                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 25. januar 2013
sag 318/2012
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat mikael skjødt, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i esbjerg den 13. marts 2012 og af vestre lands-
rets 10. afdeling den 13. august 2012.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, niels grubbe,
thomas rørdam, jon stokholm, michael rekling, hanne schmidt, jan schans christensen og
kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
t har til støtte for påstanden om frifindelse navnlig gjort gældende, at forholdet ikke er straf-
bart efter straffelovens § 124. bestemmelsens ordlyd omfatter ikke den, der forlader sin bolig
i strid med vilkårene for strafudståelse på bopælen. den omstændighed, at der i forarbejderne
til straffuldbyrdelseslovens kapitel 13 a henvises til straffelovens § 124, giver ikke tilstrække-
lig hjemmel til at gøre forholdet strafbart, jf. straffelovens § 1.
anklagemyndigheden har navnlig gjort gældende, at straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, også
omfatter personer, der afsoner fængselsstraf på bopælen under intensiv overvågning og kon-
                                               - 2 -
trol (elektronisk fodlænke). det fremgår også klart af forarbejderne til kapitel 13 a i straffuld-
byrdelsesloven, at det er strafbart at ”flygte” under de angivne omstændigheder. afsoning
under intensiv overvågning og kontrol må anses for en frihedsberøvelse, der indebærer stort
set samme begrænsninger i den dømtes bevægelsesfrihed som strafafsoning i fængsel. afso-
ningen i hjemmet på den anførte måde må endvidere anses for omfattet af udtrykket ”institu-
tion mv.” i straffelovens § 124, stk. 5, der efter forarbejderne bl.a. omfatter afsoning i fami-
liepleje eller egnet hjem. det er endvidere anerkendt i hidtidig byrets- og landsretspraksis, at
der kan straffes efter straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, hvis man uden tilladelse forlader sin
bopæl under fodlænkeordningen.
supplerende sagsfremstilling
i en udtalelse til procesbevillingsnævnet fra statsadvokaten for fyn, syd- og sønderjylland af
19. september 2012 hedder det bl.a.:
       ”tiltalen var for byretten formuleret således:
           ”overtrædelse af straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, ved den 6. december
           2011 kl. 02.23 på a-vej i b-by, som fodlænke-afsoner, at have afmonteret sin fod-
           lænke hvorved han flygtede fra afsoning”.
       det skal hertil bemærkes, at som straffelovens § 124, stk. 1, er formuleret, er det ikke
       afmonteringen af senderen, der opfylder gerningsindholdet i bestemmelsen, men der-
       imod den omstændighed, at domfældte uden tilladelse forlod bopælen. da der ikke var
       strid om, at domfældte havde forladt bopælen uden tilladelse, kunne dette med fordel
       være berigtiget under anken, men det blev imidlertid ikke gjort til et tema.”
retsgrundlaget
ved lov nr. 382 af 6. juni 2002 blev der indsat følgende bestemmelser i straffelovens § 124:
       ”stk. 1. den, der flygter som anholdt eller fængslet, straffes med bøde eller fængsel
       indtil 2 år.
       …
       stk. 4. bestemmelserne i stk. 1-3 gælder også i forhold til personer i forvaring samt per-
       soner, der i stedet for varetægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for
       kriminalforsorgen eller i medfør af straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution
       m.v.”
bestemmelsen i § 124, stk. 4, er senere flyttet til stk. 5. det oprindelige lovforslag, der blev
fremsat den 27. februar 2002, indeholdt alene bestemmelsen i stk. 1. det hedder i bemærknin-
                                                - 3 -
gerne til lovforslaget bl.a. (folketingstidende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg
a, side 3320 ff.):
      ”2. fangeflugt
      2.1. gældende ret
      2.1.1. tidligere og nugældende regler i straffeloven
      der findes ikke i dag i straffeloven bestemmelser, der gør det strafbart for den anholdte
      eller fængslede at flygte fra politiet eller fra det fængsel eller arresthus mv., hvor den
      pågældende opholder sig.
      …
      2.2. justitsministeriets overvejelser
      frihedsberøvelse bør ske under forhold, der væsentligt begrænser risikoen for flugt. det
      gælder både ved afsoning af fængselsstraf mv. og i forbindelse med varetægtsfængslin-
      ger og anholdelser.
      i overensstemmelse hermed foretager kriminalforsorgen løbende en vurdering af for-
      holdene i fængsler og arresthuse med henblik på at kunne afpasse de forskellige sikker-
      hedsforanstaltninger.
      imidlertid kan der udover de rent sikkerhedsmæssige forhold også være behov for andre
      tiltag, som medvirker til at skabe en så effektiv og sikker frihedsberøvelse som muligt.
