
  Hans Haab var, at han skulle hisset gaa,&lt;br&gt;
  Og der Forladelse af sin Modstander faa.&lt;br&gt;
  Men hør nu Løier! netop Dagen,&lt;br&gt;
  Før Dom skal gaa i Sagen,&lt;br&gt;
  Fremtriner fire Borgere&lt;br&gt;
  For Dommeren; den mest veltalende&lt;br&gt;
  Ham saa tiltalede:&lt;br&gt;
  «Velviseste!&lt;br&gt;
  Vi ved, paa Byens Vel De altid se;&lt;br&gt;
  Men Byens Vel beror derpaa,&lt;br&gt;
  At vi vor Smed igjen maa faa.&lt;br&gt;
  Hans Død oppvekker jo dog ei den Døde?&lt;br&gt;
  Vi aldrig faar igjen saa duelig en Mand.&lt;br&gt;
  For hans Forbrydelse vi alt for grusomt bøde,&lt;br&gt;
  Om han ei hjelpes kan.» –&lt;br&gt;
  «Betænk dog, kjere Ven! der Liv for Liv maa bødes.»&lt;br&gt;
  «Her bor en arm udlevet Bager,&lt;br&gt;
  Som Pokker snart desuden tager.&lt;br&gt;
  Vi har jo to, om man den ældste tog af dem?&lt;br&gt;
  Saa blev jo Liv for Liv betalt.» –&lt;br&gt;
  «Ja,» sagde Dommeren, «det Indfald var ei galt.&lt;br&gt;
  Jeg Sagen at opsette nødes;&lt;br&gt;
  Thi i saa vigtig Fald man maa sig vel betænke,&lt;br&gt;
  Gid vores Smed jeg Livet kunde skjenke!&lt;br&gt;
  Farvel godt Folk! jeg gjør alt, hvad jeg kan.» –&lt;br&gt;
  «Farvel velvise Mand!» –&lt;br&gt;
  Han bladrer i sin Lov omhyggelig;&lt;br&gt;
  Men finder intet der for sig,&lt;br&gt;
  Hvorved forbuden er, for Smed at rette Bager;&lt;br&gt;
  Han sin Beslutning tager,&lt;br&gt;
  Og saa afsiger denne Dom:&lt;br&gt;
  (Hvem, som vil høre den, han kom!)&lt;br&gt;
  «Vel er Grovsmeden Jens&lt;br&gt;
  For al Undskyldning læns,&lt;br&gt;
  Og her for Retten selv bekjendte,&lt;br&gt;
  Han Anders Pedersen til Evigheden sendte;&lt;br&gt;
  Men da i vores By en Smed vi ikkun have,&lt;br&gt;
  Jeg maatte være rent af Lave,&lt;br&gt;
  Ifald jeg vilde se ham død.&lt;br&gt;
  Men her er to, som bager Brød.»&lt;br&gt;
  «Thi kjender jeg for Ret:&lt;br&gt;
  Den ældste Bager skal undgjelde det,&lt;br&gt;
  Og for det skedte Mord med Liv for Liv bør bøde,&lt;br&gt;
  Til velfortjente Straf for sig&lt;br&gt;
  Og ligesindede til Afsky og til Skræk.»&lt;br&gt;
  Den Bager græd Guds jammerlig,&lt;br&gt;
  Da man ham førte væk.
  MORAL
  Beredt til Døden altid vær!&lt;br&gt;
  Den kommer, naar du mindst den tænker nær.