                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 31. maj 2011
sag 157/2009
(1. afdeling)
dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a
(advokat peter breum)
mod
lønmodtagernes garantifond
(advokat ulf andersen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 19. afdeling den 28. maj 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, lene pagter kristensen, jytte
scharling, vibeke rønne og oliver talevski.
påstande
appellanten, dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a, har påstået, at ind-
stævnte, lønmodtagernes garantifond, skal betale 58.600 kr. med procesrente fra sagens an-
læg.
indstævnte, lønmodtagernes garantifond, har påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse mod
betaling af 58.600 kr. med fradrag af indeholdelsespligtig kildeskat m.v. og med procesrente
af det herefter fremkomne nettobeløb.
anbringender
parterne er enige om, at differencen mellem svendeløn m.v. og den efterbetaling af elevløn
m.v., som lønmodtagernes garantifond har foretaget, udgør 58.600 kr.
dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a har anerkendt, at påstandsbeløbet
skal skatteberigtiges i overensstemmelse med sædvanlige regler.
                                               - 2 -
lønmodtagernes garantifond har frafaldet sit anbringende om, at bestemmelserne i den kol-
lektive overenskomst om løn- og opsigelsesvarsler for frisørsvende forudsætter, at den ansatte
har en faglig uddannelse som frisør.
supplerende sagsfremstiling
under et telefonisk mæglingsmøde den 27. oktober 2005 mellem danmarks frisørmesterfor-
ening som repræsentant for b og dansk frisør & kosmetiker forbund som repræsentant for a
blev der indgået en mæglingsaftale mellem parterne. det fremgår heraf bl.a., at danmarks
frisørmesterforening erkendte, at b havde brudt overenskomstens §§ 1 og 3, idet hun i perio-
den fra 1. april 2005 til og med den 27. september 2005 havde beskæftiget og aflønnet a som
elev i frisørsalonen, uden at der var indgået en gyldig uddannelsesaftale, og uden at a var or-
ganiseret som svend. b blev pålagt inden 14 dage at betale overenskomstmæssig svendeløn i
den nævnte periode med fradrag af betalt elevløn.
ved brev af 25. april 2006 til dansk frisør & kosmetiker forbund oplyste frisørfagets fæl-
lesudvalg, at fællesudvalget den 11. maj 2005 havde fremsendt en ”rapport om lærestedets
egnethed” til praktikvirksomheden, men at rapporten aldrig blev returneret. i fællesudvalgets
arkiv var det derfor noteret, at virksomheden ikke havde opnået godkendelse som egnet lære-
sted. virksomheden var således ikke godkendt i henhold til erhvervsuddannelseslovens regler
herom.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af jens e. behrndtz og poul monggaard.
jens e. behrndtz har forklaret bl.a., at han siden 1998 har været formand for frisørmesterfor-
eningen. siden 1984 har han været formand for det faglige udvalg.
frisørmesterforeningen har overenskomst med dansk frisør & kosmetiker forbund. over-
enskomsten rækker tilbage til mindst 1930’erne. alt fagligt arbejde er underlagt overenskom-
sten. visse servicefunktioner som vask af håndklæder og lignende er ikke underlagt overens-
komsten. i en meddelelse fra lærlingerådet til det faglige udvalg af 10. april 1959 blev hår-
vask godkendt som faglig disciplin og dermed indført som en del af svendeprøven.
                                               - 3 -
i overenskomsten findes der ingen lønsats for ufaglærte. det er ikke en forudsætning, at man
skal have en godkendt uddannelse for at få svendeløn. begrebet ufaglært medhjælp anvendes
ikke i frisørfaget. en svend har en 4-årig uddannelse og udfører arbejde i salonen. derudover
kan man være ansat som elev. i overenskomsten bruger man begrebet svend.