      det er i den forbindelse omtalt ovenfor, at straffeloven kriminaliserer undvigelse i den
      forstand, at bistand til den, som undviger, er strafbar, jf. straffelovens § 124, stk. 1.
      undvigelse er derimod ikke strafbar for den, som undviger.
      hensynet til at begrænse antallet af flugter og flugtforsøg taler efter justitsministeriets
      opfattelse for, at også den, som flygter eller forsøger herpå og ikke kun personer, som
      eventuelt bistår vedkommende bør kunne straffes.
      hertil kommer, at det umiddelbart kan virke stødende for retsbevidstheden, at det alene
      er bistand til undvigelse, der er strafbar, mens det ikke er strafbart for den anholdte eller
      fængslede at flygte fra politiet eller fra det fængsel eller arresthus mv., hvor den pågæl-
      dende opholder sig.
      på den anførte baggrund foreslår justitsministeriet, at straffelovens § 124 ændres, såle-
      des at det i fremtiden bliver muligt at straffe også den, der flygter som anholdt eller
      fængslet.
      2.2.1. ligesom den nugældende bestemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, omfatter den
      foreslåede bestemmelse både anholdte og fængslede. derimod omfatter forslaget ikke
      tvangsanbragte personer, hvilket indebærer, at der fortsat alene vil kunne idømmes straf
      til den, som måtte yde bistand til en tvangsanbragt persons undvigelse. udenfor bestem-
      melsen falder således f.eks. personer, der i medfør af straffelovens §§ 68 og 69 er dømt
                                                - 4 -
      til anbringelse i hospital for sindslidende eller i institution for personer med vidtgående
      psykiske handicap.
      efter bestemmelsen er en fængslet en person, der afsoner fængsels- eller forvandlings-
      straf for bøde, er anbragt i forvaring eller er varetægtsfængslet. bestemmelsen omfatter
      således indsatte i arresthuse og fængsler, herunder indsatte i såvel åbne som lukkede
      fængsler.
      desuden omfatter bestemmelsen personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslovens § 78
      afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alterna-
      tive afsoningsformer) og personer, der i medfør af udgangsbekendtgørelsen § 50 afsoner
      fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arresthus, ligesom bestemmelsen
      omfatter personer, der i medfør af straffelovens § 74 a, stk. 1, efter rettens bestemmelse
      skal undergive sig en struktureret, kontrolleret socialpædagogisk behandling (ungdoms-
      sanktion). endvidere omfatter bestemmelsen varetægtsarrestanter, der i medfør af rets-
      plejelovens § 765, stk. 2, nr. 3, efter rettens bestemmelse har ophold i egnet hjem eller
      institution (surrogatanbragt), eller som i medfør af retsplejelovens § 777 er anbragt i an-
      stalt for personer, der udstår fængselsstraf eller forvaring, eller i hospital mv. (overført
      til fuldbyrdelsesanstalt mv.). det er naturligvis en forudsætning, at der i det enkelte til-
      fælde er tale om en anbringelse, som har karakter af frihedsberøvelse.
      …
      2.2.2. som nævnt kræves det efter den foreslåede bestemmelse, at den anholdte eller
      fængslede flygter. heri ligger, at den anholdte eller fængslede aktivt unddrager sig den
      frihedsberøvelse, som den pågældende i anledning af en mistanke om et strafbart for-
      hold eller afsoningen af en fængsels- eller forvandlingsstraf for bøde mv. er underlagt.
      bestemmelsen vil således f.eks. omfatte den indsatte, som måtte flygte fra lukket fæng-
      sel eller arrest.
      en varetægtsfængslet, der er surrogatanbragt, eller en indsat, der er anbragt i et åbent
      fængsel eller under alternative afsoningsformer, f.eks. i sikrede institutioner for børn og
      unge eller i kriminalforsorgens pensioner, vil være at anse for flygtet, hvis den pågæl-
      dende forlader anbringelsesstedet uden tilladelse. det samme gælder, hvis en indsat i
      forbindelse med transport eller under ledsaget udgang undviger fra transporten eller den
      ledsagende fængselsfunktionær.
      derimod vil det ikke være strafbart efter den foreslåede bestemmelse, hvis en indsat
      udebliver fra fængslet efter uledsaget udgang. sådan udeblivelse vil imidlertid blive
      omfattet af de nye skærpede regler for udgang, jf. pkt. 2.3. nedenfor.”
i retsudvalgets betænkning af 23. maj 2002 om lovforslaget hedder det bl.a. (folketingsti-
dende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg b, side 1560 f.):
      ”ændringsforslag
      …
      i § 124 indsættes efter stk. 3 som nyt stykke:
                                         - 5 -
”stk. 4. bestemmelserne i stk. 1-3 gælder også i forhold til personer i forvaring samt
personer, der i stedet for varetægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for
kriminalforsorgen eller i medfør af straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution
m.v.”
