text: Her er en samling sange der frit kan bruges i rollespillet, ikke kun af skjalde, men de kan også bruges når man sidder på kroen og hygger sig i festligt lag eller omkring lejerbålet en stille nat.&lt;br&gt;
  Mange af sangene kan forholdsvis let ændres så personnavne og lande/steder kommer til at passe til det spil man deltager i (se f.eks Til våben Brødre).&lt;br&gt;
  Under danske folkeviser er der også nogle sanglege, man sang og dansede før i tiden.
  Rollespilssange.
  Sange skrevet til rollespil.
  Lothviks evige kamp.
  Melodi: "Skipper Klements morgensang"
  Skærm jeres by med grav og planke, 
  hvæs jeres våben snittende blanke.
  Frygt ej de ondes sorte hær: 
  Ondskab skal vige for vores sværd
  Omk: 
  Sortfolk, Godtfolk, kronisser og knejter, 
  nu skal vi sejre i storskovens fejde! 
  Bagved de ondes glitrende hjelme, 
  skjuler sig bange skælvende skælme.
  Den onde fjende har gjort det til pynt: 
  Rustninge, skjolde, jorder og mønt. 
  Sortfolk... 
  Væsener bytter de ud for penge, 
  Porten til freden de låse og stænge; 
  Piner og binder for penge og gæld 
  Mennesker, elvere og anden sjæl 
  Sortfolk... 
  Mørkets onde skadesværme 
  Skal sig for elvernes latter beskærme. 
  Onde fjender, der er på stand 
  Møde nu skal den elviske mand 
  Sortfolk... 
  Hornet har gjaldet trende gange. 
  Det er de onde, der si'r, vi er for mange. 
  Lad ikke fremtiden sige om os: 
  De onde knægted' os uden at slås! 
  omk: 
  Sortfolk, Godtfolk, kronisser og knejte, 
  nu skal vi sejre i Storskovens fejde!
  Sirin's vise.
  Omskrivning af Carstair's vise skrevet af Nicolai hiorth&lt;br&gt;
  Melodi: "Noget om helte / Verdens mindste heltekvad"
  Langs med husene står horer Tyve lister stille rundt &lt;BR&gt;
  Vagten ligger der og snuer - han kan ikke ane ondt &lt;BR&gt;
  Under månen tuder ulven Orker hvæsser deres sværd &lt;BR&gt;
  Alle skal de ud og jage Ud og vise deres værd &lt;BR&gt;
  Ud af skoven kommer tågen Nattens cirkel ligger klar &lt;BR&gt;
  Kun de døde der er vågen Dyr vil ikke komme nær &lt;BR&gt;
  Sorte troldmænd øver udåd lås nu døren så' du klog &lt;BR&gt;
  eller skriv blot din familie ind i dødens store bog &lt;BR&gt;
  Ork og ulv står nu ved porten vagten vågner sent til dåd &lt;BR&gt;
  mænde de stiller op i orden - der er ingen gode råd &lt;BR&gt;
  Fjenden tar' dem rent på sengen bøn til guden bliver sendt &lt;BR&gt;
  Snart er Tidslens tempel plyndret Snart er Tidslens ære glemt &lt;BR&gt;
  Her i byen er der tryghed Her i byen er der fred &lt;BR&gt;
  Nattens styrker kommer ikke for så bliver Sirin vred &lt;BR&gt;
  ved hen's side står sartaner skygge-lærling ligeså &lt;BR&gt;
  ingen fjender skal forklares at nu er det tid at GÅ! &lt;BR&gt;
  Tidsel vagter hørte sangen syntes at den var for grov. &lt;BR&gt;
  Trak så Sirin for en dommer, Hun sku' smage deres lov. &lt;BR&gt;
  Da nu Sirin hørte dommen, da blev smilet til en streg. &lt;BR&gt;
  "hør nu er det vist på tide, at i lærer guders leg..." &lt;BR&gt;
  Til Våben Brødre.
