 -
                                  udskrift
                                       af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 3. april 2001 kl. 10.00 blev af retten i sagen
s-0015-00
dansk sø-restaurations forening for
henrik wandahl
(advokat kirsten maxen)
   mod
dfds a/s
(advokat pia elisabeth voss)
afsagt sålydende
                                    d o m:
sagens spørgsmål er om opsigelsen den 3. oktober 1999 af henrik wandahl der var ansat som
supervisor på m.s. crown of scandinavia, er urimelig eller usaglig, og om henrik wandahl som
følge heraf har krav på godtgørelse eller erstatning i forbindelse med afbrydelsen af
ansættelsesforholdet.
sagsøgeren, dansk sø-restaurations forening for henrik wandahl, herefter henrik wandahl,
har nedlagt påstand om at sagsøgte dfds a/s skal betale henrik wandahl en godtgørelse på
75.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg, subsidiært en erstatning på samme beløb med
rente fra samme dag.
                                               - 2 -
påstanden er opgjort til tre månedslønninger omregnet til en anslået bruttoløn.
dfds har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
efter overenskomst af 25. maj 1998 mellem danmarks rederiforening og dansk sø-
restaurations forening har en søfa- rende der har været uafbrudt beskæftiget i rederiet i
mindst 9 måneder ret til oplysning om begrundelse for en opsigelse. antages opsigelsen ikke at
være rimeligt be- grundet i den søfarendes eller rederiets forhold, kan sa- gen indbringes for
en faglig voldgiftsret. voldgiftsretten kan bestemme at opsigelsen underkendes, eller at
rederiet skal betale en godtgørelsen på indtil 52 ugers løn.
henrik wandahl var ikke omfattet af denne bestemmelse, idet hans ansættelse i dfds
begyndte den 9. april 1999 og ophørte den 4. november 1999 i henhold til opsigelse af 3.
oktober 1999.
henrik wandahl blev ansat som tjener (bartender) den 9. april 1999 ved en hyrekontrakt
mellem ham og føreren af m.s. crown of scandinavia ("skibsansættelse"). ansættelsen tog sin
begyndelse samme dag. ansættelsen var i henhold til overenskomst mellem restaurations- &
bryggeriarbejderforbundet i danmark/tjenergruppen og dfds a/s.
han blev påny ansat den 7. maj 1999 fortsat som tjener og på samme vilkår. han
ommønstrede til overtjener i henhold til påtegning af 1. juni 1999 på kontrakten af 7. maj.
tjenesten ophørte den 22. juni 1999, efter kontrakten ved opsigelse fra henrik wandahls side
den 21. juni 1999. herefter påmønstrede henrik wandahl atter crown of scandinavia den 2.
juli 1999, denne gang som supervisor i henhold til "overenskomst mellem dansk
sørestaurationsforening og dfds a/s - danmarks rederiforening (dis)". der er fremlagt en
plan eller redegørelse for oplæringen af henrik wandahl til stillingen som supervisor i dagene
fra den 2. til den 5. juli 1999.
ansættelsen som supervisor ophørte den 30. september 1999 på hvilken dato henrik wandahl
ifølge påtegning på kontrakten "overgår til maritimt personale". dette vil sige at han overgår til
dfds' personalekontor for maritimt personale der herefter skal træffe afgørelse om hans
                                               - 3 -
fremtidige ansættelse.
baggrunden herfor var at henrik wandahl sammen med tre bartendere på crown of
scandinavia, henrik randers, tomas karlsson og dan rosgaard, i en arbejdsfri periode (udepe-
riode) den 20. september 1999 var taget på en privat tur med dana anglia til england. turen
var købt gennem dfds til personalepris. under overfarten til england blev to af deltagerne
(henrik randers og dan rosgaard) alvorligt syge som følge af indtagelse af et formentlig
euforiserende stof og måtte bringes i land med helikopter med deraf følgende forsinkelse af
skibet. det nævnte stof var angivelig blevet tilbudt de pågældende af en dem ubekendt person.
den 3. oktober 1999 skrev dfds (tom f. møller) til henrik wandahl under "henvisning til
sidste uges samtale ombord i m.s. crown of scandinavia, samt efterfølgende telefonsam-
tale med undertegnede, skal jeg formelt hermed meddele dig, at din stilling som supervisor er
opsagt pr. den 5. oktober 1999 med en måneds varsel".