…
bemærkninger
til nr. 1
præsidenterne for københavns byret og retterne i århus, odense, aalborg og roskilde
samt den danske dommerforening har i deres høringssvar bl.a. anført, at det kunne
overvejes at lade det udtrykkeligt fremgå af den foreslåede bestemmelse, at bestemmel-
sen omfatter personer, der i medfør af straffelovens § 74 a efter rettens bestemmelse
skal undergive sig en struktureret socialpædagogisk behandling (ungdomssanktion) eller
er undergivet varetægtssurrogat (retsplejelovens § 765, stk. 2, nr. 3 og 4).
endvidere har rigsadvokaten i sit høringssvar fundet, at det kunne overvejes, hvorvidt
det bør komme klarere til udtryk i lovteksten, at ophold i døgninstitution eller godkendt
opholdssted efter straffelovens § 74 a, stk. 2, (ungdomssanktion) sidestilles med ophold
i fængsel.
på den baggrund finder justitsministeriet det rigtigst, at det med hensyn til en række
persongrupper udtrykkeligt præciseres i lovteksten, at de pågældende personer ligesom
indsatte i arresthuse og fængsler, herunder indsatte i såvel åbne som lukkede fængsler er
omfattet af udtrykket ”fængslet” i bestemmelserne i straffelovens § 124.
som det fremgår af ændringsforslaget, omfatter straffelovens § 124 således personer,
der i medfør af straffelovens § 70 er anbragt i forvaring, og frihedsberøvede personer,
der i medfør af straffelovens § 74 a efter rettens bestemmelse skal undergive sig en
struktureret, kontrolleret socialpædagogisk behandling (ungdomssanktion).
bestemmelserne i straffelovens § 124 omfatter også personer, der i medfør af straffuld-
byrdelseslovens § 78 afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller
institution (alternative afsoningsformer), samt personer, der i medfør af udgangsbe-
kendtgørelsens § 50 afsoner fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arrest-
hus.
endvidere omfatter straffelovens § 124 personer, som i medfør af retsplejelovens § 765,
stk. 2, nr. 3, efter rettens bestemmelse i stedet for varetægtsfængsling har ophold i egnet
hjem eller institution, eller som i medfør af retsplejelovens § 765, stk. 2, nr. 4, skal un-
dergive sig psykiatrisk behandling eller afvænningsbehandling for misbrug af alkohol,
narkotika eller lignende, om fornødent på hospital eller særlig institution (surrogatan-
bragt), samt varetægtsarrestanter, som i medfør af retsplejelovens § 777 er anbragt i an-
stalt for personer, der udstår fængselsstraf eller forvaring, eller i hospital m.v. (overført
til fuldbyrdelsesanstalt m.v.).
i hvert enkelt tilfælde er det naturligvis en forudsætning for at kunne straffe efter straf-
felovens § 124, at der er tale om et institutionsophold m.v., som har karakter af friheds-
berøvelse.
                                                - 6 -
      særligt med hensyn til ungdomssanktion forudsættes det dog, at den foreslåede be-
      stemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, kun omfatter personer, der flygter fra en sikret
      institution, hvor den pågældende opholder sig som led i en ungdomssanktion efter straf-
      felovens § 74 a, stk. 1. bestemmelsen omfatter derimod ikke personer, der uden tilla-
      delse forlader en ikkesikret institution, hvor den pågældende opholder sig i en senere
      fase af en idømt ungdomssanktion, selv om anbringelsen i det konkrete tilfælde måtte
      have karakter af en frihedsberøvelse.
      socialministeriet har således over for justitsministeriet lagt vægt på, at den foreslåede
      bestemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, kun omfatter personer, der som led i en ung-
      domssanktion efter straffelovens § 74 a, stk. 1, opholder sig i en sikret institution. det
      bemærkes herved, at hovedindholdet i den ungdomssanktion, som blev indført i 2001,
      består i et længerevarende socialpædagogisk behandlingsforløb, der på længere sigt kan
      få den unge på ret kurs. dette kan tale for, at der ikke idømmes en sanktion i form af
      straf i tilfælde, hvor den unge uden tilladelse forlader en ikkesikret institution i forbin-
      delse med gennemførelse af ungdomssanktionen. i stedet kan det i et sådant tilfælde
      komme på tale at tilbageføre vedkommende til en sikret institution.”
straffuldbyrdelsesloven indeholder efter den seneste lovbekendtgørelse nr. 435 af 15. maj
2012 bl.a. følgende bestemmelser:
      ”kapitel 7
      valg af afsoningsinstitution m.v. og senere overførsel mellem afsoningsinstitutioner
      institutioner m.v.
