text: Øl produceres ved hjælp af for sukring af stivelsen i kornprodukter med efterfølgende forgæring til alkohol. Det er muligt at fremstille øl i et almindeligt køkken, også i en god kvalitet. Råvarerne til ølbrygning er malt, humle, gær og sukker .
  At fremstille hjemmebrygget øl, kræver en del indsigt og forberedelser. Der er brug for en vis mængde plads, blandt andet et køkken eller bryggers med tilgang til en vask med vand og lidt forskelligt udstyr. Man behøver ikke at bruge avancerede redskaber eller hygiejniske forordninger. De gryder og spande som bruges skal måske modificeres en anelse. Er man ikke til selv at finde på de praktiske løsninger, kan man købe sig til udstyr, som passer til ens pengepung og ambitioner. Med mere avanceret udstyr, kan man registrere og kontrollere processerne, er chancen for at producere en god øl større.
  Det er vigtigt at forberede sig grundigt inden man begynder hjemmebrygningen. Alt skal være rent og velorganiseret.
  Sådan brygger man sin egen øl
  Om at nedkøle mæsk
  En såkaldt wort chiller (urtekøler) er nødvendig, hvis man brygger større mænger øl af gangen. 30 liter varmt vand er meget lang tid om at køle ned til en temperatur, som gærceller kan overleve i. og indtil man tilføjer gær, er mæsk særligt følsom overfor uvedkommende bakterier. Derfor skal mæsk hurtigst muligt nedkøles, så man kan tilsætte gær og sætte gang i brygprocessen. Hvis man kun brygger 5 liter af gangen, køler det ret hurtigt ned.
  Om brug af ølgær
  Reglen for ølbrygning er, at man tidligt i starten af processen (gerne dagen forinden) blander gær og lidt sukker i et glas med låg. Teorien er, at gæren skal have mulighed for at udvikle sig og få godt gang i formeringsprocessen, inden det tilføjes mæsken.
  Maltning.
  Støbning, spiring og tørring 
  Første fase i maltningsprocessen er støbningen, hvor vand absorberes af kernerne og den biologiske vækstcyklus startes. Man skal op på en fugtighedsprocent på omkring 45 %. Skiftevis støber og dræner man kornet over nogle gange. Ved støbningen starter man en proces i kernerne, hvori der dannes og frigives en række naturlige enzymer, som så småt begynder at nedbryde og omdanne stivelse til gærbare sukkerstoffer. Grunden til at byggen er den foretrukne kornsort til maltning er, at byggen har en hård skal til beskyttelse af kimet, et højt indhold af stivelse, et relativt lavt indhold af protein, et komplet enzymsystem, en lys farve og en neutral smag. Det gør byggen transportable, enzymatisk omsætteligt og bredt anvendelig. Støbningen vare typisk to døgn - eller det vil sige indtil at kernerne er mættet med vand. Herefter drænes vandet og kernerne sendes videre i processen.
  Anden fase er spiringen, hvor kernen spredes ud med henblik på at de skal spirer og dermed fuldføre omdannelsen af stivelse til gærbare sukkerstoffer. Målet er at 95% af stivelsen omdannes til mindre sukkermolekyler via kernens indre enzymatiske processer. Spiringen forløber over 4-5 dage. Temperaturen og luftfugtigheden er meget vigtige parametre i denne proces og derfor skal spiringen helst foregå under kontrollerede omgivelser i dertil indrettede rum eller kasser. Faktisk udvikles der under spiringen varme, som kan skade malten, og derfor er det nødvendigt at vende malten så varmen slipper ud. Vendingen tjener dog også til at give malten adgang til atmosfærisk kuldioxid som er nødvendig for spiringen. Den traditionelle metode var simpelt at sprede malten ud på et stengulv og manuelt vende den. I dag laves malten for det meste hos specialiserede malterier som anvender ventilerede underlag og roterende tromler. Det sidste er især vigtigt for at undgå at de spirende kerner klumper sig sammen eller at de nyspirede rødder sammenfiltres.
  Tredje fase er tørringen. Tørringen kan foregå i en tørre-, risteovn eller en kombination af begge. Det er selve fremgangsmåden og længden af tørringsprocessen der er afgørende for hvilke smags- og farvemæssige karakteristika den færdige malt får. En af de vigtigste strukturer i kernerne der ændre sig under tørringen er, at der sker en inaktivering af de naturlige enzymer. Det vil faktisk sige at man standser bremser kornet i sin naturlige proces, således malten kan transporteres videre til bryggerier. En hård og varm tørring af malten ødelægger de enzymer som skal bruges til at nedbryde sukkerstofferne i malten. Der findes to fremgangsmåder til at få farve frem ved tørringen. Den første er karamelliseringen, hvor sukkermolekyler under varmepåvirkning afgiver vand og dermed ændrer struktur. Ved denne proces omdannes sukker molekylerne til en lang række brunfarvede komponenter med en let sød smag. Dan anden er den såkaldte Maillard bruningsreaktion som en kompleks biokemisk reaktion hvor simple sukkermolekyler (glukose) katalyseres af frie aminosyrer. Det der gør Maillard processen væsentlig forskellig fra karamellisering er, at den foregår under relativt lave temperatur, hvorved man fuldstændigt kan undgå de kraftigere smagsnuancer som opstår ved høj varmepåvirkning.