text: Den engelske forkortelse dSLR (Digital single-lens reflex) bliver ofte brugt for at benævne et digitalt spejlreflekskamera.
  Digitale spejlreflekskameraer kombinerer det traditionelle spejlreflekskameras egenskaber med avanceret elektronik. De har et aftagelig objektiv, og billedet som fremkommer i søgeren er næsten identisk eller identisk (normalt er der 95-100% dækning i søger) med billedet som registreres på billedcensoren. Mange fabrikanter har samme montering af objektivet på sine filmbaserede og digitale spejlreflekskameraer, så det samme objektiv kan bruges på begge typer.
  De digitale spejlreflekskameraer har billedcensorer med større ydre mål end kompaktkameraerne, som gør at den fanger mere lys, giver mindre støj i billedet tillader større billede vinkler og giver bedre kontrol med dybdeskarpheden. Et normalt mål på censoren er ca. 20 × 30 mm. Siden censoren er mindre end billedfeltet i traditionelle 35 mm-kameraer, vil samme objektiv brugt på et digitalt kamera forstørre billedeudsnittet ca. 1,5 gange, og dermed give en zoomeffekt. Nogle spejlreflekskameraer har censorer som har samme format som 35 mm film (35,8 × 23,9 mm) - et såkaldt fuldformat. Disse er i stand til at udnytte hele det optiske potentiale i forskellige objektiver. Censoren er ofte af typen CMOS, og opløsningen ligger mellem 8 og 21 megapixler. Digitale spejlreflekskameraer kan have en LCD-skærm; denne kan i nogle modeller bruges til både søgning (Live view) og afspilning, mens andre modeller ikke støtter dette. Mange modeller kan håndtere billeder både i JPG-format og RAW.
  Digitale spejlreflekskameraer har som fleste andre digitalkameraer ofte en drejelig indstillingsskive der giver adgang til forskellige standardindstillinger eller automatiske sceneindstillinger. Sceneindstillingerne varierer og er mindre fleksible. Blandt disse findes blandt andet helt automatisk, landskaber, portrætter, action, makro og natfotografi. Professionelle digitale systemkameraer har sjældent automatiske sceneindstillinger.