                                                       udskrift
                                                             af
                                        østre landsrets dombog
                                                      ____________
                                                           dom
ved eventuel offentlig gengivelse af nærværende dom må der ikke ske offentliggørelse af navn, stilling eller bopæl for nogen
af de personer, der er nævnt i sagen, eller på anden måde ske offentliggørelse af de pågældendes identitet.
afsagt den 2. maj 2018 af østre landsrets 5. afdeling
(landsdommerne peter mørk thomsen, birgitte grønborg juul og pia blaabjerg andersen
(kst.)).
5. afd. nr. b-1792-17:
a
(advokat anders christian brøndtved, besk.)
mod
statsforvaltningen
(advokat jens balle)
yderligere parter:
1) b
(advokat lars buurgaard sørensen, besk.)
2) c
(advokat anne-birgitte bjerre-olsen, besk.)
odense rets dom af 4. august 2017 (bs 2-727/2017) er anket af a med påstand som for by-
retten om, at statsforvaltningens afgørelse af 25. april 2017 ophæves. b har tilsluttet sig as
påstand.
statsforvaltningen har påstået stadfæstelse.
                                               - 2 -
advokat anne-birgitte bjerre-olsen, der er beskikket advokat for c, har tilsluttet sig
statsforvaltningens påstand.
supplerende sagsfremstilling
den 25. april 2017 traf statsforvaltningen afgørelse om at tillade bortadoption af c, herefter
c, uden samtykke fra hendes forældre, a, herefter a, og a. af afgørelsen fremgår bl.a.:
      ”afgørelse om adoption …
      statsforvaltningen har besluttet at tillade, at c frigives til adoption, uanset de
      biologiske forældre ikke har givet samtykke til adoptionen.
      begrundelse
      vi vurderer, at væsentlige hensyn til, hvad der er bedst for c taler for adoption.
      vi vurderer også, at det er sandsynliggjort, at a og b varigt vil være ude af stand
      til at varetage omsorgen for c.
      vi har endelig også vurderet, at adoption må antages at være det bedste for c af
      hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i hendes opvækst.
      vi finder dermed, at betingelserne for adoption uden samtykke er opfyldt efter
      adoptionslovens § 2 og § 9, stk. 3, jf. stk. 2.
      vi har ved afgørelsen lagt vægt på følgende forhold:
           -   at c har været anbragt siden kort tid efter fødslen.
           -   at sagen har været forelagt børn og unge-udvalget med afgørelse om
               anbringelse efter servicelovens § 58, stk. 1. ankestyrelsen har tiltrådt
               denne afgørelse.
           -   at a og b har vanskeligheder af så omfattende og varig karakter, at de
               vurderes at være ude af stand til at varetage omsorgen for c.
           -   at a har to andre børn, som har været anbragt uden for hjemmet siden
               fødslen. børnene er fra februar 2010 og marts 2012. a har ikke haft
               samvær med sin søn siden 2014, og samværet med datteren er præget af
               mange aflysninger fra as side. omsorgen for datteren vurderes utilstrækkeligt
               og primært rettet mod den fysiske omsorg for hende.
           -   at a er blevet tilbudt relevant behandling og støtte til bearbejdning af
               anbringelsen af sine børn samt relevante tilbud med henblik på forbedring
               af hendes forældreevne. hun udviser ikke erkendelse af sine
               vanskeligheder.
                                                - 3 -
          -   at b har et meget svækket funktionsniveau (kognitivt, følelsesmæssigt,
              personlighedsmæssigt og socialt) på grund af medfødt hjerneskade. b har
              massive kognitive vanskeligheder, og han er beskrevet som en ung mand
              med yderst mangelfulde kommunikative evner. han er blandt andet svær
              at opnå øjenkontakt med, og han taler med enkelte ord eller meget korte
              sætninger.
          -   at det fremgår af forældreevneundersøgelse fra august 2016, at hverken a
              eller b vil kunne formå at imødekomme cs behov. deres vanskeligheder
              er kroniske, og der er intet eller lavt udviklingspotentiale. der er desuden
              ikke netværk hos forældrene, som vil kunne afhjælpe dem.
          -   at det af kommunens § 50 undersøgelse af c (da hun endnu var ufødt)
              fremgår, at der ikke sås andre muligheder end anbringelse af c umiddel-
              bart efter hendes fødsel. forældrene har ikke formået at indgå i et
              samarbejde med kommunens familieafdeling. de samme oplysninger
              fremgår af handleplan fra september 2016.”
vedrørende forløbet forud for afgørelsen fremgår af sagens oplysninger bl.a., at der i for-
bindelse med, at a ventede sit første barn, e, blev udfærdiget en forældreevneundersøgelse af
1. februar 2010. af undersøgelsens konklusion fremgår bl.a.:
      ”… der er nogen bekymring over om hun vil være i stand til at tage vare på
      barnet og sig selv i fremtiden.
      a har begrænsede kognitive resurser og forstår ofte ikke almindeligt samvær og
      samtale. a er umoden i sin forståelse af omverdenen. …
      as forståelse er meget snæver og forenklet. derfor vil hun opfatte verden enkelt
      og ligetil. dette er ikke i sig selv en ulempe, men det vil begrænse hendes indfø-
      lingsevne og hendes sociale indsigt.
      …
      a har svært ved at overskue mere end det hun selv lige nu er midt i. hun kan
      virke sød og imødekommende, men der er ingen dybere forståelse og hendes
      tendens til at projicere skyld og ansvar ud på andre er meget udtalt.
      …
      der ses ikke store udviklingsmuligheder, men hun kan i nogen grad lære at klare
      sig. dette vil i høj grad afhænge af, om hun kan se nødvendigheden heraf.”
jordemoderen, som tilså a, da hun ventede sit andet barn, d, fremkom i e-mail af 3. april
2012 med en jordemoderfaglig udtalelse, hvoraf fremgår bl.a., at a var mødt velforberedt til
alle konsultationer og havde fremstået som andre kommende forældre.
efter d var født den x. marts 2012, udfærdigede psykolog flemming sell en personligheds-
mæssig vurdering af a, hvori konkluderes bl.a., at hun ikke kunne beskrives som havende en
                                                - 4 -
kronisk personlighedsforstyrrelse, men at hendes personlighedsstruktur måtte betegnes som
umoden, og at hun under de rette rammer ville kunne udvikle sig yderligere.
efter henvisning fra x-by kommune foretog psykolog jens henrik thormann en forældre-
evneundersøgelse af a og ds far og udfærdigede i den forbindelse en erklæring dateret 3.
oktober 2013, hvoraf fremgår bl.a.:
       ”a når et resultat med en samlet intelligenskvotient på 74.
