text: Glemt password Opret profil Log ind De vår en daw i høstens ti!Mel.: Thorvald Aagaard1.De vår en daw i høstens ti,da Pærs slow row for fuld`,der var inne hjemm undtejn Mari,som kogh æ unnen skuld´.2.Hun haj æ sopgry øwwerhæhno tørt e sve å e kinn;hun pust lidt aw o gik et væhnhen o se ud a e vinne.3.Men hva vår de? Hun blev så hopo rød i e hoj som en rohs´;hun pynt sæ, o strøg så ophin hår, o mædt en hohs.4.Ja hillemind! Der kom en manmed tværsæk, stok og pihf,o lig op å e bro kom han,no vår de let o begrihf.5.For de vår Jens, der kom fra kri,han så e lidt bedrøwwe;men da han fik sigt Mari,kan nok væe, de vår øwwer.6.Han kom derind; “goddaw Mari!”– soj han vel nok så glæjle –“hvo hæ do bløwwen køhn den ti,law æ vår henn, ja dejle!”7.“Men kjære Jens, do hæ do itrend frå din kammeråter!for der vår nok, der dowt kuns litiblahn vor kongs soldater.8.Der hæ kommen nowwe skrålen åden slesvig-holstens vihs,o for vos danske, sto o små,vår de int vie lihs!”9.– “Nej kjærre, søde lil Mari,hvor kan do tro sså tombe.Te æ skuld øw forrædderio føht mæ op så lompe?10.Nej, jen o tywens regementhæ gør sin pligt te prikk´!e kong han hæ vos oll hjemsendt,min pass er i min fikk´!”11.Mari bløw glaj, te de gik vidt,o rådt hin hahn så jøwwer;– men hva´ så mer? – de ved æ it –e sopgry den kogt øwwer.Karsten ThomsenIndsendt af Iver