text: Perioden.
  Asiatisk film er meget interessant for tiden, da der er mange nyskabende strømninger og kreativitet at finde i den asiatiske filmkunst. Denne udvikling har fundet sted de sidste 10-12 år (...eller interessen for asiatisk film har i hvert fald været der i denne periode).
  Indien.
  Indien er (og har i en lang årrække været) verdens største filmnation målt på antal film der bliver udsendt per år.
  Den ovenfor omtalte nytænkning er ikke særlig udpræget i den indiske filmproduktion, da der er en kæmpe overvægt af synge- og dansefilm, der går under navnet masala-film.
  Masala-film.
  Den første indiske tonefilm blev lavet i 1931 og synge- og dansegenren vandt hurtigt indpas. I disse film spiller man på klassiske indiske indiske myter og sagn (Ramayana og Mahabharata). Og allerede under Engelsk herredømme (som ophørte i 1947) blev masala en selvstændig stor-genre. 
  Et fortrin for filmen er dens lave intellektuelle niveau. Plottet er svagt og historien bliver fortalt lineært. Det vil sige at den almene inder godt kan følge med i handlingen. Filmene produceres på Indiens dominerende sprog hindi (der forstås af 500 millioner). 
  Filmene varer som regel 3-4 timer, og plottet falder i baggrunden for sang- og dansenumrerne, der må siges at være hjerte og sjæl i disse film. Og den lineære historie skyldes nok især at handlingen konstant brydes op af sange. Handlingen har gennem tiderne været påvirket af en meget streng censur. På et tidspunkt var det helt forbudt at vise kys og fysisk kontakt mellem kønnene i indiske film. Det har påvirket at det stadig er tabu at vise kys i film.
  Den store popularitet af disse film, og filmens store fokus på musik og dans frem for filmiske dyder i traditionel forstand, har påvirket at hele film-miljøet bliver påvirket. I produktionen udsender man soundtracket til disse film mange måneder før de udkommer, og nogle gange laver man slet ikke filmene medmindre soundtracket er blevet et hit. De lange film og det svage plot gør også at man ikke behøver at være voldsom opmærksom når man ser filmene, så det er kotyme at gå ud og ind af biograferne, sidde og snakke og huje og klappe.