text: Formål.
  Cambell's blue bottle - en magisk flaske der skifter farve når den rystes, og dermed viser en indikator og enzym reaktion med ilt.
  Forsøget er en god kontaktfanger. Man kan have flasken stående klar til at blive rystet – ryst den – og vupti har man fanget de nysgerrige elever og kan snakke lidt om indikatorer, ilt og biokemi.
  Sikkerhed.
  Sikkerhedsmomenter.
  Kemikaliedeklaration:
  Affaldshåndtering:
  Opløsningen kan hældes i vasken. Der skylles efter med rigeligt vand.
  Materialer.
  Kemikalier:
  Hvad sker der?
  Methylenblå er en ilt-indikator. En indikator er i princippet et stof, der viser os et eller andet, f.eks. kan methylenblå fortælle os om der er ilt (oxygen, O2) i vandet eller ej. For methylenblåts vedkommende fungerer indikatoren på følgende måde:
  Totalreaktionen bliver:
  2 RCHO(aq) + O2(aq) + OH-(aq) → 2 RCOO-(aq) + H2O(aq)
  hvor R angiver den øvrige del af et organisk molekyle (glukose i dette tilfælde).
  Der foregår således en reaktion nede i flasken, der forbruger ilt. Så længe opløsningen er blå er der rigeligt ilt tilstede. Efter et stykke tid, der afhænger af pH og sukkerkoncentrationen, vil reaktionen have brugt så meget ilt, at der ikke længere er noget methylenblåt tilbage – det er alt sammen reageret til methylenhvidt (også kaldet leukomethylenblåt). Der er dog stadig ilt i luften mellem væsken og proppen. Dette kan man nu ryste ned i væsken, hvorved den igen bliver blå.
  Methylenblåt virker som katalysator i basisk miljø, og oxiderer druesukkeret (forkortet til RCHO i reaktionsskemaerne) til en syre og bliver derved selv omdannet til methylenhvidt. Methylenhvidt oxideres til methylenblåt af det ilt, der findes i vandet.
  Dvs. methylenblåt er en redoxindikator, der er blå i oxideret form og hvid/klar i reduceret form.
  Perspektivering.
  Methylenblå som iltindikator kan bruges til illustration af fotosyntesen:
  Man tager nogle planter – gerne vandplanter så det hele kan forgå i vandigt miljø. Planterne lægger man i glas som kan lukkes – f.eks. reagensglas med låg, eller syltetøjsglas. Inden man lukker glassene hælder man vand og lidt methylenblå i glassene. Nogle af glassene pakker man ind i mørkt papir eller folie så lyset ikke kan trænge ind. De øvrige glas placerer man så de kan få lys – enten sollys fra et vindue eller lys fra lamper. Efter nogle dage kan man se, at planter, der har fået sollys har produceret ilt (via fotosyntese) – væsken omkring planterne er blå. De planter, der ikke har fået sollys har ikke produceret ilt – og der er ikke noget blåt at se.
  Et tilsvarende forsøg kan også illustrere, at ilt fra luften (i dette tilfælde i luften over vandet) kan bringes ned i væskefasen. Dette er et relevant udgangspunkt for en beskrivelse af ilt i vandmiljøer. Ved tilstrækkeligt dybe søer og åer kan efterårsstorme, der hvirvler vandet op, være ret vigtige for at sikre, at der fortsat er ilt i vandet, selvom det hele tiden bliver forbrugt. 
  Methylenblåt kan også anvendes til biologiske bestemmelser, hvis man f.eks. ønsker at bestemme, hvor meget organisk stof, der er i en vandprøve. Metoden er som følger: 
  Hvis der er meget organisk stof i vandprøven i forhold til den ilt der er til rådighed, vil ilten hurtigt blive brugt af bakterierne, når de nedbryder det organiske stof. Vandprøven vil derfor hurtigt blive affarvet. Hvis der er overskud af ilt i forhold til mængden af organisk stof vil vandprøven blive ved med at være blå, og der siges at være et stabilt miljø i vandet
  Faktorer.
  Opløsningen kan genbruges i mange timer - men effekten vil aftage med tiden.
  Andre beskrivelser.
  Websites med mere info: www