opsigelserne af henrik randers, tomas karlsson og henrik wandahl blev behandlet på et
mæglingsmøde den 12. oktober 1999. i mødereferatet hedder det bl.a. at begrundelsen for
manglende genansættelse af henrik randers er at han under medarbejdertilbudssejlads havde
indtaget stoffet g-pro (fantasy-lignende stof), hvilket førte til at han blev evakueret fra skibet
ved helikopter. om opsigelserne af tomas karlsson og henrik wandahl hedder det at dfds
oplyste at det opfattes som illoyalt over for selskabet at de undlod at underrette deres
foresatte om det passerede. henrik wandahl havde ikke en sådan anciennitet at forbundet
kunne gøre gældende at opsigelsen savnede en rimelig begrundelse.
dansk sø-restaurations forening meddelte herefter i brev af 2. november 1999 at sagen
vedrørende sagligheden af henrik wandahls opsigelse ville blive indbragt for de almindelige
domstole. sagen blev anlagt den 19. november 1999 ved københavns byret. sagen blev efter
sagsøgerens begæring mod dfds' protest henvist fra københavns byret til sø- og
handelsretten ved kendelse af 23. februar 2000 i henhold til retsplejelovens § 226, stk. 3, jf.
stk. 1, nr. 1.
sagen vedrørende tomas karlsson og henrik randers sluttede ved forlig for en faglig voldgift.
tomas karlsson fik tilkendt en måneds løn og henrik randers 7 dages hyre. dan rosgaard var
uorganiseret.
                                               - 4 -
henrik wandahl har forklaret at han blev udlært som tjener i 1995. han var herefter bl.a.
ansat på et krydstogtskib indtil ansættelsen på crown of scandinavia. som supervisor var han
daglig leder af barerne. arbejdet bestod i at lede barerne igennem den daglige trummerum.
han mødte kl. 12.30/13.00 og var på arbejde til indtil den sidste bar lukkede ved 5-6 tiden om
morgenen. han afstemte kassen i henhold til opmålinger med bartenderne, men han var ikke
beholdningsansvarlig.
hans overordnede som supervisor var food- & beverage-manager, susanne vadebo. dennes
stedfortræder var casper pedersen.
det var ikke klart om han var officer eller menig. han boede i officerskahyt og spiste i
officersmessen. han fik løn efter sørestaurationsforeningens overenskomst med dfds. han
havde fået at vide af susanne vadebo at det var ilde set at officerer omgikkes menige ombord
på skibet. hun sagde også på hans forespørgsel at det ikke var noget problem at han omgikkes
menige i fritiden. han arbejdede kun på crown of scandinavia. han havde kun kontrakt med
dette skib og havde ikke pligt til at tage arbejde på andre dfds-skibe.
han tog til england den 20. september 1999 i en ferieperiode for at hente sin engelske kæreste
der skulle holde ferie sammen med ham i danmark. han tog derover på et medar bejdertilbud
sammen med de tre bartendere, tomas karlsson, dan rosgård og henrik randers. casper
pedersen hørte om deres tur og ringede til supervisoren på dana anglia for at høre om de
kunne få lidt bedre forhold.
dan rosgård og tomas karlsson delte den ene kahyt, henrik randers og sagsøgeren den
anden. de havde bestilt bord til kl. 21 og var indtil da forskellige steder på skibet. omkring kl.
20 gik dan rosgard og henrik randers ned for at tage bad. tomas og sagsøgeren gik ned for
at tage bad en halv time senere.
herefter gik sagsøgeren og tomas til restauranten for at vente på de to andre. de havde ikke
set dan og henrik efter at disse var gået ned for at bade. de havde alle fået nogle genstande
under opholdet på skibet, de var påvirkede, men ikke fulde. de vidste at ledelsen på dana
anglia var klar over at de var ansatte på crown of scandinavia, og de ønskede ikke at være til
besvær for deres kolleger på dana anglia.
pludselig kom supervisoren ind og sagde de skulle følge med til baren, for deres venner var i
                                               - 5 -
problemer. han så henrik randers ligge på gulvet i baren, dan sad i en stol. begge havde
kramper og havde haft ufrivillig vandladning. de var tilsyneladende ikke ved bevidsthed. henrik
randers blev båret op til broen på en båre. tomas og sagsøgeren besluttede at bære dan
rosgård op til broen. de kom op på broen og prøvede at få kontakt med deres kammerater.
den første der kom lidt til sig selv, var henrik randers, han var lidt forvirret og blev ved med
at sige "det var ikke særlig meget".
sagsøgeren hentede de ting som han kunne finde i kahytterne, og som tilhørte henrik og dan.