      § 20. fængselsstraf fuldbyrdes i fængsel eller i arresthus.
      stk. 2. fængselsstraf kan dog efter reglerne i § 78 om anbringelse i og overførsel til
      særlig institution m.v. i særlige tilfælde fuldbyrdes i kriminalforsorgens pensioner og i
      institutioner m.v. uden for kriminalforsorgen.
      stk. 3. i særlige tilfælde kan fængselsstraf endvidere fuldbyrdes på den dømtes bopæl
      under intensiv overvågning og kontrol efter reglerne i §§ 78 a-78 f.
      …
      kapitel 13
      fuldbyrdelse af fængselsstraf i kriminalforsorgens pensioner og i institutioner m.v.
      uden for kriminalforsorgen
      § 78. justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, kan bestemme, at den dømte
      midlertidigt eller for hele eller resten af straffetiden anbringes på hospital, i familiepleje,
      i egnet hjem eller institution, når
      1) den dømte har behov for særlig behandling eller pleje, som i væsentlig grad kan til-
      godeses i den pågældende institution m.v.,
                                          - 7 -
2) der på grund af den dømtes alder, helbredstilstand eller andre særlige omstændighe-
der er særlige grunde til ikke at anbringe eller beholde den dømte i fængsel eller arrest-
hus og
3) afgørende hensyn til retshåndhævelsen ikke taler imod anbringelse uden for fængsel
og arresthus.
…
kapitel 13 a
fuldbyrdelse af straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
anvendelsesområde
§ 78 a. justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, kan efter ansøgning fra perso-
ner, der er idømt fængselsstraf i indtil 5 måneder, meddele tilladelse til, at straffen ud-
stås på bopælen under intensiv overvågning og kontrol efter reglerne i lovens §§ 78 b-
78 f.
…
stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om den administrative behandling af ansøgnin-
ger om strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol. justitsministe-
ren kan i forbindelse hermed bestemme, at der kun tillægges ansøgninger indgivet inden
udløbet af bestemte frister opsættende virkning, således at straffuldbyrdelsen udsættes.
en ansøgning kan dog ikke tillægges opsættende virkning, hvis politidirektøren har un-
derrettet kriminalforsorgen om, at hensynet til politiets forebyggende virksomhed skøn-
nes at kræve, at den dømte påbegynder straffuldbyrdelsen uden at afvente behandlingen
af en sådan ansøgning.
betingelser for meddelelse af tilladelse
§ 78 b. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
kan meddeles, hvis
1) den dømtes boligforhold er af en sådan beskaffenhed, at straffuldbyrdelse på bopælen
kan gennemføres under intensiv overvågning og kontrol,
2) den dømtes beskæftigelsesforhold i form af arbejde, uddannelse el. lign. er af en så-
dan beskaffenhed, at straffuldbyrdelsen kan gennemføres under intensiv overvågning og
kontrol,
3) den dømte, når denne tidligere har udstået straf af fængsel efter bestemmelserne i
dette kapitel, ikke i et tidsrum af 2 år forud for idømmelsen af den straf, som ansøgnin-
gen vedrører, er idømt højere straf end bøde, og
4) personer, der har samme bopæl som den dømte, og som er over 18 år, meddeler
samtykke til, at straffen kan fuldbyrdes på den fælles bopæl.
stk. 2. tilladelse til strafudståelse på bopælen nægtes meddelt, hvis denne fuldbyrdel-
sesform som følge af den dømtes forhold ikke findes hensigtsmæssig, herunder hvis der
er grund til at antage, at den dømte ikke vil overholde de vilkår, som gælder for fuld-
byrdelse på bopælen.
stk. 3. kriminalforsorgen foretager til brug for afgørelsen af, om den dømte opfylder
betingelserne i stk. 1, nr. 1-4, en nærmere undersøgelse af den dømtes personlige for-
                                          - 8 -
hold, herunder vedkommendes boligforhold, beskæftigelsesforhold samt fysiske og
psykiske tilstand. hvis kriminalforsorgen finder det fornødent, kan denne i forbindelse
med undersøgelsens foretagelse bestemme, at den dømte skal aflægge udåndingsprøver
og urinprøver.
stk. 4. hvis den dømte ikke medvirker til den i stk. 3 nævnte undersøgelse, kan tilla-
delse til strafudståelse på bopælen ikke meddeles.