  Tekst: Oprindelig tekst, Mads Hansen (Til våben brødre! tag bøssen fat!)&lt;br&gt;
  Melodi: E. Horneman &lt;br&gt;
  Til våben brødre! tag Sværdet fat! &lt;br&gt;
  vor bane véd vi, vort mål er sat,&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Vort blik er skarpt og vor retning god,&lt;br&gt;
  vor hånd er fast, vi har kraft og mod.&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Hvad før blev øvet af frygt og tvang,&lt;br&gt;
  det nu vi øve af lyst og trang.&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Hvad før blev gjort under trældoms gys,&lt;br&gt;
  vi glade gøre i friheds lys.&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Og glade vi i kampen gå&lt;br&gt;
  for ære, frihed og liv at slå.&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Og Gud vil give os sejr igen,&lt;br&gt;
  når alle sigte til målet hen,&lt;br&gt;
  - og målet er: Godtfolks frelse,&lt;br&gt;
  og målet er: Sortfolks frelse!&lt;br&gt;
  Folkeviser.
  Danske folkeviser.
  Gamle danske folkeviser, der er gode til rollespil.
  Roselil' og hendes moder.
  Tekst: "C. K. F. Molbech 1845" &lt;br&gt;
  Melodi: "Folkemelodi" &lt;br&gt;
  Roselil' og hendes moder de sad over bord,&lt;br&gt;
  Roselil' og hendes moder de sad over bord,&lt;br&gt;
  de taled så mangt et skæmtens ord.&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  De taled så mangt et skæmtens ord.&lt;br&gt;
  Før hvert træ skal i haven bære blomster af guld,&lt;br&gt;
  før hvert træ skal i haven bære blomster af guld,&lt;br&gt;
  før jeg skal vorde nogen ungersvend huld.&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Før jeg skal vorde nogen ungersvend huld.&lt;br&gt;
  Hr. Peder stod på svalen og lytted med list,&lt;br&gt;
  hr. Peder stod på svalen og lytted med list:&lt;br&gt;
  Den ler dog bedst, som ler til sidst!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Den lér dog bedst, som ler til sidst!&lt;br&gt;
  Og der de kom ned udi urtegårdens læ,&lt;br&gt;
  og der de kom ned udi urtegårdens læ,&lt;br&gt;
  da hang der en guldring på hvert et træ.&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Da hang der en guldring på hvert et træ.&lt;br&gt;
  Roselille blev rød som et dryppende blod,&lt;br&gt;
  Roselille blev rød som et dryppende blod,&lt;br&gt;
  hun stirred i græsset ned for sin fod.&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Hun stirred i græsset ned for sin fod.&lt;br&gt;
  Da kyssed Hr. Peder hendes læber med lyst,&lt;br&gt;
  da kyssed Hr. Peder hendes læber med lyst:&lt;br&gt;
  Den lér dog nok bedst, som lér til sidst!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Ha, ha, ha! Så, så, så, så!&lt;br&gt;
  Den lér dog nok bedst, som lér til sidst! 
  &lt;br&gt;
  Der stode tre skalke og tænkte et råd.
  Tekst: "Folkevise"&lt;br&gt;
  Melodi: "Folkemelodi" &lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Der stode tre skalke og tænkte et råd,&lt;br&gt;
  De ville til møllerens datter gå.&lt;br&gt;
  To karle holdt en sæk så lang,
  en tredje ned i sækken sprang.&lt;br&gt;
  "Og hør, kær' møller, du male os den sæk,&lt;br&gt;
  men kast den endelig ikke væk".&lt;br&gt;
  "Og sæt den sæk ved min datters seng,&lt;br&gt;
  der kommer slet ingen rotter hen".&lt;br&gt;
  Og da det blev mørkt i hver en vrå,&lt;br&gt;
  begyndt den sæk at kryv' og gå.&lt;br&gt;
  "Og hør, kær' far, stå op og tænd lys,&lt;br&gt;
  der er en tyv i vort møllerhus".&lt;br&gt;
  Han klapped' hende på blegen kind:&lt;br&gt;
  "Skønjomfru, du skal blive min".&lt;br&gt;
  "Og hør, kær' far, sluk dog det lys,&lt;br&gt;
  det var en kat, der bed en mus".&lt;br&gt;
  Den gamle kælling, som på bænken lå,&lt;br&gt;
  hun sa': "Den kat har støvler på".&lt;br&gt;
  "Du gamle kælling, du skal få skam,&lt;br&gt;
  i morgen skal du i vor møllerdam".&lt;br&gt;
  Og kællingen sank, og sækken flød,&lt;br&gt;
  og al hendes vælling blev til grød.&lt;br&gt;
  Den møller havde så lang en tand,&lt;br&gt;
  hug kællingen i røven, hev hend' i land.&lt;br&gt;
  Ramund.
  "Forkortet udgave fra A.P.Berggreens Danske Folkesange og Melodier, 1869."