efter nogen tid kom han i tanker om at dans mobiltelefon lå i kahytten. han hentede den. da
han kom op til broen, afleverede han mobiltelefonen, men kom ikke ind på broen. han mødte
tomas karlsson som var blevet sendt væk derfra fordi deres kammerater skulle flyves væk
med helikopter.
klokken var nu blevet hen ad halv tolv, og restauranten var lukket. de fik nogle sandwich og
lidt øl og gik til lukaferne for at sove.
næste dag spurgte de i informationen hvad der var sket med deres kammerater, men dér
vidste man ikke noget.
de var en tur i land næste dag. på vej tilbage til skibet fik de en opringning fra henrik randers.
han havde det efter omstændighederne godt. han var blevet udskrevet fra varde sygehus
hvortil han var blevet bragt fra skibet, og var nu hjemme hos sig selv i esbjerg. han sagde at
han havde fået et fantasy-lignende stof, g-pro, som skulle være et slankemiddel. det var en
englænder der gav ham det, det var kun nogle centiliter. henrik sagde at det kunne have
bivirkninger hvis det kom i forbindelse med alkohol.
sagsøgeren medbragte ikke stoffer ombord på dana anglia og var ikke bekendt med om nogle
af hans kammerater gjorde det. han så ikke stoffer i sine kammeraters bagage da han var i
kahytterne for at pakke deres ting sammen.
han satte sig ikke i forbindelse med susanne vadebo. det tænkte han ikke på. hvis ledelsen på
dana anglia, der vidste hvor han og hans venner kom fra, ønskede at orientere nogen, kunne
de blot gøre det. i øvrigt regnede han med at det skete ville rygtes hurtigt. de arbejdede i en
lille, lukket verden hvor tingene rygtes hurtigt.
                                              - 6 -
på vejen tilbage til københavn, efter ankomst til esbjerg den 22. september og efter at de
havde været i århus for
at sætte dan af, fik han en besked på sin mobiltelefon fra susanne vadebo. han ringede til
hende, og hun bad ham komme til møde den 29. september 1999. hun havde hørt rygterne.
på mødet den 29. september med susanne vadebo og birger nielsen, der er hotelmanager på
crown of scandinavia, gjorde han rede for det skete. birger sagde at det var ligegyldigt, da de
ikke vil have mere med ham at gøre. det var besluttet. han sagde de ikke kunne have noget
med per soner at gøre der kender nogen der gør sådan noget. birger spurgte om han ikke
havde fået besked om at han ikke måtte omgås menige. på hans anmodning bekræftede
susanne vadebo at hun havde sagt ok til at han kunne omgås menige i fritiden. samtalen
sluttede med at han fik besked på at henvende sig til tom møller på rederikontoret. tom møller
kendte ikke noget til at han skulle afskediges, men hvis birger sagde det, så måtte det jo være
sådan. herefter fik han den ubegrundede afskedigelse dateret den 3. oktober 1999.
han var uden arbejde i 7 uger. han var ikke i a-kasse. han havde løst arbejde og fik først fast
arbejde i april eller maj 2000. han har søgt job hvor man har spurgt om hans tidligere
beskæftigelse ved dfds. det har haft betydning for hans beskæftigelsesmuligheder at dfds
har afskediget ham. det er ikke muligt for ham at få tilsvarende beskæftigelse andre steder
end dfds.
han bestrider at have haft kasseuorden som anført i duplikken, selv om der selvfølgelig har
været kassedifferencer. han har aldrig fået advarsler om kasseuorden.
procedure
henrik wandahl har anført: han har ikke tilsidesat sine forpligtelser i ansættelsesforholdet. han
har ikke haft kasseuorden eller på andre måder tilsidesat sine forpligtelser. det og andet
hævdes i duplikken, men dfds har ikke gjort forsøg på at bevise det. sagsøgerens forklaring
om sit ansættelsesforhold og sin færden må derfor lægges til grund.
det stod ham frit for at tage på tur med dana anglia med sine kolleger, også selvom disse var
underordnede. der var intet forbud mod at have omgang med underordnede kolleger i fritiden.