vilkår
§ 78 c. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
meddeles på vilkår af, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden
1) ikke begår strafbart forhold,
2) kun forlader sin bopæl inden for de af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum,
3) kun forlader sin bopæl for at deltage i aktiviteter, som tilsynsmyndigheden har god-
kendt,
4) ikke indtager alkohol, euforiserende stoffer eller andre stoffer, der er forbudt efter
den almindelige lovgivning,
5) ikke helt eller delvis udebliver fra sit arbejde, uddannelse el.lign.,
6) deltager i et program efter tilsynsmyndighedens nærmere bestemmelse, der har til
formål at forbedre den dømtes muligheder for fremover at leve en kriminalitetsfri tilvæ-
relse,
7) undergiver sig kriminalforsorgens tilsyn og kontrol, herunder elektronisk kontrol
m.v., og overholder de forskrifter, som kriminalforsorgen fastsætter til gennemførelsen
af tilsynet, samt
8) holder tilsynsmyndigheden underrettet om forhold af betydning for straffuldbyrdel-
sen på bopælen og møder op hos tilsynsmyndigheden efter dennes nærmere bestem-
melse.
stk. 2. der kan endvidere fastsættes andre vilkår, der findes hensigtsmæssige, herunder
vilkår om, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden underkaster sig en struktureret, kon-
trolleret alkoholistbehandling.
gennemførelse af tilsyn, kontrol m.v.
§ 78 d. under fuldbyrdelsen fører kriminalforsorgen tilsyn med den dømte, herunder
med overholdelsen af de i § 78 c nævnte vilkår for tilladelsen. inden fuldbyrdelsen
iværksættes, skal tilsynsmyndigheden vejlede den dømte om de rettigheder og pligter,
som tilsynet og de for fuldbyrdelsen fastsatte vilkår indebærer, herunder om virkninger
af vilkårsovertrædelser.
stk. 2. overtræder den dømte de vilkår, der gælder for straffuldbyrdelse på bopælen un-
der intensiv overvågning og kontrol, opfylder den dømte ikke længere betingelserne
herfor, eller kan kriminalforsorgens tilsyn og kontrol med den dømte ikke gennemføres
på grund af dennes adfærd, afgiver tilsynsmyndigheden indberetning herom til direkto-
ratet for kriminalforsorgen.
stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om tilsynets gennemførelse, herunder om tilsy-
nets iværksættelse, kontakthyppighed, elektronisk overvågning, kontrolbesøg, foreta-
gelse af udåndingsprøver og urinprøver m.v.
tilbagekaldelse af tilladelse
                                                 - 9 -
       § 78 e. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
       kan tilbagekaldes af justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, hvis
       1) den dømte anmoder derom,
       2) den dømte inden fuldbyrdelsens iværksættelse har begået strafbart forhold,
       3) den dømte på tidspunktet for fuldbyrdelsens iværksættelse eller under denne friheds-
       berøves af anden grund end til fuldbyrdelse af den fængselsstraf, tilladelsen vedrører,
       eller
       4) den dømte på tidspunktet for fuldbyrdelsens iværksættelse eller under denne ikke
       længere opfylder de i § 78 b, stk. 1, nr. 1, 2 og 4, nævnte betingelser.
       stk. 2. en tilladelse kan endvidere tilbagekaldes, hvis den dømte under fuldbyrdelsen
       overtræder et eller flere af de i § 78 c, stk. 1, nr. 1-8, nævnte vilkår. det samme gælder,
       hvis den dømte overtræder et vilkår fastsat i medfør af § 78 c, stk. 2, eller hvis kriminal-
       forsorgens tilsyn og kontrol med den dømte ikke kan gennemføres på grund af dennes
       adfærd.
       stk. 3. den dømte underrettes snarest muligt om tilbagekaldelsen af tilladelsen.
       § 78 f. tilbagekaldes en tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvåg-
       ning og kontrol efter fuldbyrdelsens iværksættelse, skal den dømte overføres til fængsel
       eller arresthus til afsoning af reststraffen.
       stk. 2. tilsynsmyndigheden kan bestemme, at den dømte midlertidigt skal overføres til
       fængsel eller arresthus, mens spørgsmålet om tilbagekaldelse behandles.
       stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om midlertidig overførsel af dømte til fængsel
       eller arresthus.”
i lovforslaget vedrørende straffuldbyrdelsesloven, lov nr. 432 af 31. maj 2000, hedder det
bl.a. (folketingstidende 1999-2000, lovforslag nr. l 145, tillæg a, side 3794 f.) for så vidt
angår § 78:
       ”bestemmelsen vedrører spørgsmålet om fuldbyrdelse af en fængselsstraf i institution
       mv. uden for fængsel og arresthus…
       det er et fællestræk for anbringelse efter § 78, at den dømte i stedet for at være anbragt i
       en afsoningsinstitution anbringes under andre institutions- eller institutionslignende for-
       hold med en heri liggende kontrol af den dømtes tilstedeværelse og adfærd. § 78 er der-
       for ikke anvendelig i tilfælde, hvor den dømte ønskes anbragt under forhold, der inde-
       bærer, at den pågældende er uden tilsyn eller kontrol i et ikke uvæsentligt omfang.”