       …
       personlighedsundersøgelsen peger med tydelighed på, at a i betydeligt omfang
       savner psykologiske resurser i forhold til at møde hverdagens indre og ydre krav.
       hendes typiske reaktionsmønster vil indeholde signaler om fortvivlelse, angst og
       irritation, ligesom hun vil være i risikozonen i forhold til pludselige voldsomme
       vredesudbrud og uigennemtænkte handlinger. når hun er presset, projicerer hun
       sin afmagt ud på omgivelserne blandt andet gennem devaluering og projektion af
       skyld.
       as udkig til den verden, der omgiver hende, er begrænset af de strukturer, hun
       rummer.
       hun vil i praktiske konkrete og sociale situationer kunne overse væsentlige ele-
       menter og træffe beslutninger på et begrænset grundlag.
       …
       grundlæggende er as realitetsopfattelse som hos mange andre voksne. trods det-
       te kan hun have svært ved at forudse konsekvenserne og vurdere grænserne for
       hendes egne handlinger i visse situationer. hendes dømmekraft er usikker og kan
       spolere de ellers udmærkede evner, hun har til at tilpasse sig i visse situationer og
       sammenhænge.”
af psykolog jens henrik thormanns vurdering af a og ds fars forældreevner fra oktober
2013 fremgår bl.a., at undersøgelserne pegede på snævre og unuancerede mentalisering-
processer. ds sparsomme tegn på forventninger var bekymrende. a fandtes ikke i stand til at
danne realistiske forventninger til barnets mestring. der manglede egentlig empati mellem
forældre og barn, ligesom barneperspektivet manglede i forældrenes bevidsthed og i de kon-
krete samvær. jens henrik thormann vurderede, at a og ds far på dette tidspunkt ikke var i
stand til at varetage den fulde omsorg for d. den sammenfattende vurdering var, at samværet
fortsat burde støttes og udvides til at omfatte pædagogiske tiltag, idet omsorgen i samværet
ikke var tilstrækkelig.
af rapport af 1. maj 2015 vedrørende samværet mellem a og d for perioden 16. marts 2015
til 20. april 2015 fremgår, at a havde deltaget i tre ud af fem planlagte samvær. videre
                                                - 5 -
fremgår, at a havde haft sin opmærksomhed rettet mod d under hele samværet og været kær-
lig over for d, som dog ikke havde været søgende efter nærhed i relationen til a.
i epikrise af 27. august 2015 fra psykiatrisk ambulatorium, psykiatrien i region x, ved-
rørende a er angivet en tentativ diagnose ”f.79.9 mental retardering uspecificeret og obs for
social fobi”, hvilken diagnose tillige er angivet som aktionsdiagnose i relation til a i status-
attest af 2. november 2015 fra lokalpsykiatrien, psykiatrisk afdeling x-by.
af psykologisk vurdering af 25. november 2015 med henblik på afklaring af as kognitive
funktionsniveau, fremgår bl.a., at der ikke var behandlings- eller udviklingsmuligheder, der
kunne ændre på as nedsatte intellektuelle evner eller hendes omfattende personligheds-
mæssige vanskeligheder. de grundlæggende psykomotoriske vanskeligheder ville ikke gå
væk.
den 17. marts 2016 deltog bl.a. a i et møde i x-by kommunes familieafdeling. af referatet
fra mødet fremgår bl.a., at mødet blev holdt i anledning af, at forvaltningen havde modtaget
underretning om, at a var gravid, og kommunen var bekymrede for, at hun ikke ville kunne
varetage omsorgen for barnet. af journalnotat fra mødet fremgår videre, at a var utilfreds
med, at der ikke blev arbejdet med udvikling af hendes forældreevne, hvortil forvaltningen
havde gjort opmærksom på, at hun havde fravalgt støtte til samværet med d, ligesom hun
havde afvist terapiforløb i familiehuset. a havde oplyst, at hun gerne ville begynde i familie-
behandling, herunder ophold i familiehuset. videre fremgår, at a havde oplyst, at b ikke var
i stand til at deltage i samtaler eller håndtere besøg af en familiekonsulent. a havde ifølge no-
tatet fra mødet været uforstående over for, at hun under graviditeten skulle følges tæt af en
sundhedsplejerske og familiekonsulent samt deltage i en mødregruppe for sårbare mødre i
familiehuset, idet hun ikke mente at have behov for støtte.
ved orientering af 7. juni 2016 oplyste x-by kommune, at as samvær med d var præget af
mange aflysninger til dels på grund af, at a havde været syg, men også fordi hun fulgte sine
egne behov.
af statusattest af 16. juni 2016 fra bs egen læge fremgår bl.a., at b var blevet fulgt af børne-
læger på grund af dårlig trivsel, siden han var helt lille. han havde fået diagnosen psykomo-
                                               - 6 -
torisk retardering uden en bestemt årsag til hans hjerneskade. efter det oplyste havde han fået
pension som 18-årig på grund af sin mentale tilstand. han havde svært ved at svare på direkte
spørgsmål, hvorfor det var yderst svært at vurdere, hvor hjerneskadet han var, og hvordan det
påvirkede hans funktionsniveau. han virkede på ingen måde alderssvarende.
efter anmodning fra x-by kommune udfærdigede psykolog maja nørgård jacobsen erklæ-
ring af 4. august 2016 vedrørende forældreevneundersøgelse af a og b. vedrørende
baggrunden for undersøgelsen er bl.a. oplyst:
      ”i bestillingen af nærværende undersøgelse står følgende: ”formålet med denne
      undersøgelse er at undersøge og vurdere de kommende forældres personligheds-
      mæssige og kognitive ressourcer og vanskeligheder, herunder egen tilknytnings-
      historie, refleksive funktion og udviklingspotentiale”. der ytres ønske om, at der i
      undersøgelsen bør indgå en vurdering af as samspil med sine særbørn. det frem-
      går: ”dog har a på nuværende tidspunkt – efter eget valg - ikke samvær med sit
      ældste barn, hvorfor observationen kun kan tage udgangspunkt i det yngste
      barn.” …”
på baggrund af det kliniske indtryk og eksisterende sagsakter vurderede psykologen, at det
alene var nødvendigt og etisk forsvarligt, at testningen af b kun omfattede den kognitive
funktion. af den sammenfattende vurdering vedrørende b fremgår bl.a. følgende:
      ”det er ut.s vurdering at b grundet massive kognitive vanskeligheder ikke har de
      nødvendige forudsætninger og evner for at kunne tage vare på et barn. hans om-
      fattende kognitive, personlighedsmæssige, følelsesmæssige og sociale vanske-
      ligheder må antages at være af kronisk karakter og udviklingspotentialet mini-
      malt. ut. anser det ikke muligt at igangsætte foranstaltninger, der vil kunne hjælpe
      b med at udvikle disse evner. b vil først og fremmest have gavn af relevant social
      støtte i dagligdagen til sig selv.”