                                               - 7 -
det bekræftede susanne vadebo på forespørgsel. et sådant forbud ville også være i strid med
menneskerettighedskonventionens art. 8 om ret til privatliv. han har ikke medtaget stoffer
eller taget stoffer. antydninger om at stoffer er fundet i hans besiddelse, er grebet ud af luften
og er i øvrigt modstridende. han var ubekendt med at hans kolleger indtog et euforiserende
stof. det er der- for forfejlet at bebrejde ham noget i forbindelse med epi- soden på dana
anglia den 20. september 1999.
blandt de begrundelser for afskedigelsen der er fremkommet under sagen, er at han har
forsømt at underrette sin foresatte, susanne vadebo, om det skete; sagsøgeren bestrider at
være forpligtet til at underrette om begivenheden der er indtruffet for hans underordnede uden
for arbejdstiden, også selvom han var på rejse med dem. han er ikke sine kollegers vogter i
fritiden, heller ikke på dfds' vegne. eftersom de på dana anglia vidste hvor han kom fra,
kunne han nok gå ud fra at der var personer der ville underrette hans arbejdssted om det
skete, hvis de ansvarlige på dana anglia fandt at der var grund til det. det er helt urimeligt at
kræve af sagsøgeren at han lige efter episoden eller dagen efter skulle ringe til susanne
vadebo for at rapportere. han blev jo først i forbindelse med henrik randers' opringning den
21. september 1999 nogenlunde klar over hvad der var sket.
såfremt afskedigelsen er begrundet i at han omgås sine kolleger, og at de eller nogle af dem
viser sig at have taget stoffer, må det heroverfor indvendes at sagsøgeren efter
menneskerettigehedskonventionens art. 8 har ret til selv at vælge sin omgangskreds. han kan
heller ikke gøres ansvarlig for hvad enkelte i denne omgangskreds ved en enkelt lejlighed
foretager sig af dumheder.
adgangen til at afskedige på grund af forhold uden direkte tilknytning til arbejdet er meget
snæver. de påberåbte forhold skal have direkte og væsentlig indvirkning på virksomhedens
forhold, jf. jørgen rønnow bruun, usaglig afskedigelse, 1966, s. 163, og carlsen, dansk
funktionærret, 6. udgave s. 151.
der er intet at bebrejde sagsøgeren i forbindelse med hans optræden på dana anglia. han
indtog nogle genstande, blev påvirket, men ikke fuld. han bistod med at hjælpe sine
kammerater. i øvrigt var der tilstrækkeligt med ansvarlige på skibet der havde til opgave at
tage sig af personer der var kommet i vanskeligheder.
det må derfor uden tvivl slås fast at afskedigelsen er usaglig. det gøres gældende at der efter
                                                - 8 -
dansk ret fortolket i lyset af ef-retten og internationale traktater er en forpligtelse for
arbejdsgivere til at foretage afskedigelser efter saglige kriterier. det gælder også ansatte der
ikke er omfattet af overenskomster eller andre beskyttelsesregler. hverken den ikke-
overenskomstdækkede arbejder eller den funktionær der ikke opfylder anciennitetskrav, kan
afskediges usagligt.
denne opfattelse har bred støtte i nyere forfatterskaber. der henvises til jørgen rønnow
bruun, a.st. s. 30 med henvisning til ruth nielsen, arbejdsgiverens ledelsesret i ef-retlig
belysning, 1992, s. 394 ff. og samme, lærebog i arbejdsret, 7. udgave side 227 f., jf.
endvidere lars svenning andersen, funktionærret, 2. udgave, 1998, s. 517 f. og jens
kristiansen, lønmodtagerbeskyttelse i dansk arbejdsret, 1997, s. 164 ff.
der må derfor være grundlag for at fastslå at afskedigelser skal være sagligt begrundede, og
de skal foretages i overensstemmelse med ikke-diskriminationsprincippet og
proportionalitetsprincippet. for så vidt disse principper er ef-retlige, har de direkte virkning i
medlemsstaterne og forrang for nationalretlige bestemmelser, herunder sådanne der
begrænser saglighedskravet til at gælde ansatte med en vis anciennitet.
det følger af ilo-konventionen om afskedigelse (termination of employment convention,
1982) at arbejdstagere har krav på begrundelse af afskedigelse, saglighed i afskedigelsen og
ret til oprejsning, herunder erstatning (konventionens art. 10), jf. henrik karl nielsen og lars
adam rehof, international arbejdsret, 1998, s. 308 f. konventionen er ikke ratificeret af
danmark. det skyldes at man fra dansk side mener at den danske model giver tilsvarende be-
skyttelse som konventionen ville give. så må staten, herunder domstolene, også være
forpligtet til effektivt at give en sådan beskyttelse i tilfælde som det foreliggende hvor den
usaglige og utilstrækkeligt begrundede afskedigelse ikke er omfattet af en overenskomst.
domstolene har i praksis ikke følt sig begrænset til at give lønmodtagere beskyttelse hvor der
har været en direkte hjemmel. der kan peges på den omfattende praksis hvorefter
lønmodtagere får ret til opsigelse med et passende varsel, jf. u 1982, s. 759 ø, u 1999, s.
