text: =Spansk grammatik=
  Substantiver.
  Et spansk substantiv er enten maskulint eller feminint. Enkelte er begge dele så som "chico" og "chica" eller dreng og pige. Her kan man med fordel tænke på den tyske eller ældre danske ordkonstruktion om end man i dansk grammatik ikke via artiklen skelner mellem han og hunkøn. Dyr har også begge køn. Det vil sige, at en hund (el perro) også kan være la "perra". Tabellen nedenfor giver en ide om, hvordan de forskellige substantiver ser ud. 
  Som beskrevet i tabellen er substantiver, der ender på -o maskuline, mens dem, der ender på -a er feminine. Substantiver, der ender på -ad så som universidad eller ciudad (by) er også feminine. Ligeså definerer endelserne -sión, -ción, -dad, -tad, -tud, -umbre femininum.
  Der er imidlertid en række ord på spansk, der ender på -a men som er maskuline. Dise ord er: "el problema, el telegrama, el programa, el mapa, el sistema, el poema, el día, el tema, el clima, el idioma. el sofá, el planeta". Følgende substantiver der ender med -ma er ligeledes maskuline: "el telegrama, el programa, el problema, el sistema, el poema, el idioma, el clima, el tema". Slutteligt er der fire undtagelser, som også skal nævnes: "el día, el mapa, el planeta, el sofá". Disse er også maskuline. Det skal siges, at der også er to ord, der slutte på -o men som faktisk er feminine. Her er der tale om: "la mano, la radio".
  Verber.
  Ligesom på dansk bøjes spanske verber i tid. Spansk har også en række uregelmæssige verber. Forskellen fra dansk er for det første, at der er langt flere tider (blandt andet to forskellige former for datid), og at disse tider spiller en mere aktiv rolle i sproget. Det er også værd at bemærke, at et spansk verbum explicit indeholder et pronomen. Det vil sige, at når en siger "hablo español" siger vedkommende, at "jeg taler spansk". Det spanske verbum, "hablar" (at tale) er regelmæssigt, hvorimod "ser" (at være) er uregelmæssig. Endeligt er det vigtigt at nævne spanske verbers tre forskellige endelser: -ar, -ir, -er. Som nævnt er "hablar" et eksempel på en -ar endelse, hvor "ser" er et eksempel på en -er endelse. "Vivir" (at leve) er et eksempel på en -ir endelse.
  Præsens.
  Præsens bruges som på dansk til at beskrive noget, der sker i nuet. Imidlertid er det vigtigt at fremhæve, at på dansk anvendes præsens også til at beskrive et objekts aktive handlen. De regelmæssige endelser er som følger, hvis -ar verbet læses som habl + endelse: -o, -as, -a, -amos, -áis, -an. Verber der ender på -er og -ir, har følgende endelser: -o, -es, -e, -mos, -is, og -en.
  Imperfektum.
  Denne form for datid indikerer en ikke-afsluttet handling (se preterite). Et eksempel kan være at sove otte timer hver dag. Det vil sige, det er en handling, der forekommer hver dag.
  Preterite.
  Denne form for datid indikerer en afsluttet handling modsat den traditionelle form for datid (se imperfektum), der indikerer en gentagelse. Et eksempel på en sådan afsluttet handling kan være en eksamination, hvilket på spansk hedder "examinar". En sådan handling kan siges at være afsluttet. De regelmæssige verber bøjes på følgende måde. Der er dog forskelle mellem de regelmæssige verber, hvormed følgende skal ses som en tommelfingerregel, snarere end en nagelfast grammatisk regel: -é, -aste, -ó, -amos, -asteis, -aron.
  Adjektiver.
  Adjektiver er beskrivende ord, der lægger sig til et subjektiv. Deraf ordet "adjektiv". Imidlertid afhænger deres placering i sætningen af deres funktion. Hvis et adjektiv referer til en intern egenskab eller til antal, skal det placeres "før" substantivet. Hvis det derimod er beskrivende, skal det placeres "efter" substantivet. Nedenfor er der en oversigt over de forskellige adjektiver samt deres endelser. Eksempelvis vil adjektiver, der ender på "o" have en mulig singularis endelse der hedder -o, -a samt pluralis endelserne -os og -as.
  Anvendelse af adjektiver.
  Her er et eksempel på et adjektiv, der placeres efter det substantiv, som det beskriver.
  Bemærk først og fremmest at adjektivet er placeret efter substantivet. Eftersom det ender på en konsonant, kan det få endelsen -es, hvis der er tale om pluralis. 
  Præpositioner.
  Præpositioner eller forholdsord definerer et objekt i forhold til noget andet. De kommer typisk før et substantiv, men kan i visse tilfælde også blive fulgt af pronominer, der agerer som substantiver. Typiske danske forholdsord er "på", "i" etc. Engelske forholdsord er "in", "on", "at" etc. På spansk er der dermed også en lang række forholdsord, som vil blive defineret og eksemplificeret nedenfor.