af den sammenfattende vurdering vedrørende a fremgår bl.a., at undersøgelsen under-
støttede, at hun havde et betydeligt nedsat funktionsniveau følelsesmæssigt, personligheds-
mæssigt, relationelt og kognitivt. hendes iq var 85, og hun havde massive vanskeligheder
med koncentrationsevne. endvidere fremgår bl.a.:
      ”grundet modvilje hos a har det ikke været muligt at gennemføre observation af as
      samvær med sin datter. der er stort overlap i de foreliggende vurderinger af samspillet,
      der beskriver datteren som indifferent i sin tilknytning til a. a holder af sin datter og
      har sin opmærksomhed rettet mod datteren, men omsorgen vurderes utilstrækkelig og
      primært rettet mod den fysiske omsorg. […]
                                               - 7 -
      a er gentagne gange siden 2012 tilbudt relevant behandling og støtte til bearbejdning af
      anbringelsen af hendes særbørn samt med henblik på udvikling af hendes forældrekom-
      petencer. a har kun i yderst begrænset omfang deltaget heri (to terapeutiske samtaler)
      og har flere gange enten afbrudt igangværende forløb eller afvist deltagelse i indsatser.
      på trods af relevante tiltag igennem flere år, har det ikke været muligt at udvikle as
      forældreevner. a er ikke motiveret herfor, og hun udviser ingen erkendelse af sine
      vanskeligheder.
      på baggrund af ovenstående er det ut.’s vurdering, at a ikke besidder de nødvendige
      evner for at kunne imødekomme sin ufødte datters behov. de massive kognitive, emo-
      tionelle vanskeligheder, a har, vurderes at være af kronisk karakter. det vurderes at
      udviklingspotentialet er lavt. a vil først og fremmest have gavn af relevant social og
      følelsesmæssig støtte i dagligdagen til sig selv, og at hun hjælpes i gang med beskæf-
      tigelse tilpasset hendes funktionsniveau.
      ut. finder ikke ressourcer i hverken b eller as netværk, som kan kompensere for deres
      vanskeligheder, hverken som individer eller som par.”
af x-by kommunes orientering af 4. august 2016 fremgår, at a efter eget valg ikke havde
haft samvær med e, siden han var 4 år gammel. samværet forud herfor havde været præget af
mange afbud og ændringer fra as side. a havde meddelt familieafdelingen, at hun ikke
ønskede informationer omkring es hverdag.
i journalnotat fra z-by sygehus af 23. september 2016 er forløbet omkring cs fødsel
beskrevet, herunder at a på stuen var observeret som værende meget opmærksom på c og
udvisende stor omsorg og kærlighed over for barnet, som hun var meget rolig omkring.
endvidere fremgår bl.a., at c blev anbragt umiddelbart efter fødslen.
ankestyrelsen tiltrådte den 3. maj 2017 børn- og ungeudvalget i x-by kommunes afgørelse
om, at a og b har ret til overvåget samvær med c i en periode på 1 år.
ved dom af 28. juni 2017 stadfæstede retten i æ-by ankestyrelsens afgørelse af 7. december
2016, hvorved ankestyrelsen delvist tiltrådte børn- og ungeudvalget i x-by kommunes
afgørelse af 17. oktober 2016, idet ankestyrelsen fandt, at c, født den x. september 2016,
skulle være anbragt uden for hjemmet med en genbehandlingsfrist på 3 år.
familiehuset har i forbindelse med samværet mellem c og a og b udfærdiget status over de
enkelte samvær, hvoraf fremgår bl.a., at a ved samværet den 5. juli og 2. august 2017 var
meget talende og ikke vedvarende i sin kontakt med c. det var samværskonsulentens vur-
                                              - 8 -
dering, at a og b havde en tættere kontakt til c ved samværet den 6. september 2017 end
hidtil. af familiehusets status vedrørende samvær den 25. oktober 2017 fremgår bl.a., at a og
b havde været opmærksomme på cs behov. a talte dog meget om, at samværet var blevet
ødelagt, fordi der havde været en periode, hvor de ikke havde haft samvær med c. af status-
attest vedrørende samvær den 1. november 2017 fremgår bl.a., at a spurgte ind til cs læring
og kost, og at b var meget glad og opmærksom i samværet med c.
efter henvisning fra as læge blev a udredt på grundlag af en ambulant undersøgelse den 19.
april 2017 af psykolog katharina kjølbye. af udredningen fremgår bl.a., at a på tidspunktet
for undersøgelsen blev vurderet til at have en samlet iq på 82.
af aktindsigtsrapport for perioden 1. november 2017 til 5. februar 2018 fremgår bl.a., at a
ved e-mail af 4. november 2017 anmodede om, at hun og b fik støttet samvær i stedet for
overvåget, således at de kunne genopbygge deres relation til c, idet kontakten havde været
afbrudt.
af statusattest af 12. oktober 2017 udfærdiget af cs plejeforældre, fremgår bl.a., at det var
plejeforældrenes vurdering, at c havde svært ved at indgå i en familierelation med a og b og
opfylde deres krav og ønsker. af referat fra tilsynsbesøg hos plejeforældrene den 6. november
2017 fremgår bl.a., at det var plejeforældrenes opfattelse, at det tog fokus fra c, at a under
samværet talte meget og kritiserede samværsformen. c var mest interesseret i b, som efter
deres vurdering ikke var så insisterende i kontakten med c. det seneste samvær havde været
bedre end de to forudgående. i udtalelse af 31. januar 2018 har plejefamilien beskrevet c, som
en glad, aktiv, tillids-, omsorgs- og hensynsfuld pige, der dog er forsigtig over for personer,
hun ikke kender så godt.
ved afgørelse af 12. december 2017 fastslog psykolognævnet, at der ikke var grundlag for at
udtale kritik af psykolog maja nørgård jacobsens virke i forbindelse med forældreevneunder-
søgelsen af a og b.
x-by kommune oplyste den 5. februar 2018 til statsforvaltningen i region y, at der ikke
havde været samvær i december 2017 og januar 2018, idet a og b havde fået en hund, som de
ikke kunne skaffe pasning til under det planlagte samvær. kommunen havde givet afslag på a
                                                - 9 -
og bs ansøgning om at få ændret tidspunktet for samværene, hvilket de havde påklaget til
ankestyrelsen.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af a.