1471 ø og u 2000, s. 227 ø.
der kan også peges på de tilfælde hvor offentligt ansatte uden direkte hjemmel i lov eller
overenskomst er blevet tillagt beskyttelse mod urimelige, usaglige eller mangelfuldt be-
grundede afskedigelser eller afskedigelser hvor retsgarantier er tilsidesat, jf. u 1973, s. 167 h,
                                               - 9 -
1994, s. 198 v, 1996 s. 1462 h, u 2000, s. 1357.
krænkelse af det i dansk ret gældende almindelige krav om saglighed ved opsigelser, hvad
enten det er på lov- eller overenskomstreguleret område, eller på et ikke reguleret område,
som det er tilfældet i den foreliggende sag, berettiger sagsøgeren til en godtgørelse der
passende kan sættes til et beløb svarende til tre måneders bruttoløn. ved udmåling af bod bør
der lægges vægt på at afskedigelsen af sagsøgeren betød at hans ellers hurtige karriere blev
afbrudt.
godtgørelsespåstanden støttes desuden på erstatningsansvarsloven § 26 om tort, jf. den
europæiske menneskerettighedskonventions art. 8. de beskyldninger som har været rettet
mod sagsøgeren, og som ligger i afskedigelsen, er grove og ærekrænkende og berettiger til
godtgørelse for tort, jf. herved u 1962, s. 596. om anvendelse af erstatningsansvarslovens §
26 i arbejdsretlig praksis henvises til kim schioldann i u 1996 b, s. 324 ff. og jens paulsen, af-
skedigelse, 1997, s. 153 ff.
i anden række gøres gældende at sagsøgeren skal have erstatning efter almindelige
erstatningsregler for det tab han har lidt ved i nogen tid ikke eller kun i begrænset omfang at
kunne få arbejde i sit fag. arbejdsområdet er begrænset. i danmark er det stort set kun dfds
der kan tilbyde beskæftigelse af den art som sagsøgeren havde.
dfds har bemærket at der er enighed mellem parterne om at der ikke er hjemmel i lov eller
overenskomst til at give henrik wandahl godtgørelse. det bestrides at der ved siden af de
regulerede områder, hvad enten reguleringen er sket ved lov eller overenskomst, kan gives
godtgørelse for usaglig afskedigelse. godtgørelse forudsætter hjemmel i lov eller
overenskomst, jf. jens paulsen, a.st. s. 288. fælles for de overenskomster der giver
godtgørelse for usaglig afskedigelse, er et krav om anciennitet, i den foreliggende situation 9
måneders ansættelse, og den betingelse opfyldte henrik wandahl ikke. det er almindeligt
anerkendt, også i litteraturen, at godtgørelseskrav efter gældende ret kræver hjemmel. de
bemærkninger der kan forstås til støtte for et almindeligt godtgørelsesprincip uden over-
enskomstdækning, er udtryk for retspolitik.
der foreligger ikke retspraksis der tilkender godtgørelse, når der ikke er hjemmel hertil i lov
eller overenskomst. retspraksis har uden udtrykkelig hjemmel givet fx erstatning for opsigelse
med for kort varsel, men det er på områder der ikke er overenskomstdækkede, i modsætning
                                               - 10 -
til det foreliggende. dommene anført af sagsøgeren om erstatning for uberettigede
afskedigelser er hentet fra det offentligretlige område hvor der gælder andre regler.
det forlig der blev indgået hvorved to af rejsedeltagerne fik godtgørelse, er netop udtryk for at
man ville slutte disse sager forligsmæssigt. forliget kan ikke anføres til støtte for sagsøgerens
standpunkt.
de af sagsøgte påberåbte almindelige principper hjemler ikke godtgørelseskrav. det er ikke i
strid med almindelige, direkte gældende ef-retlige regler at bestemmelse om godtgørelse for
usaglige afskedigelser alene kan finde anvendelse på personer der opfylder visse
anciennitetskrav. ilo-konventionen er ikke ratificeret af danmark. det er sket med velberåd
hu, og så kan den eller dens grundsætninger ikke finde anvendelse i dansk ret.
sagsøgerens standpunkt er udtryk for manglende respekt for indgåede overenskomster.