  Ramund var sig en bedre mand 
  om han havde bedre klæder 
  Dronningen gav hannem klæder på stand 
  af blårgarn, bast og læder 
  "Sådan vil jeg ikke ha´" sagde Ramund 
  "Sådan står mig ikke bra" 
  sagde Ramund hin unge 
  Ramund gik sig ved salten søstrand 
  der så han syv jætter stande 
  "Tager jeg Ramund i min mindste hånd 
  og kaster ham langt af lande" 
  "Det gør aldrig ene du" sagde Ramund 
  "komme må i alle syv" 
  sagde Ramund hin unge 
  Ramund tog til sit gode sværd 
  det han kaldte Dymlingen Røde 
  Hug han de jætter syv med en færd 
  at blodet randt dennem til døde 
  der ligger alle syv sagde Ramund 
  "alt står jeg her endnu" 
  "sagde Ramund hin unge" 
  Ramund ladede skibene syv 
  med guld og med ædle stene 
  sejled så over sø så stiv 
  alt ind under kejserens lande 
  "nu er jeg kommet her" sagde Ramund 
  "nu har jeg bedre lært" 
  sagde Ramund hin unge 
  Kejseren ud af vinduet så 
  med angest og med sorrig fuld mine 
  Vo er den mand som i gården mon stå 
  og der så hæsselig grine 
  "Det er mig og jeg har lyst" sagde Ramund 
  "med dig at vov´" en dyst 
  sagde Ramund hin unge 
  Kære Ramund du lade mig leve 
  jeg så omend aldrig din lige 
  Min yngste datter vil jeg dig give 
  samt halvparten af mit rige 
  Det tar jeg når jeg vil sagde Ramund 
  "Og så din datter til" 
  "Sagde Ramund hin unge" 
  Ramund tog til sin store kniv 
  den han kaldte Dymlingen dyre 
  Skilte da kejseren ved hans liv 
  at hovedet det fløj femten mile 
  "Jeg mente den ej bed" sagde Ramund 
  "Alt rinder blodet ned" 
  Sagde Ramund hin unge
  Kommer hid, I piger små.
  Tekst af , 1808 &lt;/br&gt;
  Melodi af Christoph Ernst Friedrich Weyse, 1837
  Kommer hid, I piger små! &lt;/br&gt;
  strengen vil jeg røre, &lt;/br&gt;
  tårer skal i øjet stå, &lt;/br&gt;
  når min sang I høre, &lt;/br&gt;
  om så bold en ungersvend &lt;/br&gt;
  alle fagre pigers ven, &lt;/br&gt;
  sørgelig jeg sjunger. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Våren er nu kommen nær, &lt;/br&gt;
  dagene sig længe, &lt;/br&gt;
  våren har I piger kær, &lt;/br&gt;
  blomster gro i enge. &lt;/br&gt;
  Dog I skal i sene år &lt;/br&gt;
  mindes, at I så en vår &lt;/br&gt;
  med bedrøvet øje. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Ak, thi før sig op af jord &lt;/br&gt;
  blomsten kunne trænge, &lt;/br&gt;
  falmede en blomst i Nord, &lt;/br&gt;
  som skal mindes længe: &lt;/br&gt;
  Willemoes var blomstens navn, &lt;/br&gt;
  og ej glemmes tunge savn &lt;/br&gt;
  midt i blomsterflokken. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Han var dreng, men stod som mand, &lt;/br&gt;
  medens I var spæde, &lt;/br&gt;
  stå og slå for fædreland &lt;/br&gt;
  var den unges glæde. &lt;/br&gt;
  Strømmen går mod København, &lt;/br&gt;
  Kongedyb er strømmens navn, &lt;/br&gt;
  der blev helten viet. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Sælsomt i hans ånd det lød: &lt;/br&gt;
  Hører du, det dønner! &lt;/br&gt;
  Danemark er stedt i nød, &lt;/br&gt;
  kalder sine sønner. &lt;/br&gt;
  Og som gamle Danmarks søn &lt;/br&gt;
  fløj han mod det høje døn, &lt;/br&gt;
  fædreland at værge. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Ak! den gæve kom og så &lt;/br&gt;
  fædrelandet bløde, &lt;/br&gt;
  hvor de stolte snekker lå, &lt;/br&gt;
  var så tomt og øde. &lt;/br&gt;
