                                            udskrift
                                                af
                                   højesterets dombog
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 6. januar 2010
sag 204/2008
(2. afdeling)
lufthavnsparkeringen københavn a/s
(advokat arne møllin ottosen)
mod
tårnby kommune
(advokat hans lykke hansen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 10. afdeling den 29. maj 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per sørensen, asbjørn jensen, børge dahl, poul
søgaard og henrik waaben.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, lufthavnsparkeringen københavn a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, tårnby kommune, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
lufthavnsparkeringen københavn a/s har oplyst, at det er et selvstændigt selskab, der har
koncession på parkeringsanlæggene ved lufthavnen, og som ejer og står for driften og admini-
strationen af de tre parkeringsanlæg. selskabet bærer selv såvel den økonomiske som den
juridiske risiko for driften af anlæggene. parkeringshusene er selvstændigt vurderede bygnin-
ger og indgår ikke som en integreret del af andre bygninger. de er offentligt tilgængelige og
anvendes af en bred kreds af personer, herunder af ansatte i lufthavnen og diverse luftfartssel-
                                                 - 2 -
skaber, af passagerer og andre med ærinde i eller omkring lufthavnen, bl.a. personer med til-
knytning til de nærliggende virksomheder og hoteller. parkeringsanlæggene er afspærret og
tv-overvåget og kan anvendes af alle mod betaling. lufthavnsparkeringen driver en døgnbe-
mandet vagtcentral og et servicekontor, hvor kunderne kan henvende sig, hvis der opstår
spørgsmål eller problemer.
anbringender
lufthavnsparkeringen københavn a/s har supplerende anført, at lufthavnens passagerer skal
benytte tårnby kommunes veje for at komme til lufthavnen, uanset om der er et parkerings-
anlæg eller ej. parkeringsanlæggene medfører således ikke en yderligere belastning af
kommunens veje, da passagererne også ville benytte vejnettet, selv om parkeringsanlæggene
ikke eksisterede. tværtimod bidrager anlæggene til en mindre belastning af vejnettet, da de
sikrer, at der kører færre ”tomme” biler/taxier til og fra lufthavnen. hvis parkeringsanlæggene
ikke eksisterede, ville et større antal biler/taxier enten afhente eller bringe passagerer til luft-
havnen uden at være ”fyldt op” på enten ud- eller hjemturen. passagerer, der benytter parke-
ringsanlæggene, kører derimod i ”fyldte” biler både til og fra lufthavnen, hvilket alt andet lige
belaster vejnettet mindre.
tårnby kommune har heroverfor anført, at det må anses for utvivlsomt, at lufthavnsparke-
ringens anvendelse og drift af parkeringshusene påfører kommunen væsentlige udgifter af den
karakter, som ifølge forarbejderne til lov om kommunal ejendomsskat § 23 a er værnet med
bestemmelsen. det gælder den omfattende kørsel mellem parkeringsanlæggene og køben-
havn via tårnby kommune, ligesom tårnby kommune står for brand- og redningstjenesten i
parkeringsanlæggene. lufthavnsparkeringen benyttes ikke blot af rejsende, men også af per-
soner, der i forbindelse med aflevering eller afhentning af rejsende ønsker at parkere, af
ansatte i lufthavnen og af ansatte og gæster på hotellerne i lufthavnsområdet.
højesterets begrundelse og resultat
indenrigsministeriets cirkulære nr. 80 af 31. marts 1962 indeholder en redegørelse for indhol-
det af lov om kommunal ejendomsskat, og det hedder i redegørelsen, at den alene er udtryk
for ”indenrigsministeriets opfattelse”/”indenrigsministeriets mening”. der er derfor ikke tale
om en bindende retsforskrift, men om en vejledning.
                                               - 3 -
der er således ikke ved cirkulæret taget bindende stilling til, om de eksempelvist nævnte virk-
somheder og anlæg er omfattet af lovens § 23 a eller ej. bemærkningen i cirkulæret om gara-
geanlæg bygger da også på en konkret afgørelse i indenrigsministeriets skrivelse af 17. okto-
ber 1961 om udleje af garager, og det er i denne skrivelse udtrykkeligt anført, at den endelige
afgørelse henhører under domstolene.
parkeringshuse af den slags, der ligger ved københavns lufthavn, adskiller sig fra et selv-
stændigt garageanlæg i 1960’erne. udleje af garager i et garageanlæg skete således typisk for
længere tid til beboere i området, mens parkeringspladser i disse parkeringshuse typisk be-
nyttes i kortere tid af personer, der kommer udefra. lufthavnsparkeringen kan herefter ikke
støtte ret på, hvad der er anført om garageanlæg i indenrigsministeriets cirkulære fra 1962 og i
skats vurderingsvejledning.
med disse bemærkninger, og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, jf. herved også
højesterets dom af 14. marts 1977 (ufr 1977 s. 289), stadfæster højesteret dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal lufthavnsparkeringen københavn a/s betale 500.000
kr. til tårnby kommune.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
