                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 6. oktober 2010
sag 235/2008
(2. afdeling)
a
(advokat poul rasmussen)
mod
trygvesta forsikring a/s
(advokat christina neugebauer)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 20. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, poul søgaard, poul dahl jensen,
vibeke rønne og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, trygvesta forsikring a/s, skal betale
2.527.075 kr. med tillæg af renter af 52.555 kr. fra den 1. januar 2004, af 103.593 kr. fra den
1. februar 2004, af 153.261 kr. fra den 1. februar 2005, af 171.859 kr. fra den 1. februar 2006
og af 2.045.807 kr. fra den 17. september 2006.
trygvesta forsikring a/s har påstået stadfæstelse og har gentaget sin subsidiære påstand.
as krav er i forhold til påstanden for landsretten nedsat med 34.531 kr. for så vidt angår er-
statningsposten tabt arbejdsfortjeneste.
trygvesta forsikring a/s har ingen beregningsmæssige indsigelser mod as krav.
forklaringer
                                                - 2 -
a har supplerende forklaret bl.a., at hun gik ved stranden i sommeren 2003, hvor hun gled på
en stor sten, men holdt balancen ved at lave en ”sprællemandsfigur”, således at hun ikke faldt.
et par timer efter fik hun begyndende føleforstyrrelser i venstre tommelfinger og højre balle.
det føltes som en ”sovende fornemmelse”. hun gik ikke til læge og fik ingen behandling for
det. det påvirkede ikke de gener, som hun allerede havde, og ændrede ikke hendes fremmøde
på smerteteamet, og det ændrede heller ikke hendes behandling der. arbejdsprøvningen kom
først til senere. de symptomer, hun havde efter snublehændelsen, aftog gradvist i løbet af 6 til
8 måneder, og i dag har hun ikke gener efter snublehændelsen. snublehændelsen er på ingen
måde årsag til, at hun blev tilkendt pension.
højesterets begrundelse og resultat
tre dommere – poul søgaard, poul dahl jensen og lars hjortnæs – udtaler:
ved færdselsuheldet den 3. juli 2002 blev a som fører af en personbil påkørt bagfra af en an-
den bil, mens hun holdt stille for at dreje til højre og ventede på en ligeudkørende cyklist. den
bagfra kommende bil blev i uheldsøjeblikket ført med en hastighed af ca. 10 km/t, og der
skete kun begrænset materiel skade på as bil. ved påkørslen pådrog a sig en forvridning af
halshvirvelsøjlen. efterfølgende har hun udviklet en kronisk smertetilstand.
det er en betingelse for, at a kan få medhold i det rejste krav mod trygvesta forsikring a/s,
at hun godtgør, at den kroniske smertetilstand er forårsaget af færdselsuheldet.
ved vurderingen af, om der er ført bevis for årsagsforbindelse i det foreliggende tilfælde, må
der tages hensyn til karakteren af færdselsuheldet med lav påkørselshastighed og dermed be-
skeden kraftpåvirkning og til, at den kroniske smertetilstand, som a lider af, er karakteriseret
ved symptomer, der er uspecifikke og hyppigt forekommende i den almindelige befolkning.
efter retslægerådets svar på spørgsmål c er årsagerne til kroniske smertetilstande mange og
komplekse, og retslægerådet finder, at det i as tilfælde er vanskeligt at udtale sig om årsa-
gen. retslægerådet har endvidere i svarene på spørgsmål d og 4 betegnet sammenhængen
mellem as nuværende tilstand og færdselsuheldet som usikker.
på den baggrund finder vi det ikke tilstrækkeligt godtgjort, at as kroniske smertetilstand er en
følge af færdselsuheldet. det kan efter vores opfattelse ikke føre til en anden bedømmelse, at
                                               - 3 -
hun forud for færdselsuheldet var rask, og at der ikke er oplysninger om forudbestående lidel-
ser af betydning.
vi stemmer derfor for at stadfæste dommen.
dommerne per walsøe og vibeke rønne udtaler:
ved retslægerådets besvarelse af spørgsmål a, b og c er det godtgjort, at a pådrog sig en
forvridning af halshvirvelsøjlen ved færdselsuheldet den 3. juli 2002. efter bevisførelsen, her-
under speciallæge hans-henrik ibfelts erklæring af 29. oktober 2002, lægger vi til grund, at
hun har de typiske følger efter whiplash. as symptomer i form af kraftig hovedpine, smerter i
nakken og snurrende fornemmelse ud i venstre arm opstod, som det fremgår af attest af 4. juli
2002 fra skadestuen på amtssygehuset i glostrup, umiddelbart efter færdselsuheldet.
efter retslægerådets besvarelse af spørgsmål a kan det endvidere lægges til grund, at a efter-
følgende har udviklet en kronisk smertetilstand (eller et whiplash-syndrom). vi finder, at
uheldet, bl.a. når henses til oplysningerne om hastighedsændringen for as bil, må anses for at
have været egnet til at fremkalde denne tilstand.
a var indtil færdselsuheldet fuldt arbejdsdygtig, og hun må endvidere anses for at have været
fuldstændig rask på uheldstidspunktet. umiddelbart efter uheldet blev hun sygemeldt på fuld
tid i en uge og derefter deltidssygemeldt, men kunne af helbredsmæssige grunde kun arbejde
et par timer om dagen. den 1. november 2002 blev hun atter fuldtidssygemeldt.
under de anførte omstændigheder finder vi det tilstrækkeligt godtgjort, at det er færdselsuhel-
det, der har forårsaget de skader, som danner grundlag for as erstatningskrav.
vi finder ikke, at retslægerådets svar på spørgsmål c, hvoraf det fremgår, at det er ”vanske-
ligt” for rådet at udtale sig om årsagen til as kroniske smertetilstand (whiplash-syndrom), og
svar på spørgsmål d, hvor det anføres, at relationen mellem as smertetilstand (whiplash-syn-
drom) og færdselsuheldet er ”usikker”, kan føre til en anden erstatningsretlig bedømmelse af
årsagssammenhængen.
                                              - 4 -
for så vidt angår erstatningens størrelse finder vi at kunne lægge beløbet i as påstand til
grund og stemmer derfor for at tage denne til følge.
der afsiges dom efter stemmeflertallet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 125.000 kr. til trygvesta forsikring a/s.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.
