                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 29. april 2015
sag 304/2013
(1. afdeling)
x aps
(advokat peter stanstrup)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 11. april 2012 og af vestre lands-
rets 6. afdeling den 11. juli 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, thomas rørdam,
poul dahl jensen, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande mv.
appellanten, x aps, har gentaget sine påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
x har for højesteret frafaldet sit anbringende om, at det udgiftsniveau, der fremgår af
regnskaberne for y, og som har ligget til grund for skønsmandens beregninger, ikke var
markedssvarende.
supplerende sagsfremstilling
i landsskatterettens kendelse af 13. februar 2009 er anført følgende om den talmæssige opgø-
relse, som ikke er gengivet fuldt ud i byrettens dom:
                                              - 2 -
     ”retten skal bemærke, at skattecentret, på baggrund af resultaterne for 1999, 2000 og
     2001 samt med en kapitaliseringsfaktor svarende til en forventet levetid på 3 år, har be-
     regnet goodwill til 690.000 kr. der henvises i det hele til skattecentrets beregning af
     goodwill. retten skal yderligere bemærke at parterne er enige om, at selskabet[s] indre
     værdi i 2001 udgjorde ca. 290.000 kr.
     herefter findes aktierne passende at kunne ansættes til 980.000 kr., hvoraf goodwill ud-
     gør 690.000 kr. da selskabet alene har betalt 180.000 kr. for de erhvervede aktier be-
     skattes selskabet af differencen mellem den ansatte værdi og det betalte, i alt kr.
     800.000 efter statsskattelovens § 4, stk. 1, litra c.”
skønsmanden, statsautoriseret revisor karsten egedesø, har i sin erklæring af 27. januar 2011
ved besvarelsen af spørgsmål 1 anført bl.a.:
     ”spørgsmål 1
     ”kan de[r] antages at have været et almindeligt marked primo 2002 for handel mellem
     uafhængige parter af de samlede kapitalandele i selskaber med en tilsvarende aktivitet
     som i det litauiske selskab y?
     syns- og skønsmanden bedes i forbindelse med besvarelsen af spørgsmål 1 redegøre for
     den generelle markedssituation for trikotageselskaber i litauen primo 2002 og for i
     hvilket omfang, oplysninger om den generelle markedssituation har influeret på syns-
     og skønsmandens konklusion.”
     besvarelse:
     metodevalg
     ved besvarelse af spørgsmål 1 er der taget kontakt til pwc litauen med henblik på at
     indhente udtalelse fra kollega, der kan bidrage med besvarelsen af spørgsmålet. be-
     grundelsen herfor er, at skønsmanden ikke har kendskab til de dagældende markedsfor-
     hold for trikotageselskaber primo 2002 i litauen og ikke har viden om den daværende
     markedssituation for selskabshandler.
     …
     marked for virksomhedshandler
     som det fremgår af … har pwc litauen ikke været i stand til at identificere virksom-
     hedshandler i litauen i 2001-2002 indenfor tekstilbranchen. der er identificeret et par
     virksomhedshandler i perioden 2004-2006, hvor enkelte af de største litauiske tekstilsel-
     skaber opkøbte mindre og mellemstore lokale spillere med en profil svarende til [y].
     det er muligt, at der ligeledes har været mindre transaktioner i litauen indenfor tekstil-
     branchen i 2001-2002, som det ikke har været muligt at finde offentlige tilgængelige
     oplysninger om.
                                              - 3 -
     da det ikke har været muligt at identificere transaktioner i perioden 2001-2002 kan man
     sætte spørgsmålstegn ved, om der har været et almindeligt marked primo 2002 for han-
     del mellem uafhængige parter i selskaber med en tilsvarende aktivitet som i det litauiske
     selskab, [y].
     at der i årene efter 2002 var virksomhedshandler (hvor der begyndte at være endnu
     større konkurrence fra produktion i andre lavtlønslande i takt med stigende lønningsni-
     veauer i litauen) indikerer dog, at det ikke nødvendigvis var umuligt at sælge en triko-
     tage virksomhed i litauen primo 2002. manglen på virksomhedshandler inden for
     tekstilsektoren i 2001-2002 viser dog, at der ikke har været et aktivt marked, hvilket
     sandsynligvis ville have påvirket prissætningen i negativ retning, såfremt [y] skulle
     have været solgt til en uafhængig 3. part primo 2002.
     markedssituation for trikotageselskaber
     …
     det fremgår af beskrivelsen, at markedssituationen for trikotageselskaber har udviklet
     sig signifikant i perioden 2000 – 2007, hvor der er sket en væsentlig reduktion på 27 % i
     antallet af selskaber indenfor tøj- og tekstilindustrien med en tilhørende udskilning af
     mindre effektive selskaber. samtidig er antallet af ansatte indenfor tøj- og tekstilindu-
     strien reduceret med 17 %, hvilket viser, at der blev færre men større produktionsenhe-
     der, der næsten producerede samme mængde. samtidig blev effektiviteten forbedret, ek-
     sempelvis var tøj- og tekstilindustrien som helhed underskudsgivende i 2000 hvilket
     over de næste 6 år gradvist blev vendt til et stigende overskud. der er således en kapa-
     citetstilpasning i markedet med virksomheder, der producerer tekstiler. tilsvarende blev
     lønomkostningerne i procent af de samlede omkostninger reduceret fra 34% i 2000 til
     29% i 2006 på trods af stigende lønningsniveauer. der er derved sket en produktivitets-
     forbedring for tekstilproducenterne i litauen.