straffuldbyrdelseslovens kapitel 13 a (§§ 78 a - 78 f) om ”fuldbyrdelse af straf på bopælen
under intensiv overvågning og kontrol” blev indsat ved lov nr. 367 af 24. maj 2005. samtidig
indsattes i § 20 et nyt stk. 3, ligesom der i overskriften til kapitel 7 efter ”afsoningsinstitution”
indsattes ”m.v.” om den nye ordning hedder det i lovforslaget bl.a. (folketingstidende 2004-
05, lovforslag nr. l 12, 2. samling, tillæg a, side 430 ff.):
                                         - 10 -
”1.1. formålet med lovforslaget er at indføre en ny afsoningsform, hvorefter personer,
der er idømt ubetinget fængselsstraf… og som opfylder en række yderligere betingelser,
kan udstå den idømte fængselsstraf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
frem for i fængsel eller arresthus. under fuldbyrdelsen skal den dømte bære en sender
om anklen (en såkaldt elektronisk fodlænke).
 …
2.3. justitsministeriets overvejelser
2.3.1. indledning
som anført ovenfor under pkt. 2.2.1. har man i sverige haft gode erfaringer med en ord-
ning, hvorefter personer, der idømmes kortere, ubetingede fængselsstraffe, har mulighed
for at udstå straffen på bopælen under intensiv overvågning og kontrol.
…
den foreslåede ordning er ikke en ny strafferetlig sanktion, men en alternativ afsonings-
form, som bør reguleres på linje med de øvrige afsoningsformer med hensyn til idømte
frihedsstraffe i straffuldbyrdelsesloven.
straffuldbyrdelseslovens gældende bestemmelser om fuldbyrdelse i kriminalforsorgens
institutioner, pensioner samt i institutioner m.v. uden for kriminalforsorgen overlader
det i vidt omfang til justitsministeren at fastsætte nærmere regler om den administrative
og praktiske gennemførelse af straffuldbyrdelsen. justitsministeriet har imidlertid ved
udformningen af lovforslaget fundet det rigtigt, at anvendelsen af den helt nye afso-
ningsform på bopælen reguleres forholdsvis detaljeret i loven. dette indebærer ingen
ændringer med hensyn til reguleringen af de øvrige afsoningsformer.
…
2.3.5. vilkår for straffuldbyrdelse på bopælen
som anført under pkt. 2.3.3.1. er straffuldbyrdelse på bopælen med elektronisk fod-
lænke m.v. et alternativ til straffuldbyrdelse i fængsel, og afsoningsformen bør derfor
efter justitsministeriets opfattelse indrettes på en sådan måde, at den dømtes bevægel-
sesfrihed m.v. i fuldbyrdelsesperioden stort set indskrænkes i samme omfang som ved
strafafsoning i fængsel. bl.a. med henblik herpå foreslås en række vilkår for straffuld-
byrdelse på bopælen.
2.3.5.1. efter den foreslåede § 78 c, stk. 1, nr. 1, er det et vilkår, at den dømte ikke i
fuldbyrdelsesperioden begår strafbart forhold. dette vilkår svarer til, hvad der f.eks.
gælder for dømte, der prøveløslades, jf. straffelovens § 39, stk. 1, dømte, der meddeles
tilladelse til udsættelse af straffuldbyrdelsen, jf. straffuldbyrdelseslovens § 13, stk. 1, og
dømte, der meddeles tilladelse til midlertidigt eller for hele eller resten af straffetiden
anbringes på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution, jf. straffuldbyrdel-
seslovens § 78, stk. 3.
efter forslaget er det endvidere et vilkår, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden kun for-
lader sin bopæl inden for de af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum, jf. den foreslåede
§ 78 c, stk. 1, nr. 2.
                                         - 11 -
tilsynsmyndigheden vil inden fuldbyrdelsens iværksættelse i samarbejde med den
dømte udarbejde et aktivitetsskema for den dømte. af skemaet vil det bl.a. fremgå, in-
den for hvilke tidsrum den dømte har pligt til at opholde sig på bopælen, inden for
hvilke tidsrum den dømte skal befinde sig på sit arbejde, uddannelsesinstitution eller
lignende, samt inden for hvilke tidsrum den dømte skal deltage i programvirksomhed,
behandling, kontrolbesøg hos tilsynsmyndigheden m.v.
ligesom det er tilfældet efter den svenske ordning, vil det i den dømtes aktivitetsskema
endvidere blive fastsat, inden for hvilke tidsrum den dømte kan forlade sin bopæl med
henblik på foretagelse af personlige indkøb, tøjvask m.v. (2-4 timer ugentlig), ligesom
det i aktivitetsskemaet vil blive fastsat, at den dømte på dage, hvor den pågældende ikke
har aktiviteter uden for sin bopæl (f.eks. i weekender og på helligdage), har tilladelse til
1 times dagligt ophold uden for boligen.