a har supplerende forklaret bl.a., at der var en periode på 6 måneder, hvor hun og b ikke
havde samvær med c. de var uenige i kommunens beslutning om samværsformen. de har
gennem hele forløbet ønsket at have samvær med c, dog ikke overvåget samvær. hun har
haft overvåget samvær med sine to ældste børn og ikke oplevet det som den rigtige løsning.
de forbedrer ikke deres forældreevner ved at have overvåget samvær. hun havde forestillet
sig, at de ville have fået tilbud om at komme i familiehuset, hvor de kunne lære at være for-
ældre. den eneste støtte, de har fået fra kommunens side, var et tilbud om at komme i familie-
huset, inden c blev født. det er hendes opfattelse, at x-by kommune aldrig har haft til hen-
sigt at støtte dem, idet det fra første møde i kommunen stod klart for hende, at hensigten var,
at der skulle ske bortadoption.
de havde sidst samvær med c enten den 10. eller 15. marts 2018, hvilket var et af de bedste
samvær, de har haft. c havde været mere nærværende og åbnet sig op over for dem. hun
henvendte sig til dem, hvilket hun ikke turde under de tidligere samvær. de gennemførte
samværet på cs præmisser. de trådte således i baggrunden, hvis de kunne mærke, at hun blev
utryg. under samværet var cs plejemor og en samværskonsulent tillige til stede. samværs-
konsulenten har aldrig påpeget, at de skulle ændre noget i forhold til deres adfærd over for c.
det er korrekt, at to samvær blev aflyst, fordi de ikke kunne få pasning til deres hund. hun
havde begge gange søgt om at få ændret tidspunktet for samværet til om eftermiddagen, men
de fik afslag herpå, hvilket de har klaget over til ankestyrelsen, som endnu ikke har behandlet
sagen.
hun havde ingen indflydelse på, hvilken psykolog der blev udpeget til at foretage forældre-
evneundersøgelsen, da hun ventede c, ligesom hun ingen indflydelse havde på opdraget eller
hvilke akter, psykologen blev gjort bekendt med. hvis hun ikke ville acceptere, at psykolog
                                               - 10 -
maja nørgaard jacobsen varetog undersøgelsen, ville de allerede foreliggende undersøgelser
og sagsakter danne grundlag for forældreevnevurderingen.
idet hun hverken selv, hendes familie eller læge kunne genkende hende i den seneste foræl-
dreevnevurdering, blev hun efter henvisning fra sin læge udredt af psykolog katharina kjøl-
bye, som hun havde orienteret om forholdene vedrørende sine andre børn.
c er en stille og rolig pige, som udvikler sig, som hun skal. hun tror, at c vil opleve det som
et stort svigt, hvis hun skal bortadopteres, idet hun sandsynligvis ikke bliver adopteret af sin
plejefamilie. hvis hun og b ikke kan få c hjem, vil hun ønske for c, at hun kan blive hos sin
plejefamilie.
procedure
a har til støtte for den nedlagte påstand anført bl.a., at tvangsadoption er en meget alvorlig og
indgribende foranstaltning, og det er ikke tilstrækkeligt undersøgt, hvorvidt mindre ind-
gribende foranstaltninger er tilstrækkelige. statsforvaltningen har endvidere ikke løftet
bevisbyrden for, at a og bs forældreevner er varigt nedsat. forældreevneundersøgelsen er
foretaget, inden c blev født. b er stort set ikke omfattet af undersøgelsen, hvorfor a og bs
samspil som forældre ikke er nærmere belyst. x-by kommune har gjort alt for ikke at skabe
en relation mellem c og hendes forældre. ved at fastsætte det mindst mulige samvær og ved
at tvangsanbringe c umiddelbart efter fødslen, har kommunen på afgørende vis hindret, at der
kunne opstå en tæt relation mellem c og hendes forældre. forældreevneundersøgelsen er ud-
færdiget uden, at a og b havde indflydelse på opdraget eller materialet, der skulle danne
grundlag for undersøgelsen. det er i forældreevneundersøgelsen konkluderet, at udviklings-
potentialet i forhold til a er lavt. det må imidlertid på grundlag af konklusionen i udred-
ningen udfærdiget af psykolog katharina kjølbye konkluderes, at der er et udviklings-
potentiale i forhold til a. x-by kommune har imidlertid ikke udfærdiget en handlingsplan
herfor. det fremgår endvidere af oplysningerne i sagen, at samværet mellem c og hendes
forældre fungerer godt, ligesom as samvær med særbarnet, d, er positivt. bortadoption vil
endvidere ikke være med til at sikre kontinuiteten og stabiliteten i cs opvækst, idet en bort-
adoption sandsynligvis vil medføre, at hun flyttes fra sin nuværende plejefamilie, som hun har
knyttet sig tæt til. bortadoption vil endvidere være i strid med den europæiske menneskeret-
                                                 - 11 -
tighedskonventions art. 8 og fns konvention om barnets rettigheder, idet kontakten mellem
c og hendes forældre vil blive afbrudt ved bortadoption.
b har til støtte for den nedlagte påstand supplerende anført bl.a., at forvaltningen har haft en
forudindtaget opfattelse af, at b og a ikke evnede at være forældre for c. forældrene ville
være kommet godt i gang med forældreskabet, og c ville være blevet tæt knyttet til dem, hvis
forvaltningen ikke med en formandsbeslutning havde truffet afgørelse om, at c skulle
anbringes umiddelbart efter fødslen.
ankestyrelsen har til støtte for den nedlagte påstand anført bl.a., at der ikke er grundlag for at
ophæve statsforvaltningens afgørelse af 25. april 2017 om at tillade, at c frigives til adoption,
idet betingelserne i adoptionslovens § 9, stk. 3, jf. stk. 2, for adoption uden samtykke er
opfyldt. der er tale om et særligt tilfælde, hvor væsentlige hensyn til, hvad der er bedst for c,
taler for en adoption, jf. § 9, stk. 2. betingelserne i servicelovens § 58, stk.1, nr. 1, for
anbringelse af c uden for hjemmet er opfyldt, jf. § 9, stk. 3, 1. led, idet retten i odense ved
dom af 28. juni 2017 har stadfæstet ankestyrelsens afgørelse af 7. december 2016, hvorved
ankestyrelsen tiltrådte børn- og ungeudvalget i x-by kommunes afgørelse om, at c skulle
være anbragt uden for hjemmet, og at genbehandlingsfristen for tvangsanbringelsen skulle
være 3 år. det er ved undersøgelserne vedrørende a og bs psykiske tilstand og forældreevner
samt ved oplysningerne om as relation til sine ældre børn, der er født i henholdsvis 2010 og
2012, sandsynliggjort, at a og b varigt vil være ude af stand til at varetage omsorgen for c, jf.
