text: Naturgeografi beskæftiger sig med, de landskabstyper, og disses dannelse, som mennesket ikke, eller kun i begrænset omfang, har nogen (direkte) indflydelse på. Naturgeografi er dermed i al væsentlighed også geomorfologi. Landbrugslandskaber og byer er derimod et anliggende for kulturgeografien. Omend de arealer oprindeligt også har været naturlandskaber.
  Geomorfologi.
  I naturgeografien skelner man mellem følgende processer og landskabstyper:
  Derudover er der nogle blandingskategorier, f.eks. land-hævning/sænkning. De processer der står bag er isostasi og eustasi, men hvor isostasi er en endogen proces, så er eustasi et resultat af både endogene og exogene faktorer.
  Metoder.
  "Naturgeografisk feltarbejde" består i at indsamle, sammenstille, analysere og tolke oplysninger (for eksempel klimadata) med henblik på at forklare deres indvirkning på landskabsdannelse og landskabsforandringer, der ikke er forårsaget af menneskelig virksomhed dels med henblik på bedre at forstå disse i almindelighed, dels med henblik på at forstå forløbet af bestemte landskabstypers og samlede landskabers tilblivelse.
  Anvendelse.
  Naturgeografi anvendes blandt andet ved landskabsforvaltning. Ved hjælp af forskellige IT-værktøjer laves der modeller for en lang række landskabsdannende processer, som blandt andet kan anvendes i forbindelse med forvaltning af landskab og miljø.
  Historie.
  Selvom naturgeografi og geomorfologi først blev etableret som fag i slutningen af 1800-tallet, havde man allerede langt tidligere spekuleret over hvordan landskaberne dannedes. Både Aristoteles, Herodot, Seneca og Strabo blandt de græske og romerske filosoffer beskæftigede sig med problemstillinger som; floder og deltaer samt jordskælv og deformation af Jordens overflade