text: Anetavle er en oversigt over en persons forfædre (aner) tilbage i tiden. I anetavler opfører man kun forældrelinjer.
  Grundlag.
  Den person man begynder med, kaldes probanden. Det er altså ham eller hende, hvis forfædre man skal vise afstamningsforholdet til.
  Da antallet af personer hele tiden bliver doblet op for hvert slægtsled (2 forældre, 4 bedsteforældre, 8 oldeforældre), kan anetavlen hurtigt blive omfattende.
  I anetavler skriver man personens navne. Man kan også tilføje fødsels- og dødsdato, samt fødested og dødssted eller begravelsessted.
  Nummerering.
  Med henblik på at holde styr på de ulige slægtled og de enkelte personers forhold til probanden anvendes nummerering. Der findes forskellige måder at nummerere aner på.
  Den numeriske variant.
  Den numeriske variant betegnes som Kekule von Stradonitz' system, efter en tysk genealog. 
  I den numeriske variant giver anerne forløbende numre. Probanden får nummer 1, hans far nummer 2, hans mor nummer 3, hans farfar nummer 4 og så videre.
  Mændene vil dermed altid få et lige nummer - i modsætning til nutidens CPR-nummer, hvor kvinder har et lige endetal.
  Anebrøken.
  Den anden variant er anebrøken, der blev introduceret af Ottokar Lorenz.
  Her angiver tælleren i brøken (tallet til venstre) antallet af personer i den generation, mens nævneren (tallet til højre) er fortløbende startende med 1 yderst til venstre for hver anegeneration. For mænd vil nævneren altid være et ulige tal, og for kvinder et lige tal.
  Anebrøkens fordel er, at man altid kan se hvilket slægtled, man befinder sig i, og om man er på fædrene eller mødrene side (fædrene side: alle nævnere mindre end halvdelen af tælleren, mødrene side: alle nævnere større end halvdelen af tælleren).
  Anebrøkerne er i illustrationen angivet med røde tal.