§ 9, stk. 3, 2. led. det vil endvidere af hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i cs opvækst
være bedst for c, jf. § 9, stk. 3, 3. led, at der sker bortadoption, idet alternativet vil være, at c
vil blive anbragt uden for hjemmet, hvorved der flere gange i løbet af hendes opvækst vil
skulle tages stilling til, hvorvidt hun skal forblive anbragt. forskning inden for dette område
har vist, at børn, der bortadopteres, klarer sig bedre, end børn der bliver anbragt. bortadoption
vil således være det bedste for c.
advokat anne-birgitte bjerre-olsen har som beskikket advokat for c tilsluttet sig stats-
forvaltningens påstand og anført, at betingelserne for bortadoption efter adoptionslovens § 9,
stk. 2 og 3, på grundlag af oplysningerne i forældreevneundersøgelsen og oplysningerne om
as samvær med sine særbørn er opfyldt.
                                                - 12 -
retsgrundlaget
i 2004 blev der mellem folketingets partier med undtagelse af enhedslisten indgået et forlig
om en anbringelsesreform. som led i forliget skulle der iværksættes ”et udredningsarbejde om
spørgsmålet om forældrenes retssikkerhed over for børnenes”. på dette grundlag nedsatte so-
cialministeriet et udvalg, som i 2005 afgav betænkning nr. 1463 om anbragte børns og foræl-
dres retssikkerhed, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”2.9.4.3. tvangsadoption af små børn under 1 år
      det er udvalgets opfattelse, at der i ganske få helt ekstraordinære tilfælde bør være
      mulighed for adoption af små børn under 1 år, evt. spædbørn, på trods af forældre-
      nes manglende samtykke hertil. det er en betingelse herfor, at forældrene absolut
      ingen forældreevne har, og at de må antages heller aldrig at ville kunne udvikle en
      sådan i tilstrækkelig grad. forældrene skal endvidere være så dårligt fungerende,
      at de end ikke bør være alene med barnet, og således heller ikke vil være i stand til
      at spille en positiv rolle for barnet i forbindelse med samvær og kontakt.
      der kan f.eks. være tale om børn af meget dårligt begavede forældre, hvis mang-
      lende forældreevne eventuelt er blevet dokumenteret i forbindelse med, at de har
      andre børn, der er anbragt uden for hjemmet.
      …
      udvalget har lagt vægt på, at undersøgelser viser, at der er belæg for at fastslå, at
      adoption sikrer barnet en god opvækst i højere grad end en anbringelse.
      …
      2.11.4. hensynet til barnet og dets ønsker
      …
      domstolen har flere gange udtalt, at hensynet til, hvad der er bedst for barnet, er
      af afgørende betydning i hver enkelt sag. hvad der tjener barnets interesser, er
      således det helt afgørende hensyn og det væsentligste element.
      …
      2.11.10. tvangsadoption
      menneskerettighedskonventionen udelukker ikke, at et barn kan bortadopteres,
      selv om en eller begge forældre protesterer. sådan afgørelse må imidlertid kræve
      helt ekstraordinære forhold, særligt når det gælder bortadoption af små børn. …
      bevares forældrenes mulighed for kontakt med barnet efter en adoption, må det
      formentlig antages, at betingelserne for at kunne tillade en sådan adoption uden
      samtykke fra forældrene, ikke vil være helt af samme styrke.
      …
      efter udvalgets forslag vil det i helt ekstraordinære situationer være muligt at
      bortadoptere et lille barn mod forældrenes ønske og uden, at forældrene sikres
      mulighed for kontakt efter adoptionen. … der vil således være tale om, at det
      allerede fra barnets fødsel kan forudses, at barnet ikke vil kunne komme til at
      vokse op hos forældrene, og forældrene heller ikke gennem samvær med barnet
      vil kunne give det bare lidt af den familie, som barnet har brug for.”
                                                - 13 -
i adoptionsloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 1821 af 23. december 2015, bestemmes bl.a.:
      § 2. adoption må kun bevilges, når den efter foretagen undersøgelse kan antages
      at være bedst for den, som ønskes adopteret, og denne enten ønskes opfostret hos
      adoptanten eller har været opfostret hos denne, eller der foreligger anden særlig
      grund til adoptionen.
      ...
      § 9, stk. 2. selv om forældrene ikke vil give samtykke efter § 7, stk. 1, kan adop-
      tionsbevilling i særlige tilfælde meddeles, hvis væsentlige hensyn til, hvad der er
      bedst for barnet, taler for det.
i den tidligere gældende adoptionslov, jf. lovbekendtgørelse nr. 1084 af 7. oktober 2014,
havde § 9, stk. 3, om adoption uden samtykke af et barn under 1 år følgende ordlyd:
      ”adoption af et barn under 1 år kan meddeles efter stk. 2, hvis det er godtgjort, at
      forældrene varigt vil være ude af stand til at varetage omsorgen for barnet og hel-
      ler ikke vil være i stand til at spille en positiv rolle for barnet i forbindelse med
      samvær.”
bestemmelsen var indsat ved lov nr. 494 af 12. juni 2009. af de almindelige bemærkninger til
lovforslaget, jf. lovforslag nr. 105 af 28. januar 2009 om ændring af adoptionsloven og for-
skellige andre love (adoption uden samtykke, stedbarnsadoption af registreret partners barn
fra fødslen m.v.), fremgår bl.a.:
      ”2.4. retssikkerhedsudvalgets generelle overvejelser
      …
      udvalget er opmærksomt på, at tvangsadoption er et meget alvorligt indgreb, og at
      det derfor er nødvendigt med en grundig undersøgelse af barnets og de biologiske
      forældres forhold, før der kan træffes afgørelse herom. det er en forudsætning, at
      forældrene bliver hørt og inddraget i forbindelse med undersøgelsen af deres for-
      hold. udvalget anfører videre, at betingelserne for tvangsadoption skal være op-
      fyldt i forhold til begge forældre, og det er derfor nødvendigt at afdække, om der
      f.eks. er eller kan findes en biologisk far.
      adoption kan ifølge udvalget kun komme på tale i tilfælde, hvor begge forældre
      varigt er ude af stand til at drage omsorg for barnet. er behovet for tvangsadoption
      primært begrundet i et psykisk handicap hos forældrene, kan der være behov for
      lægeundersøgelse, herunder en psykiatrisk undersøgelse af forældrene, før der kan
      gives tilladelse til adoption mod forældrenes ønske. endvidere er det meget vig-
      tigt, at forholdene i den eventuelle adoptivfamilie er grundigt beskrevet.