siden 2000 har der eksisteret private skoler, der tilbyder et 1-årigt kursus. personer, der har
gennemgået dette kursus, ansættes i frisørsalonerne på svendeløn. fra arbejdsgiverside så man
gerne, at der fandtes en sats for ufaglært arbejde i overenskomsten. i en periode har det været
umuligt at ansætte udlærte svende, og derfor har nogle saloner måttet ansætte ufaglærte, og
disse medarbejdere har også betjent salonens kunder. dette har været nødvendigt på grund af
mangel på fagligt uddannet arbejdskraft. frisør er ikke en beskyttet titel. han ville aldrig selv
ansætte ufaglært arbejdskraft, og de seriøse saloner gør det heller ikke.
poul monggaard har forklaret bl.a., at han er formand for dansk frisørforbund, hvilket han
har været i 18 år. forbundets overenskomst med frisørmesterforeningen rækker tilbage til
1911. han er ikke selv frisøruddannet.
han er bekendt med, at der i større saloner kan være ansat administrativt personale og skole-
piger, der tager sig af f.eks. kaffebrygning, rengøring, vask og sammenlægning af håndklæ-
der. hårvask er et led i uddannelsen og skal læres fra starten. i overenskomsten findes der
ikke lønsatser for ufaglærte. hvis man udfører frisørarbejde, skal det lønnes efter overens-
komsten. begrebet ufaglært bruges ikke i overenskomsten. det er frisørmesteren selv, der be-
stemmer, hvem han vil ansætte. uanset om det er ufaglært arbejdskraft, der ansættes, skal der
udbetales svendeløn, hvis der udføres frisørarbejde. en svend er ansat til at lave frisørarbejde.
man kan godt være svend uden at have en faglig uddannelse. man kan godt udføre frisørar-
bejde, uden at være omfattet af den foreliggende overenskomst. man kan f.eks. være omfattet
af en ”gul” overenskomst, eller man kan være ansat i en salon, der ikke er overenskomstdæk-
ket overhovedet.
højesterets begrundelse og resultat
a og frisørsalonen x ved b underskrev den 1. april 2005 en uddannelsesaftale i henhold til
lov om erhvervsuddannelser. efter denne aftale blev a ansat som frisørelev med arbejdsste-
d/hovedarbejdssted på frisørsalonen x.
                                               - 4 -
arbejdsgiveren sendte uddannelsesaftalen til teknik- og serviceskolen i ishøj, som modtog
aftalen den 20. april 2005. salonen på x-vej var ikke godkendt som lærested, og skolen vide-
resendte derfor arbejdsgiverens ansøgning om godkendelse til frisørfagets fællesudvalg.
fællesudvalget sendte den 11. maj 2005 en rapport til arbejdsgiveren om lærestedets egnet-
hed, men rapporten blev ikke returneret, og fællesudvalget nåede ikke at træffe afgørelse, før
arbejdsgiveren ophørte som selvstændig erhvervsdrivende den 1. september 2005. det er
uoplyst, om salonen ville kunne være blevet godkendt som praktiksted, hvis arbejdsgiveren
havde fortsat sin virksomhed.
i perioden fra den 1. august til den 2. september 2005 gennemførte a som led i uddannelsen
et skoleforløb efter indkaldelse fra teknik- og serviceskolen i ishøj. hun afholdt endvidere i
juli og september 2005 i alt 3 ugers ferie.
ved brev af 12. oktober 2005 orienterede frisørfagets fællesudvalg dansk frisør & kosmeti-
ker forbund om, at frisørsalonen ikke var godkendt som egnet lærested. i anledning heraf
skrev forbundet den 18. oktober 2005 til danmarks frisørmesterforening med krav om beta-
ling af bl.a. svendeløn i stedet for elevløn.
tre dommere – asbjørn jensen, lene pagter kristensen og jytte scharling – udtaler herefter:
det er efter lov om erhvervsuddannelser ikke en betingelse for at indgå en uddannelsesaftale,
at arbejdsstedet på forhånd er godkendt som praktiksted, og en ansøgning om godkendelse
kan derfor – som i den foreliggende sag – indsendes sammen med en uddannelsesaftale ind-
gået under forudsætning af, at virksomheden godkendes som praktiksted.
vi finder, at der under de foreliggende omstændigheder er indgået en for begge parter bin-
dende uddannelsesaftale, og at ansættelsesforholdet derfor efter elevstillingens karakter og
forløb skal bedømmes efter reglerne i lov om erhvervsuddannelser.
