text: Rødekro-sangen Mel.: Dejlig er sommernatten Tænk! Rødekro den blev til engang i gamle , gamle dage, glemt mellem lyng ved den røde å det først hjem blev til. Hærvejens folk her i gæstfrit lag ku’ ro og hvile tage. Piger og karle sig svang i dans til fløjtens tryllespil. Inde bag kroens rude hørte man ulven tude, trods at hver krig satte dybe spor, studen sled muld frem af lyngklædt jord, og i den hvidklædte kirke styrke man fandt til at virke. Store som små – samme børn var de alle af Rødekro. Fler’ hundred’ år nu går forbi fra hine fjerne dage. Fremskridtet spanker på unge ben nu i den gamle by. Lyntoget farer, mens flyve-drøn går over høje tage, Savværkets hvæs og fabrikkers støj gi’r pust af alt det ny. Traktoren går på landet, frugtbar bli’r muld og sandet. Samfundet favner vi lige tro. Børn er vi alle af Rødekro. Fritiden ungdommen favner, tumleplads ikke den savner, idræt og lejrliv gi’r sundhed og mod til vor gamle by. Tænk! Rødekro den blev til engang i gamle, gamle dage, glemt mellem lyng ved den røde å det første hjem blev til. Byen som landet i dette års med undren ser tilbage, thi vi til hverdag kun tænker, hvad vor fremtid bringe vil. Stadig en tørn vi tager, li’som i gamle dage, men kommer modgang, vi enes tro, børn er vi alle af Rødekro. Vi med gå-på-mod og varme hilser fler’ hundred’ års charme, lykke du bragte til alle vi