      …
      2.5. justitsministeriets overvejelser
      …
      forældrenes situation vil naturligvis altid skulle vurderes individuelt, og det er
      ikke muligt udtømmende at opregne, hvornår forældreevnen er af en sådan karak-
                                               - 14 -
      ter, at en adoption uden samtykke kan komme på tale. som eksempler på forhold,
      der kan give anledning til overvejelser herom, kan nævnes:
       •    svær, kronisk psykisk lidelse hos en forælder, hvor den psykiske lidelse med-
            fører, at forælderen igennem en længere årrække har haft vanskeligt ved at
            drage omsorg for sig selv i dagligdagen
       •    svære personlighedsforstyrrelser, evt. kombineret med langvarigt misbrug
            hos en forælder, der gør, at forælderen ikke stabilt magter at drage omsorg for
            sig selv i dagligdagen, eller hvor dagligdagen igennem en længere årrække
            har været præget af betydelig mangel på stabilitet
       •    mental retardering hos en forælder, som gør, at forælderen ikke i dagligdagen
            kan drage omsorg for sig selv
       •    langvarigt misbrug, som medfører betydelig ustabilitet i evnen til at drage
            omsorg for sig selv
       •    en forælder som i relation til ældre børn har vist meget mangelfuld forældre-
            evne inden for de seneste år, og hvor det ikke med støtte og behandling har
            været muligt at bedre forældreevnen
      ved vurderingen af forældreevnen er det nødvendigt at inddrage forældrenes livs-
      forløb for at kunne opstille en prognose for, om det er sandsynligt, at forældreev-
      nen kan genvindes.
      …”
bestemmelsen blev ændret ved lov nr. 530 af 29. april 2015 om ændring af adoptionsloven,
lov om social service, forældreansvarsloven og lov om retssikkerhed og administration på
det sociale område (lempelse af betingelserne for adoption uden samtykke m.v.), således at
den nugældende bestemmelse i adoptionslovens § 9, stk. 3, jf. lovbekendtgørelse nr. 1821 af
23. december 2015, har følgende ordlyd:
      ”adoption kan meddeles efter stk. 2, hvis betingelserne for anbringelse af barnet
      uden for hjemmet i § 58, stk. 1, nr. 1 eller 2, i lov om social service er opfyldt, og
      det er sandsynliggjort, at forældrene varigt vil være ude af stand til at varetage
      omsorgen for barnet, og at adoption af hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i
      barnets opvækst vil være bedst for barnet.”
af de almindelige bemærkninger til lovændringen, jf. lovforslag nr. 121 af 28. januar 2015
om ændring af adoptionsloven, lov om social service, forældreansvarsloven og lov om
retssikkerhed og administration på det sociale område (lempelse af betingelserne for
adoption uden samtykke m.v.) fremgår bl.a.:
      ”1. indledning
      … det er intentionen med reglerne om adoption uden samtykke at sikre anbragte
      børn mulighed for kontinuitet og stabilitet under deres opvækst. de gældende reg-
      ler foreslås styrket ved i højere grad at give de børn og unge, som må formodes at
                                         - 15 -
skulle være anbragt uden for hjemmet i en længere årrække, fordi deres forældre
ikke kan drage omsorg for dem, en stabil og kontinuerlig opvækst med gennem-
gående og varige omsorgspersoner. dette kan i helt særlige tilfælde skabes ved, at
barnet eller den unge adopteres af personer, der er i stand til at varetage omsorgen
for dem og give dem en tryg opvækst. hvis forældrene ikke vil give samtykke til,
at barnet eller den unge bortadopteres, bør der være mulighed for at gennemføre
adoptionen uden samtykke.
…
3. lovforslagets indhold - adoption uden samtykke
…
3.1. adoptionslovens regler om adoption uden samtykke
…
efter de foreslåede regler skal det i forbindelse med overvejelser om at anbringe
et barn eller en ung uden for hjemmet med eller uden samtykke fra forældrene, og
hvor det må antages, at barnet eller den unge vil være anbragt uden for hjemmet i
en længere årrække, samtidig overvejes, om hensynet til kontinuitet og stabilitet i
barnets eller den unges opvækst i stedet taler for adoption af barnet eller den unge.
i relation til adoptionsloven indeholder lovforslaget lempelser af betingelserne for
at gennemføre en adoption uden samtykke fra forældrene. dette sker for det første
ved, at det efter forslaget skal være sandsynliggjort - og ikke som efter gældende
ret godtgjort - at forældrene varigt vil være ude af stand til at varetage omsorgen
for barnet.
for det andet ophæves betingelsen om, at forældrene ikke må kunne spille en
positiv rolle for barnet i forbindelse med samvær. denne ændring suppleres af en
ændring af forældreansvarslovens regler om et barns mulighed for samvær med
dets oprindelige slægtninge, herunder dets forældre, efter en adoption, sådan at
fastsættelse af samvær ikke længere forudsætter, at der har været en kontakt
mellem barnet og forældrene før adoptionen.
…
adoption uden samtykke er en meget indgribende foranstaltning, idet retsfor-
holdet mellem barnet og dets oprindelige forældre ophæves fuldstændig. det er
derfor afgørende, at barnets og forældrenes retssikkerhed til stadighed holdes for
øje. lovforslaget ændrer ikke ved de retssikkerhedsgarantier, som ligger i de
nugældende regler.
…
3.1.3. ministeriets overvejelser
…
som nævnt i afsnit 2 viser en undersøgelse af kommunernes kendskab til og brug
af reglerne om adoption uden samtykke, at kommunerne nok er bevidste om mu-
ligheden for at anvende adoption uden samtykke som indsats over for anbragte
børn i særlige situationer, men også at kommunerne finder reglerne svære at an-
vende i praksis. kommunerne finder det således vanskeligt udtømmende at doku-
mentere, at forældrene aldrig bliver i stand til at varetage omsorgen for barnet.
…
det er således forventningen, at den foreslåede ændring fra godtgjort til sandsyn-
liggjort vil fjerne en barriere i forhold til at anvende adoption uden samtykke i
                                          - 16 -
tilfælde, hvor der reelt ikke er udsigt til, at forældrene kommer til at kunne vare-
tage omsorgen for barnet, og dette er sandsynliggjort, men hvor det ikke kan
dokumenteres endegyldigt, at forældrene er varigt uden forældreevne. lempelsen
skal således ses i forhold til at forudse fremtiden i den prognosevurdering, der
fortsat skal laves om forælderens situation. der er derimod ikke tale om, at der
skal foretages en mere lempelig vurdering af forælderens forhold. forholdene,
eksempelvis psykisk sygdom eller misbrug, skal fortsat være af en sådan karakter
og omfang, at de gør forælderen ude af stand til at tage sig af barnet. i denne
henseende skal den foreslåede bestemmelse ses som en videreførelse af gældende
ret.
