                        højesterets kendelse
                          afsagt onsdag den 17. februar 2010
    det forbydes ved offentlig gengivelse af kendelsen at gengive navn, stilling eller bopæl eller på anden
                                 måde offentliggøre pågældendes identitet.
sag 269/2009
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen kærer østre
landsrets kendelse i sagen
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jørgen lange, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af københavns byret den 31. juli 2009 og kendelse af
østre landsrets 7. afdeling den 24. august 2009. procesbevillingsnævnet har den 25. septem-
ber 2009 meddelt tilladelse til, at landsrettens kendelse indbringes for højesteret.
i påkendelsen har deltaget 5 dommere: per sørensen, peter blok, asbjørn jensen, marianne
højgaard pedersen og henrik waaben.
påstande
de kærende, ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen, har
nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse om dørlukning og navneforbud ophæves, subsi-
diært at afgørelsen om dørlukning ophæves, og at sagen hjemvises til landsretten med henblik
på stillingtagen til, i hvilket omfang der i stedet for dørlukning skal nedlægges referatforbud
efter retsplejelovens § 29, stk. 5.
anklagemyndigheden og t har påstået stadfæstelse.
østre landsret har henholdt sig til sin afgørelse.
                                                 - 2 -
sagsfremstilling
den 30. juli 2009 blev der gennemført en ransagning på ts bopæl, og hun blev anholdt og
sigtet for overtrædelse af straffelovens § 191. hun blev fremstillet i grundlovsforhør i køben-
havns byret den 31. juli 2009 kl. 14.21 som sigtet for overtrædelse af straffelovens § 191 ved
i perioden fra den 11. maj til den 4. juli 2009 forskellige steder i storkøbenhavn ad flere om-
gange helt eller delvis med henblik på videreoverdragelse at have modtaget i alt ca. 140 gram
kokain af en medsigtet. denne var den 9. juli 2009 blevet varetægtsfængslet som sigtet for
overtrædelse af straffelovens § 191 ved besiddelse og videresalg af en større mængde kokain.
de kærende har oplyst, at ekstra bladet den 31. juli 2009 kl. 13.51 på internetavisen
www.eb.dk havde offentliggjort en artikel med overskriften ”t i sag om 140 gram narko”,
hvori det hed:
       ”jetsetteren og erhvervskvinden t anholdt i en sag om en større mængde narkotika og
       bliver netop nu fremstillet i dommervagten i københavn.
       ifølge ekstra bladets oplysninger blev hun anholdt i går af københavns politis narkoaf-
       deling og har siden siddet i politiets varetægt. ingen hos politiet ønsker at bekræfte
       ekstra bladets oplysninger. sagen, som hun nu kræves fængslet i skulle dreje sig om
       omkring 140 gram narkotika – taget i betragtning af, hvilke kredse, t frekventerer, dre-
       jer det sig formentlig om kokain.”
ifølge ekstra bladets oplysninger blev artiklen læst af 27.902 personer, inden den senere
samme eftermiddag blev fjernet fra internetavisen.
det er oplyst, at flere medier umiddelbart forud for retsmødet den 31. juli 2009 omtalte t og
kædede hende sammen med en mulig straffesag om narkotikakriminalitet.
t nægtede sig under grundlovsforhøret skyldig i sigtelsen. hun anmodede om navneforbud
efter retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, og referatforbud efter § 30, stk. 1, nr. 4, hvilket ankla-
geren ikke protesterede imod. ekstra bladets repræsentant, christine brasch andersen, prote-
sterede mod nedlæggelse af såvel navne- som referatforbud.
byretten afsagde herefter sålydende kendelse:
                                                 - 3 -
       ”efter sigtelsens karakter finder retten, at offentlig gengivelse af anholdtes navn, stilling
       eller bopæl vil udsætte denne for unødvendig krænkelse, jf. retsplejelovens § 31, stk. 1,
       nr. 2.