  Disse snekker var hans hjem, &lt;/br&gt;
  han opvoksed mellem dem, &lt;/br&gt;
  stred i deres skygge. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hist i nord går Odden ud &lt;/br&gt;
  mellem høje bølger, &lt;/br&gt;
  der blev døn af stærke skud, &lt;/br&gt;
  Kristjan ej sig dølger, &lt;/br&gt;
  men som gamle Kristian &lt;/br&gt;
  står han fast på danske strand, &lt;/br&gt;
  skønt hans blod udrinder. &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Willemoes! du måtte gå &lt;/br&gt;
  andet hjem at finde, &lt;/br&gt;
  tårer i vort øje stå, &lt;/br&gt;
  men de tør ej rinde. &lt;/br&gt;
  Ak! thi ville vi, at du &lt;/br&gt;
  skulle vanke her endnu, &lt;/br&gt;
  Kristjan overleve? &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hører det, I piger små! &lt;/br&gt;
  I må ikke græde, &lt;/br&gt;
  men når over eng I gå &lt;/br&gt;
  mellem vårens spæde, &lt;/br&gt;
  binder da af dem en krans, &lt;/br&gt;
  parrer blomsterne med sans &lt;/br&gt;
  til den faldnes ære! &lt;/br&gt; &lt;/br&gt;
  Hvis det rørte hjertes sang &lt;/br&gt;
  hjertet røre kunne, &lt;/br&gt;
  sjunger den da mangen gang &lt;/br&gt;
  i de stille lunde, &lt;/br&gt;
  sjunger den ved breden strand, &lt;/br&gt;
  når hen over hviden sand &lt;/br&gt;
  voven sagte triller!
  Chrysillis.
  Forfatter = , 1669&lt;br&gt;
  Komponist = Voigtländer, 1642&lt;br&gt;
  Chrysillis, du mit verdens guld, 
  min en´ og ønskeskat, 
  mit lys i mørke nat! 
  Kom nærmer hid, o hjerte huld, 
  og læg dit øre til; 
  jeg for dig sjunge vil. 
  Lykkens sang, 
  lykkens gang 
  vil jeg vise uden fejl, 
  hvor du mig, 
  jeg og dig 
  skue må som i et spejl. 
  Solen skal ikke nå, 
  de Vester vande blå, 
  ej hænge lysen lok 
  på stjerneflok 
  før jeg, Chrysillis, har 
  gjordt det for verden bar, 
  hvor højt jeg elsker dig 
  bestandelig. 
  Du mindes vel den aftenstund, 
  jeg dig ved hånden fik 
  og ene hos dig gik. 
  Endog af månens røde mund 
  udblæste kuld og vind, 
  dog blussed frit dit sind. 
  Aftens tvang var ej lang, 
  timer var som øjeblik; 
  tiden flød, talen brød 
  begge hjerters skjulte nik. 
  Da blev den dulgte glød 
  oppustet klar og rød, 
  indtil vor hjerteblod 
  i lue stod. 
  Da bandtes venskabsbånd; 
  da raktes mund og hånd; 
  godnat tog hver da glad 
  og skiltes ad.&lt;br&gt;
  En dejlig, ung ridder.
  En dejlig, ung ridder&lt;br&gt;
  Tekst: Folkevise&lt;br&gt;
  Melodi: Folkemelodi&lt;br&gt;
  En dejlig, ung ridder i lunden mon gå,&lt;br&gt;
  en adelsmands datter så tænkte han på.&lt;br&gt;
  Han hende ville ægte og tage til sin brud,&lt;br&gt;
  for hun var så ung, og så yndig så hun ud,&lt;br&gt;
  for hun var så ung, og så yndig så hun ud.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Den ridder til jomfruens fader gik ind:&lt;br&gt;
  "Så stærkt eders datter mig ligger på sind.&lt;br&gt;
  Kun hende vil jeg ægte og tage til min brud,&lt;br&gt;
  for hun er så ung, og så yndig ser hun ud,&lt;br&gt;
  for hun er så ung, og så yndig ser hun ud."&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  "Herr ridder, herr ridder, I beder en hind,&lt;br&gt;
  men fremmede skytter har fanget den ind.&lt;br&gt;
  Min datter er trolovet, hun er en hertugs brud,&lt;br&gt;
  for hun er så ung, og så yndig ser hun ud,&lt;br&gt;
  for hun er så ung, og så yndig ser hun ud."
  Danske sanglege.