det forhold, at der som følge af arbejdsgiverens insolvens ikke blev truffet en afgørelse om
godkendelse af salonen som lærested, kan efter vores opfattelse ikke i sig selv begrunde, at a
ikke er bundet af den indgåede uddannelsesaftale, herunder vilkåret om elevløn. forholdet
udgør derimod en misligholdelse, som berettiger hende til at ophæve uddannelsesaftalen og
kræve erstatning eller godtgørelse af arbejdsgiveren for manglende opfyldelse af de påtagne
                                                - 5 -
uddannelsesforpligtelser, jf. herved erhvervsuddannelseslovens § 65. da et sådant krav ikke er
omfattet af konkurslovens § 95, kan kravet ikke gøres gældende mod lønmodtagernes ga-
rantifond, og vi stemmer herefter for at stadfæste dommen.
dommerne vibeke rønne og oliver talevski udtaler:
vi er enige med flertallet i, at det efter erhvervsuddannelsesloven ikke er en betingelse for at
indgå en uddannelsesaftale, at arbejdsstedet på forhånd er godkendt som praktiksted, og at en
uddannelsesaftale således gyldigt kan indgås under forudsætning af, at virksomheden god-
kendes som praktiksted. vi finder, at erhvervsuddannelseslovens regler om bl.a. ophævelse af
uddannelsesaftaler ikke er til hinder for, at eleven efter omstændighederne – ud fra aftale- og
ansættelsesretlige regler og grundsætninger om ugyldighed – påberåber sig, at uddannelses-
aftalens vilkår om aflønning ikke er bindende, hvis forudsætningen om virksomhedens god-
kendelse som praktiksted svigter, jf. herved også mæglingsaftalen af 27. oktober 2005 mellem
danmarks frisørmesterforening og dansk frisør & kosmetiker forbund.
vi lægger efter as forklaring til grund, at hun kun accepterede den løn, som hun fik for sit
arbejde i frisørsalonen, fordi hun var under uddannelse, og at hun gik ud fra, at frisørsalonen
var godkendt som lærested.
på denne baggrund var det efter vores opfattelse bestemmende for as beslutning om at indgå
uddannelsesaftalen med vilkår om aflønning som elev, at frisørsalonen var eller ville blive
godkendt som lærested, således at arbejdet i frisørsalonen kunne danne grundlag for hendes
uddannelse som frisør. vi lægger til grund, at b må have været klar over denne forudsætning,
som aldrig blev opfyldt. efter as forklaring lægger vi endvidere til grund, at hun begyndte
forfra i uddannelsesforløbet, da hun senere fik en ny elevplads. vi finder, at b under de fore-
liggende omstændigheder må bære risikoen for, at den nævnte forudsætning svigtede. dette
gælder, selv om b ophørte som selvstændig erhvervsdrivende den 1. september 2005, således
at det er uoplyst, om frisørsalonen ville være blevet godkendt som lærested, hvis arbejdsgi-
veren havde fortsat sin virksomhed.
vi finder herefter, at a ikke er bundet af uddannelsesaftalens vilkår om aflønning som elev. a
har derfor krav på en højere aflønning for det arbejde, som hun udførte for virksomheden.
efter hendes forklaring om karakteren af hendes arbejde i virksomheden finder vi, at vederla-
                                               - 6 -
get herfor passende kan fastsættes til mindstelønnen (svendelønnen) efter den kollektive over-
enskomst på området, som gælder for såvel faglærte som ufaglærte frisører.
som sagen er forelagt, finder vi herefter, at a har krav på efterbetaling af 58.600 kr. dette
krav er efter sin karakter omfattet af konkurslovens § 95, stk. 1, nr. 1 og 4, og dermed også af
garantien efter § 2 i lov om lønmodtagernes garantifond, idet garantien dog ikke omfatter
den del af kravet, som arbejdsgiveren skulle have indeholdt i kildeskat m.v.
vi stemmer derfor for at tage lønmodtagernes garantifonds subsidiære påstand til følge.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for
a betale 40.000 kr. til lønmodtagernes garantifond.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