     …
     tøj- og tekstilindustrien har således fra 2000 og frem været præget af forandringer her-
     under effektivitetsforbedringer og udskilning af ineffektive selskaber. der er næppe
     tvivl om, at konkurrence fra lande med lavere lønniveau end litauen vil påvirke efter-
     spørgslen også fremadrettet.
     der kan sættes spørgsmålstegn ved om man primo 2002 kunne forudse denne trend og
     om en 3. part givet denne trend ville være interesseret i at købe en trikotagevirksomhed.
     der er dog næppe tvivl om, at man forventede stigende lønninger og en heraf resulte-
     rende øget konkurrence fra andre lavtlønslande, men der har ligeledes været en betyde-
     lig usikkerhed i relation til hastigheden, hvormed at dette ville påvirke sektoren samt i
     hvilket omfang, at man ville være i stand til at imødekomme dette med fremadrettede
     produktivitetsforbedringer. i 2002 var lønningerne endnu ikke begyndt at stige væsent-
     ligt, hvorfor det var svært at forudsige, hvornår dette ville ske samt hvad konsekvenser
     af dette ville være.”
ved besvarelsen af spørgsmål 2 har skønsmanden yderligere anført bl.a.:
                                                - 4 -
       ”syns- og skønsmanden er blevet oplyst i en e-mail fra advokat peter stanstrup dateret
       9. september 2010, at arbejdet med at finde nye kunder og subcontractors til [y] er
       udført af [x] mod vederlag … de[t] må dog antages for værende tvivlsomt, at et sådan
       samarbejde ville kunne fortsætte på de eksisterende vilkår ved salg af [y] til en
       uafhængig 3. part. dette ville sandsynligvis fordre, at der skulle betales en betydelig
       merpris for arbejdet med at finde nye kunder og subcontractors, hvilket tilsvarende ville
       reducere værdien af [y] for en uafhængig 3. part.”
retsgrundlag
§ 2, stk. 1, i ligningsloven (lovbekendtgørelse nr. 887 af 8. oktober 2001) er sålydende:
       ”§ 2. skattepligtige, der
       1) kontrolleres af fysiske eller juridiske personer eller
       2) kontrollerer juridiske personer eller
       3) er koncernforbundet med en juridisk person eller
       4) har et fast driftssted beliggende i udlandet eller
       5) er en udenlandsk fysisk eller juridisk person med et fast driftssted i danmark,
       skal ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst anvende priser og vilkår for han-
       delsmæssige eller økonomiske transaktioner med ovennævnte fysiske og juridiske per-
       soner og faste driftssteder (kontrollerede transaktioner) i overensstemmelse med, hvad
       der kunne være opnået, hvis transaktionerne var afsluttet mellem uafhængige parter.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår værdiansættelse af aktierne i det litauiske selskab y, som i 2002 blev overdraget
fra b og a til x aps, der var ejet i lige sameje af b og a. der var som anført af landsretten
tale om en overdragelse mellem interesseforbundne parter.
salgsprisen for aktierne i y var aftalt til 180.000 kr. det er ubestridt, at værdien af aktierne
væsentligt oversteg denne pris. skattemyndighederne har derfor været berettiget til at skønne
over værdien af det skattepligtige tilskud, som x opnåede herved. dette skøn kan alene
tilsidesættes, hvis x godtgør, at den skønsmæssige ansættelse hviler på et forkert grundlag
eller er åbenbart urimelig.
landsskatteretten har ansat værdien af aktierne i y til 980.000 kr., hvoraf goodwill udgør
690.000 kr.
                                                - 5 -
efter skønsmandens erklæring lægges det til grund, at der for den relevante periode ikke er
oplysninger om sammenlignelige aktiesalg mellem uafhængige parter, og at handelsprisen
derfor ikke kan fastsættes på grundlag af sådanne salg.
skønsmanden har anvendt den samme værdiansættelsesmetode ved besvarelsen af spørgsmål
2 og 3, og forskellen mellem den beregnede værdi af aktierne i de to besvarelser beror navnlig
på, at værdien af y vurderes at være højere for x end for en uafhængig tredjemand på grund
af b og c’s kontakter til potentielle danske kunder.
højesteret finder, at kundekontakterne også ville have haft betydning ved salg til tredjemand,
og at x ikke har godtgjort, at der ved salg til tredjemand ikke kunne være opnået en pris
svarende til den, der fremgår af skønsmandens besvarelse af spørgsmål 3 (ca. 930.000 kr.).
højesteret tiltræder herefter, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte skattemyndighedernes
skønsmæssige ansættelse af aktiernes værdi, og stadfæster derfor dommen.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal x aps betale 40.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