…
2.3.11. undvigelse
efter straffelovens § 124, stk. 1, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år den, der som
anholdt eller fængslet flygter. som anført under pkt. 2.1.4. omfatter denne bestemmelse
ikke udelukkende indsatte i arresthuse, fængsler, kriminalforsorgens institutioner m.v.,
men ligeledes personer i forvaring samt personer, der i stedet for varetægtsfængsel, i
forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen eller i medfør af straffelo-
vens § 74 a er frihedsberøvet i institution m.v., jf. straffelovens § 124, stk. 4.
straffelovens § 124, stk. 4, omfatter også tilfælde, hvor en idømt fængselsstraf udstås på
bopælen under intensiv overvågning og kontrol efter de foreslåede regler. en dømt, der
under strafudståelsen på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, flygter, vil
derfor kunne straffes efter straffelovens § 124, stk. 1.
som anført under pkt. 2.1.4. forstås ved begrebet ”flygter”, at den anholdte eller den
fængslede aktivt unddrager sig den frihedsberøvelse, som den pågældende er underlagt.
en person, der udstår straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, må anses
for flygtet, hvis den pågældende i fuldbyrdelsesperioden forlader sin bopæl uden for de
af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum med henblik på at unddrage sig frihedsberøvel-
sen. dette svarer til, hvad der gælder for indsatte i arresthuse og fængsler, samt f.eks.
personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslovens § 78 udstår fængselsstraf på hospital,
i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alternative afsoningsformer).
en person, der udstår straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, og som
har forladt sin bopæl på det i aktivitetsskemaet fastsatte tidspunkt, men ikke vender til-
bage til sin bopæl på det tidspunkt, hvor vedkommende efter aktivitetsskemaet har pligt
dertil, anses derimod ikke for flygtet med den følge, at vedkommende kan straffes efter
straffelovens § 124, stk. 1. dette svarer til, hvad der gælder for en indsat, der udebliver
fra fængslet efter uledsaget udgang. der vil i et sådant tilfælde imidlertid foreligge en
vilkårsovertrædelse, der vil medføre, at den meddelte tilladelse til strafudståelse på bo-
pælen under intensiv overvågning og kontrol kan tilbagekaldes, jf. den foreslåede § 78
e, stk. 2. den dømte vil i så fald skulle afsone den resterende del af straffen i fængsel
eller arresthus.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
                                                 - 12 -
       …
       til nr. 2
       ændringen af overskriften til straffuldbyrdelseslovens kapitel 7 er en konsekvens af lov-
       forslagets § 1, nr. 8 (§§ 78 a - 78 f), hvorefter fængselsstraf skal kunne fuldbyrdes ikke
       alene i en af kriminalforsorgens afsoningsinstitutioner, men ligeledes på bopælen under
       intensiv overvågning og kontrol.
       til nr. 3 (§ 20, stk. 3)
       straffuldbyrdelseslovens § 20 indeholder en angivelse af de institutioner m.v., hvori
       fængselsstraf kan fuldbyrdes. det følger af § 20, at fængselsstraf normalt fuldbyrdes i
       fængsel eller arresthus. fuldbyrdelse af fængselsstraf kan dog i visse særlige tilfælde li-
       geledes finde sted i kriminalforsorgens pensioner og i institutioner m.v. udenfor krimi-
       nalforsorgen efter lovens § 78.
       den foreslåede bestemmelse i stk. 3 indebærer, at fængselsstraf i særlige tilfælde herud-
       over kan fuldbyrdes på den dømtes bopæl under intensiv overvågning og kontrol efter
       de foreslåede regler i §§ 78 a - 78 f.
       vedrørende de nærmere betingelser for adgangen til at udstå straf på bopælen under in-
       tensiv overvågning og kontrol henvises til bemærkningerne til §§ 78 a - 78 f.”
i vejledning nr. 68 af 5. juli 2002 om anbringelse af dømte i institution mv. uden for fængsel
og arresthus (§ 78-vejledningen) hedder det bl.a.:
       ”kapitel 4
       anbringelsesstedet
       institutionstyper
       19. anbringelse kan ske på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller i institution. an-
       bringelse kan finde sted på såvel private som offentlige institutioner og hjem, herunder
       på en af kriminalforsorgens pensioner. hvis anbringelse sker i familiepleje, er det en
       forudsætning, at opholdet kan ske på betingelser af tilsvarende karakter, som forudsæt-
       tes opfyldt af en institution.
       krav til institutionen
       20. anbringelsesstedet skal påtage sig den behandling eller pleje, der er formålet med
       opholdet. behandlingen kan eventuelt suppleres af aktiviteter uden for institutionen,
       f.eks. ambulante behandlingsforløb, hvis den indsattes forhold, herunder karakteren af
       kriminaliteten, forløbet af en eventuel tidligere eller hidtidig afsoning eller af et eventu-
       elt tidligere eller forudgående ophold på stedet, gør det forsvarligt.