  Pronominer.
  Subjektive.
  Subjektive pronominer er på spansk ikke ofte forekommende. Det skyldes, at findes implicit i verbet. Det føromtalte "hablo" indeholder det subjektive pronomen, "yo". Det vil sige, de skal først ytres, når de er nødvendige. Ofte anvendes de for at undgå tvivlsspørgsmål. Det kan også være for at understrege noget. Eksempelvis kan en far sige til sin søn, "Yo hablo" eller "jeg taler nu". Det kan også være i forbindelse med en forandring af objektet igen for at forhindre forvirring. De formelle udtryk, "usted" og "ustedes" kan anvendes i forbindelse med høflighedsspørgsmål. Ud fra dette, kan ddr udtrykkes følgende:
  yo (jeg), tú, usted (du, formel), él, ella (han, hun), nosotros, nosotras (vi), vosotros, vosotras, ustedes (i, formel), ellos, ellas (de)
  Demonstrative.
  Disse erstatter et substantiv sat i en parantes i eksemplerne nedenfor. I forbindelse med demonstrative pronominer og spansk samt dansk, er det vigtigt at bide mærke i de forskelle der ligger i forbindelse med køn. Hvor der på spansk er en siginifikant forskel mellem maskulinum, femininum og neutrum, er den ikke nær så udtalt på dansk. Det skyldes, at der på dansk kun er fælleskøn og intetkøn.
  Singularis.
  Maskulinum.
  éste (denne), ése (den, det), aquél (den, derovre)
  Femininum.
  esta (denne), ésa (den, det), aquélla (den, derovre)
  Neutrum.
  esto (denne), eso (den, det), aquello (den, derovre)
  Pluralis.
  Maskulinum.
  éstos (disse), ésos (disse), aquéllos (disse)
  Feminimum.
  éstas (disse), ésas (disse), aquéllas (disse)
  Objektive.
  Objektive pronominer kan kategoriseres i en henholdsvis direkte or indirekte kategori, hvor førstnævnte er en erstatning for det handle objekt. Sidstnævnte, derimod, er det objekt som modtager en given handling.
  te (dig), lo, la, le (ham, hende, den / det), nos (os), os (jer), los, las, les (dem, den / det)
  Refleksive.
  Disse anvendes på samme måde som de direkte og indirekte pronominer. Imidlertid kan der opstilles to regler:
  me, mi(mig), te (dig), se (sig), nos (os), os (jer)
  Possessive.
  Possessive pronominer kan inddeles i korte og lange pronominer. De korte placeres før substantiver mens den lange form placeres efter substantiver.
  Kort form (foran substantivet).
  mi, mis (mine), tu, tus (dine), su, sus (dine), nuestro, nuestra, nuestros, nuestras (vores), vuestro, vuestra, vuestros, vuestras (deres).
  Lang form (efter substantivet).
  mío, mía, míos, mías (mine), tuyo, tuya, tuyos, tuyas (dine, uformel, singularis), nuestro, vuestra, vuestros, vuestras (dine, uformel, pluralis), suyo, suya, suyos, suyas (hendes, hans, formel, singularis og pluralis).
  Indefinite.
  alguien (en eller anden, nogen), algo (et eller andet, noget), alguno, alguna, algunos, algunas (en eller nogle, ting eller mennesker), cualquiera (hvem, hvilket), mucho, mucha, muchos, muchas (meget, mange), nada (intet), nadie (ingen), ninguno, ninguna (ingen, ikke nogen), otro, otra, otros, otras (en anden, en anden dag etc.), poco, poca, pocos, pocas (lidt, få), todo, todos, todas (alt), uno, una, unos, unas (en)
  Relative.
  que (hvad), quien, quienes (hvem), el cual, la cual, lo cual, los cuales, las cuales (som, der, hvilket, hvem), el que, la que, lo que, los que, las que (som, der, hvilke, hvem), cuyo, cuya, cuyos, cuyas (hvis), donde (hvor)
  Interrogative.
  quién, quiénes (der, som - bruges kun om personer), qué (hvad), dónde (hvor), cuándo (when), cuál, cuáles (hvilken, hvilke), comó (hvordan), cuánto, cuánta, cuántos, cuántas (hvor mange, hvor meget)
  =Sætningskonstruktioner=
  Verbum.
  Spanierne har brune øjne.
  I denne sætning er spanierne subjekt mens verbet er har. Det spanierne har, er brune øjne. Denne sætning oversættes til: Los españolos y españolas han ojos castaño.
  Adverbium.
  Spanien er et meget smukt land.
  I denne sætning er Spanien subjekt, verbet er er, og det der beskrives som meget smukt er land. Den vil blive oversat til: España esta un pais muy bonito. Bemærk at,
  =Noter=
  =Eksterne links=