  Sanglege er ikke kun for børn, selv om mange i dag er af den opfattelse, de blev danset meget af voksne(i hvert fald de unge) i gamle tider.&lt;br&gt;
  Sanglege er en kærkommen lejlighed til at være sammem i i et festligt uformelt lag.&lt;br&gt;
  Skønjomfru hun drager det røde guldbånd.
  Tekst: "Gammel sangleg" &lt;br&gt;
  Melodi: "Folkemelodi" &lt;br&gt;
  Skønjomfru hun drager det røde guldbånd,&lt;br&gt;
  skønjomfru hun drager det røde guldbånd,&lt;br&gt;
  det binder hun om sin allerkærestes hånd,&lt;br&gt;
  det binder hun om sin allerkærestes hånd.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Av, av! Allerkærest! du binder for hårdt,&lt;br&gt;
  av, av! Allerkærest! du binder for hårdt,&lt;br&gt;
  jeg agter slet ikke at rejse langt bort,&lt;br&gt;
  jeg agter slet ikke at rejse langt bort.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Skønjomfru går i skoven en dag eller tre,&lt;br&gt;
  skønjomfru går i skoven en dag eller tre,&lt;br&gt;
  og når hun bli'r sulten, så la'er hun sig se,&lt;br&gt;
  og når hun bli'r sulten, så la'er hun sig se.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Ak, se nu, hvor lystig de danser, de to,&lt;br&gt;
  ak, se nu, hvor lystig de danser, de to,&lt;br&gt;
  som om de skul' tabe både strømper og sko,&lt;br&gt;
  som om de skul' tabe både strømper og sko.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Ja, silkene strømper, baldyrene sko,&lt;br&gt;
  ja, silkene strømper, baldyrene sko,&lt;br&gt;
  se, det fik skønjomfru for sin ære og tro,&lt;br&gt;
  se, det fik skønjomfru for sin ære og tro.&lt;br&gt;
  Udførsel: &lt;br&gt;
  Deltagerne går i rundkreds og en pige (skønjomfruen) eller dreng (skønridder) står inde i kredsen og holder et guldbånd(tørklæde) i hånden.&lt;br&gt;
  Kredsen går rundt mens der synges og skønjomfruen binder guldbåndet om armen på en dreng fra kredsen.&lt;br&gt;
  Når drengen synger 2. vers løsner skønjomfruen guldbåndet igen og kaster det uden for kredsen.&lt;br&gt;
  I 3. vers går pigen uden for kredsen.
  I 4. vers kommer skønjomfruen igen ind i kredsen og danser med drengen fra før(svingtur) også i vers 5.&lt;br&gt;
  Man kan også lade en dreng være i midten og så synge skønridder i stedet for skønjomfru.
  Munken går i enge.
  Munken går i enge&lt;br&gt;
  Tekst: Gammel sangleg&lt;br&gt;
  Melodi: ?
  Munken går i enge&lt;br&gt;
  de lange sommerdage,&lt;br&gt;
  hvad gør han der så længe,&lt;br&gt;
  o ja, hvad gør han der?&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Han plukker af de roser,&lt;br&gt;
  han sanker af de bær,&lt;br&gt;
  han plukker krusemynter&lt;br&gt;
  alt til sin hjertenskær.&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Og munken breder ud sin kappe så blå&lt;br&gt;
  og beder skønjomfru at knæle derpå.&lt;br&gt;
  Kom fal-ri-de-ri-de-ral-la,&lt;br&gt;
  kom fal-ri-de-ri-de-ral-la!&lt;br&gt;
  &lt;br&gt;
  Og se, hvor de danser lystig de to,&lt;br&gt;
  som om de havde stjålet både strømper og sko.&lt;br&gt;
  Kom fal-ri-de-ri-de-ral-la,&lt;br&gt;
  kom fal-ri-de-ri-de-ral-la!
  Udførsel: &lt;br&gt;
  Alle deltagerne står i en rundkreds, Munken er inde i kredsen(iføres en kappe).&lt;br&gt;
  1. Kredsen går rundt om munken&lt;br&gt;
  2. Munken plukker blomster&lt;br&gt;
  3. Munken breder kappen ud på jorden og vinker en pige(skønjomfruen) ind til sig, hun knæler ned på kappen foran munken.&lt;br&gt;
  4. Munken og skønjonfruen tager en svingom (tager krydsfatning).&lt;br&gt;
  Kan varieres så det er en pige i midten (Nonnen) og man synger så Skønridder i stedet for skønjomfru.