                                               - 13 -
       det er en forudsætning, at det pågældende anbringelsessted er døgnbemandet med per-
       sonale. hvis den indsattes forhold, jf. ovenfor, gør det forsvarligt, kan der dog eventuelt
       anvendes institutioner med tilkaldevagt om natten.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om der i straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, er hjemmel til at straffe en person,
der uden tilladelse forlader sin bopæl under afsoning af fængselsstraf på bopælen under inten-
siv overvågning og kontrol efter straffuldbyrdelseslovens kap. 13 a (elektronisk fodlænke).
efter § 124, stk. 1, straffes ”den, der flygter som anholdt eller fængslet”, og efter stk. 5, 1.
pkt., gælder stk. 1 også i forhold til ”personer i forvaring samt personer, der i stedet for vare-
tægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen eller i medfør af
straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution m.v.” bestemmelserne blev indsat ved lov
nr. 382 af 6. juni 2002, hvor fangeflugt blev kriminaliseret.
efter en naturlig sproglig forståelse af straffelovens § 124, stk. 1, sammenholdt med stk. 5,
angår ”den, der flygter som … fængslet” i § 124, stk. 1, personer, der er indsat i et fængsel
eller arresthus. det fremgår da også af forarbejderne til 2002-loven, at udtrykket ”fængslet” i
§ 124, stk. 1, omfatter indsatte i arresthuse og i åbne og lukkede fængsler, jf. folketingets
retsudvalgs betænkning (folketingstidende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg
b, side 1561).
efter en naturlig sproglig forståelse angår ”personer, der … i forbindelse med straffuldbyr-
delse uden for kriminalforsorgen … er frihedsberøvet i institution m.v.” i § 124, stk. 5, 1. pkt.,
ikke personer, der afsoner fængselsstraf i egen bolig. det er da også angivet i forarbejderne, at
denne del af bestemmelsen i stk. 5 omfatter ”personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslo-
vens § 78 afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alter-
native afsoningsformer), samt personer, der i medfør af udgangsbekendtgørelsen § 50 afsoner
fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arresthus.”
med 2002-loven blev der i straffelovens § 124, stk. 5, 1. pkt. (dengang stk. 4), foretaget en
nøje afgrænsning af, hvilke andre former for frihedsberøvelse i institution mv. end fængsling i
arresthuse og åbne og lukkede fængsler, det skulle være strafbart at flygte fra. da 2002-loven
blev vedtaget, var ordningen med afsoning på bopælen med elektronisk fodlænke ikke indført.
                                                - 14 -
det skete først ved lov nr. 367 af 24. maj 2005 ved indsættelse af et nyt kapitel 13 a (omfat-
tende §§ 78 a - 78 f) i straffuldbyrdelsesloven.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at der hverken efter ordlyden af straffelovens §
124, stk. 5, 1. pkt., eller forarbejderne til bestemmelsen er holdepunkter for en forståelse af
udtrykket ”personer, der … i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen …
er frihedsberøvet i institution m.v.” således, at bestemmelsen omfatter den, der uden tilladelse
forlader sin bolig under afsoning af en fængselsstraf med elektronisk fodlænke. der foreligger
endvidere sådanne forskelle mellem afsoning som frihedsberøvet i en institution eller under
institutionslignende forhold og afsoning på egen bopæl med elektronisk fodlænke, at det at
forlade egen bolig i strid med vilkårene for afsoning af fængselsstraf på bopælen med elektro-
nisk fodlænke ikke som krævet efter straffelovens § 1 ”ganske må ligestilles” med det at
flygte som frihedsberøvet i institution mv.
højesteret finder herefter, at der ikke er hjemmel i straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, eller
dennes analogi til at straffe t.
det kan ikke føre til et andet resultat, at det i forarbejderne til ændringen af straffuldbyrdel-
sesloven i 2005, hvor fodlænkeordningen blev indført, udtales, at en person, der udstår straf
under denne ordning, er omfattet af straffelovens § 124, stk. 5, 1. pkt., med den virkning, at
personen vil kunne straffes, hvis den pågældende forlader bopælen uden tilladelse.
ts påstand om frifindelse tages herefter til følge.
                                       thi kendes for ret:
t frifindes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for byret, landsret og højesteret.