…
bestemmelsen kan også finde anvendelse i situationer, hvor en forælder på grund
af svær og/eller kronisk psykisk sygdom gennem en længere årrække har haft
vanskeligt ved at drage omsorg for sig selv i dagligdagen, og hvor forælderen må
anses for at være ude af stand til at varetage omsorgen for barnet og udgøre en
stabil omsorgsrelation i løbet af barnets opvækst. der kan f.eks. være tale om
mangeårig sygdom, hvor alle behandlingsmuligheder er udtømte, eller at foræl-
deren ikke har nogen sygdomserkendelse og derfor gentagne gange nægter at
deltage i et behandlingsforløb.
…
det skal understreges, at psykisk sygdom ikke i sig selv udelukker, at den på-
gældende forælder har forældreevne eller vil kunne genvinde sin forældreevne.
endelig bør adoption uden samtykke allerede fra fødslen for eksempel overvejes i
en situation, hvor en undersøgelse af forældrenes forhold før barnets fødsel
sandsynliggør - eksempelvis på baggrund af speciallægeerklæringer eller erklæ-
ringer fra en autoriseret psykolog - at de kommende forældre er varigt uden
forældreevne. undersøgelsen kan endvidere være kombineret med oplysninger
om, at ingen af forældrene har evnet at have en egentlig forælder/barn-relation,
endsige holde kontakten, med ældre søskende trods kommunens støtte hertil.
hvis en konkret vurdering af forældrenes og barnets forhold viser, at hensynet til
barnet og dets behov for kontinuitet og stabilitet - og dermed barnets bedste -
vejer tungere end hensynet til forælderen, vil barnet efter de foreslåede regler
kunne adopteres uden samtykke. i denne afvejning skal det som nævnt også indgå,
i hvilket omfang myndighederne har arbejdet for at afhjælpe forælderens proble-
mer og dermed arbejdet for at gøre det muligt for forælderen at tage sig af barnet
eller have stabil kontakt med barnet.
ved vurderingen af, om det er sandsynliggjort, at forældrene varigt er uden for-
ældreevne, vil barnets alder også have betydning. der vil alt andet lige skulle
mere til for at sandsynliggøre, at dette er tilfældet, hvis der er tale om et helt lille
barn, end hvis der er tale om et større barn, hvor det har været muligt at vurdere
forældreevnen og relationen mellem barnet og forældrene i en periode. er der tale
om et helt lille barn, stilles der således større krav til sandsynliggørelsen af den
manglende forældreevne. selvom der er tale om et helt lille barn, kan manglende
forældreevne dog sandsynliggøres, hvis forældrene f.eks. har langvarige og mas-
sive misbrugsproblemer eller psykiske sygdomme. det vil endvidere kunne
tillægges betydning, hvis det i forhold til ældre søskende har været vurderet, at
forælderen ikke havde forældreevne. i den forbindelse vil det være relevant for
                                               - 17 -
     kommunalbestyrelsen tillige at overveje spørgsmålet om adoption for disse ældre
     søskende.
     den foreslåede ændring af adoptionslovens § 9, stk. 3, betyder også, at barnets
     eventuelle samvær eller anden kontakt med forældrene ikke i sig selv vil være til
     hinder for at gennemføre en adoption, der anses for at være til gavn for barnet. i
     en situation, hvor forældrene ikke vil komme til at kunne varetage omsorgen for
     barnet, men hvor forældrene måske i nogen grad formår at gennemføre et samvær
     med barnet, eventuelt med professionel støtte, vil barnets behov for stabilitet og
     kontinuitet i opvæksten bedst kunne tilgodeses gennem en adoption. omvendt vil
     et velfungerende samvær, hvor forælderen udvikler sin forældreevne, medføre, at
     der normalt ikke kan gennemføres en adoption uden samtykke.
     da et samvær ikke i sig selv vil være til hinder for en adoption af et barn - uanset
     alder -, foreslås det at ændre forældreansvarslovens bestemmelse i § 20 a om sam-
     vær eller anden kontakt efter adoption.
     …”
af de specielle bemærkninger til § 9, stk. 3, fremgår bl.a.:
     ”det foreslås, at der i § 9 indsættes et nyt stk. 3, som erstatter de gældende be-
     stemmelser i stk. 3 og 4. denne nye bestemmelse gør det muligt at gennemføre en
     adoption uden samtykke, hvis det er sandsynliggjort, at forældrene varigt er ude af
     stand til at varetage omsorgen for barnet, og hvis adoption af hensyn til konti-
     nuitet og stabilitet i barnets opvækst vil være til gavn for barnet. det er også en
     forudsætning, at servicelovens betingelser i § 58, stk. 1, nr. 1 eller 2, for an-
     bringelse uden for hjemmet er opfyldt. selvom det ikke fremgår af ordlyden til
     den foreslåede § 9, stk. 3, at barnet er anbragt uden for hjemmet på tidspunktet for
     adoptionen, vil barnet i praksis allerede være anbragt. dette er imidlertid ikke til
     hinder for, at sagen påbegyndes, inden barnet er anbragt uden for hjemmet, hvil-
     ket blandt andet vil være muligt ved adoption uden samtykke af et spædbarn.
     …
     det er begge forældres forhold, der skal undersøges, da en adoption først kan
     komme på tale, hvis det ikke vil være til barnets bedste at vokse op hos nogen af
     de biologiske forældre.
     …
     det bemærkes i øvrigt, at i sager, hvor der ikke foreligger oplysninger om foræl-
     drenes evne til at tage vare på ældre søskende, og hvor barnet er så lille, at det
     ikke er muligt at foretage en længerevarende observation af forælder/barn-
     relationen, stilles der større krav til de faglige vurderinger af forældreevnen.”
forældreansvarslovens § 20 a blev tillige ændret ved lov nr. 530 af 29. april 2015 om
ændring af adoptionsloven, lov om social service, forældreansvarsloven og lov om
                                                 - 18 -
retssikkerhed og administration på det sociale område (lempelse af betingelserne for
adoption uden samtykke m.v.), således at bestemmelsen fik følgende ordlyd:
       ”er barnet adopteret, kan statsforvaltningen i helt særlige tilfælde efter anmodning
       fra barnets oprindelige slægtninge fastsætte samvær eller anden form for kontakt
       med disse, navnlig hvis barnet forud for adoptionen havde samvær eller anden
       form for kontakt med den, som anmoder om fastsættelse af samvær m.v.”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget, jf. lovforslag nr. 105 af 28. januar 2009 om
ændring af adoptionsloven og forskellige andre love (adoption uden samtykke, stedbarns-
adoption af registreret partners barn fra fødslen m.v.), fremgår herom bl.a.:
       3.2. barnets samvær eller anden kontakt med dets oprindelige slægt
       …
       3.2.3. den foreslåede ordning
       …
       det foreslås at ændre forældreansvarslovens § 20 a, jf. lovforslagets § 3, om
       fastsættelse af samvær eller anden kontakt mellem barnets og dets oprindelige
       slægt efter adoption, sådan at der i særlige tilfælde efter en konkret vurdering også
       vil kunne fastsættes samvær eller anden kontakt, selvom der ikke forud for adop-
       tionen har været kontakt mellem barnet og den pågældende slægtning. dette for-
       slag skal ses i lyset af forslaget i afsnit 3.1.4 om lempelse af betingelserne for
       adoption uden samtykke, herunder ophævelsen af kravet om at det ved adoption
       uden samtykke af børn under 1 år skal være godtgjort, at forældrene varigt ikke
       vil være i stand til at spille en positiv rolle for barnet i forbindelse med samvær.