bestemmelsen om begrundelse og godtgørelse er resultatet af en forhandling mellem parter
ne. tidligere var der krav om 1 års anciennitet, det blev så som led i
overenskomstforhandlinger med flere andre elementer forhandlet ned til 9 måneder. hvis der
så skal kunne tilkendes godtgørelse til ansatte med mindre anciennitet, altså godtgørelse uden
hjemmel, skrider grundlaget for overenskomstsystemet. hvis sagsøgerens forbund mener der
ikke bør være anciennitetskrav, må dette føres frem under forhandlinger, i stedet for at man
under en retssag søger at ændre aftalen.
betingelserne for godtgørelse for tort er ikke opfyldt. der er ikke tale om en bortvisning eller
ophævelse, men en almindelig opsigelse eller meddelelse om ikke at ville genantage.
opsigelsen er sagligt begrundet, og uanset om dette er tilfældet, foreligger der ikke sådanne
særlige omstændigheder omkring afskedigelse at det med nogen mening kan hævdes at der er
tilføjet henrik wandahl en tort. afskedigelsesskrivelsen er ubegrundet, og henrik wandahl har
heller ikke krav på begrundelse. de begrundelser der er givet, er ikke krænkende for henrik
wandahls ære. det er fx ikke krænkende for hans ære at dfds har den opfattelse at han
burde have oplyst sine foresatte om det skete så snart det var muligt, og ikke blot ladet som
om han var en tilfældig privatperson uden ansvar over for dfds. det var en alvorlig episode
med livsfare for to personer, der medførte en redningsaktion der forsinkede skibet. henrik
wandahl var ikke officer, men han var overordnet sine tre medrejsende og burde have ageret
som sådan. om det snævre område for tilkendelse af godtgørelse for tort ved afskedigelse
henvises til u 1995, 744 h og svenning andersen, a.st. side 561 ff. og carlsen a.st. s. 226.
                                              - 11 -
betingelserne for at kræve erstatning er ikke opfyldt. erstatning for opsigelsen gives ved løn i
opsigelsesperioden. sagsøgeren har ikke påvist at have lidt et tab der kan kræves erstattet
efter almindelige erstatningsregler.
rettens begrundelse og resultat
henrik wandahls ansættelse som supervisor blev bragt til ophør ved dfds' brev af 3. oktober
1999. opsigelsen var ubegrundet, men må antages at skyldes henrik wandahls del tagelse i
turen til england med dana anglia, som fandt sted i fritiden, hvorunder to rejsedeltagere blev
alvor- ligt syge som følge af indtagelse af et formentlig eufo- riserende stof, samt det forhold at
henrik wandahl undlod at give besked til sine overordnede om at de pågældende, som han var
overordnet, havde indtaget et euforiserende stof med den følge at de var blevet alvorligt syge.
efter bevisførelsen er der intet grundlag for at antage at henrik wandahl på nogen måde
medvirkede til forgiftningstilfældets opståen eller blot var klar over eller burde være klar over
at hans meddeltagere i turen havde eller fik de stoffer der førte til forgiftningen. der er heller
ikke oplyst omstændigheder der har kunnet give dfds anledning til at tro at henrik wandahl
var medansvarlig. det forhold at han undlod at give besked om det passerede til sine
overordnede, kan under de foreliggende omstændigheder ikke karakteriseres som en tilside-
sættelse af hans forpligtelser i ansættelsesforholdet.
på grund af ansættelsens varighed opfyldte henrik wandahl ikke betingelserne for at få sit krav
behandlet efter overenskomstens bestemmelser om opsigelsers rimelighed. af de af dfds
anførte grunde tiltrædes det at henrik wandahl herefter er afskåret fra at kræve erstatning for
afskedigelse der ikke er rimeligt begrundet i hans eller dfds' forhold.
der foreligger ikke omstændigheder ved afskedigelsen der indebærer at henrik wandahl har
været udsat for en krænkelse af sin frihed, fred, ære eller person. ved afskedigelsen er ikke
tilføjet ham en skade der kan erstattes efter de almindelige ansvarsregler.
herefter tages dfds's påstand om frifindelse til følge.
efter baggrunden for sagen bør hver part bære sine omkostninger.
                                              - 12 -
                           t h i k e n d e s f o r r e t:
sagsøgte, dfds a/s, frifindes for den af sagsøgeren, dansk sø-restaurations forening for
henrik wandahl, nedlagte påstand.
ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part.
                                    jens feilberg
jørgen haagen frederiksen            søren lundin sørensen
                                     (sign.)
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den