       …”
landsrettens begrundelse og resultat
spørgsmålet for landsretten er, om betingelserne i adoptionslovens § 9, stk. 2 og 3, for at
bortadoptere c uden forældrene a og bs samtykke er opfyldt.
det følger af adoptionslovens § 9, stk. 2, at adoptionsbevilling i særlige tilfælde kan medde-
les, selv om forældrene ikke vil give samtykke, hvis væsentlige hensyn til, hvad der er bedst
for barnet, taler for det. efter adoptionslovens § 9, stk. 3, kan adoption meddeles efter stk. 2,
hvis betingelserne for anbringelse af barnet uden for hjemmet i servicelovens § 58, stk. 1, nr.
1 eller 2, er opfyldt, og det er sandsynliggjort, at forældrene varigt vil være ude af stand til at
                                               - 19 -
varetage omsorgen for barnet, og at adoption af hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i
barnets vækst vil være bedst for barnet.
c, der er født den x. september 2016, har siden kort efter sin fødsel været anbragt uden for
hjemmet uden forældrenes samtykke i medfør af servicelovens § 58, stk. 1, nr. 1. børn- og
ungeudvalgets afgørelse herom er den 7. december 2016 tiltrådt af ankestyrelsen, og byretten
har ved dom af 28. juni 2017 stadfæstet afgørelsen. det er herefter godtgjort, at betingelserne
i servicelovens § 58, stk. 1, nr. 1, for anbringelse af c uden for hjemmet uden samtykke er
opfyldt.
ved vurderingen af, om det er sandsynliggjort, at forældrene varigt vil være ude af stand til at
varetage omsorgen for barnet, skal der efter forarbejderne til adoptionslovens § 9, stk. 3, fore-
tages en konkret prognosevurdering af begge forældres fremtidige forældreevner.
det anføres i forarbejderne bl.a., at bestemmelsen kan finde anvendelse i nærmere beskrevne
situationer, hvor forældrene har massive misbrugsproblemer eller svær og/eller kronisk psy-
kisk sygdom. det anføres videre, at adoption allerede fra fødslen bør overvejes, hvor en
undersøgelse af forældrenes forhold før barnets fødsel – eksempelvis på baggrund af special-
lægeerklæringer eller erklæringer fra en autoriseret psykolog – sandsynliggør, at de kom-
mende forældre er varigt uden forældreevne. det anføres, at barnets alder har betydning, og at
der alt andet lige vil skulle mere til, hvis der er tale om et helt lille barn, men at det vil kunne
tillægges betydning, hvis det i forhold til ældre søskende har været vurderet, at forælderen
ikke havde forældreevne. ved vurderingen af, hvad der er bedst for barnet, skal det endvidere
indgå, i hvilket omfang forvaltningen har arbejdet for at afhjælpe forældrenes problemer.
as forældreevner er undersøgt over en længere årrække, idet der bl.a. både i forbindelse med
hendes to ældre særbørn, født i henholdsvis 2010 og 2012, og da hun ventede c i 2016, er
gennemført psykologundersøgelser med henblik på at fastlægge hendes forældreevner.
landsretten lægger vedrørende a navnlig vægt på forældreevneundersøgelsen af 4. august
2016, der i overensstemmelse med tidligere undersøgelser konkluderer, at a ikke besidder de
nødvendige forældrekompetencer. det anføres heri endvidere, at as massive kognitive,
emotionelle og personlighedsmæssige vanskeligheder vurderes at være af kronisk karakter,
ligesom det konkluderes, at udviklingspotentialet er lavt.
                                               - 20 -
landsretten lægger endvidere vægt på, at as to særbørn, født i henholdsvis 2010 og 2012,
begge har været anbragt uden for hjemmet siden fødslen. a har frasagt sig kontakt med
sønnen, født 2010, men har støttet samvær med datteren, født 2012. det er oplyst, at samværet
er præget af aflysninger fra as side.
herudover lægger landsretten vægt på oplysningerne om, at a igennem en årrække er blevet
tilbudt behandling og støtte, herunder med henblik på udvikling af sine forældrekompenten-
cer, men at hun kun i begrænset omfang har ønsket at modtage sådan hjælp.
landsretten tiltræder på denne baggrund, og idet der i øvrigt ikke er grundlag for at fastslå, at
as forældreevner har udviklet sig i forbindelse med hendes samvær med c, at det må anses
for sandsynliggjort, at a varigt vil være ude af stand til at varetage omsorgen for isabel.
landsretten lægger for så vidt angår b vægt på oplysningerne i forældreevneundersøgelsen af
4. august 2016, hvori det konkluderes, at b har massive kroniske kognitive, personligheds-
mæssige, følelsesmæssige og sociale vanskeligheder, og at hans udviklingspotentiale er
minimalt. oplysningerne understøttes af de øvrige fremlagte oplysninger om b. det tiltrædes
således også for så vidt angår ham, at det må anses det for sandsynliggjort, at han tillige varigt
vil være ude afstand til at varetage omsorgen for c.
henset hertil, og til at det tillige må lægges til grund, at forældrene heller ikke sammen har de
fornødne forældrekompetencer, eller at de sammen har udsigt til at kunne opnå disse, tiltræder
landsretten, at bortadoption af hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i cs opvækst vil være
det bedste for c.
landsretten finder, at bortadoption uden forældrenes samtykke under disse omstændigheder
ikke udgør en krænkelse af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention eller af
artikel 9, stk. 1, i fn konventionen om barnets rettigheder. ved vurderingen heraf har
landsretten tillige henset til, at en bortadoption af c ikke nødvendigvis vil afskære a og b fra
fremadrettet at have kontakt til c, jf. forældreansvarslovens § 20 a.
landsretten stadfæster derfor byrettens dom.
                                            - 21 -
                                  t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsretten til den anden part eller til stats-
kassen.