       retten finder endvidere, at de i retsplejelovens § 31, stk. 3, nævnte hensyn ikke taler
       mod nedlæggelse af navneforbud, hvorfor betingelserne for at nedlægge navneforbud i
       retsplejelovens § 31, stk. 1, stk. 2 er opfyldt.
       henset til at et navneforbud må antages at give tilstrækkelig beskyttelse for anholdte
       mod unødig krænkelse, findes betingelserne for at nedlægge referatforbud efter retsple-
       jelovens § 30, stk. 1, nr. 2 ikke opfyldt, hvorfor
       bestemmes:
       det forbydes offentligt i forbindelse med denne sag at gengive navn, stilling eller bopæl
       for t, ligesom den pågældendes identitet ikke på anden måde må offentliggøres.
       forsvarerens begæring om referatforbud imødekommes ikke.”
anklagemyndigheden begærede derpå dørene lukket i medfør af retsplejelovens § 29, stk. 3,
nr. 4, hvilket t ikke protesterede imod. christine brasch andersen protesterede mod dørluk-
ning.
byretten afsagde herefter sålydende kendelse:
       ”da sagens behandling i et offentligt retsmøde må antages på afgørende måde at hindre
       sagens oplysning, tages den fremsatte begæring til følge i medfør af retsplejelovens §
       29, stk. 3, nr. 4, hvorfor
       bestemmes:
       dette retsmøde holdes for lukkede døre.”
t afgav forklaring, og ved retsmødets afslutning blev hun løsladt. retten fandt, at betingel-
serne for varetægtsfængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 1, ikke var opfyldt, idet der ikke
var ”anført bestemte grunde for en mistanke om overtrædelse af straffelovens § 191.”
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen kærede kendel-
serne til landsretten, der ved kendelse af 24. august 2009 stadfæstede byrettens kendelser med
følgende bemærkninger:
                                                - 4 -
       ”af de grunde, som er anført af byretten tiltrædes det, at retsmødet er holdt for lukkede
       døre.
       sigtelsen angår overtrædelse af straffelovens narkotikabestemmelse, og sagen er ikke
       færdigefterforsket. offentliggørelse af sigtedes navn på nuværende tidspunkt findes at
       kunne udsætte hende for unødvendig krænkelse. den påsigtede lovovertrædelses grov-
       hed og samfundsmæssige betydning findes derfor på sagens nuværende stade ikke at
       kunne føre til, at der ikke skal nedlægges navneforbud. det forhold, at sigtede er en
       kendt person, eller at hendes navn har været omtalt i forbindelse med sigtelsen i for-
       skellige medier kan ikke føre til andet resultat.”
det fremgår af sagen, at t ved anklageskrift af 22. oktober 2009 blev tiltalt for overtrædelse
af straffelovens § 191 i det væsentlige i overensstemmelse med sigtelsen.
københavns byret har ifølge det oplyste den 4. februar 2010 idømt t en bøde på 20.000 kr.
for i 6 tilfælde at have modtaget 1 gram kokain til eget forbrug. efter domsafsigelsen blev det
tidligere nedlagte navneforbud udstrakt til at gælde under en eventuel anke.
anbringender
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen har navnlig an-
ført, at oplysningerne om sigtelsen mod t blev offentliggjort i stort set alle danske medier,
herunder netaviser og tv, før retsmødet den 31. juli 2009 blev påbegyndt og således også før,
retten afsagde kendelserne om navneforbud og dørlukning. denne offentliggørelse i de lands-
dækkende medier skete i det væsentlige på internettet, og oplysningerne om ts anholdelse og
sigtelse florerer fortsat på nettet, idet brugerne heraf f.eks. har downloadet de offentliggjorte
artikler. udbredelsen af oplysninger, som én gang er offentliggjort massivt på internettet, kan
– på grund af nettets karakter – ikke hindres gennem efterfølgende bestemmelser om
navneforbud og dørlukning.
ekstra bladet har vedrørende spørgsmålet om dørlukning nærmere anført bl.a., at retsplejelo-
vens § 29, stk. 3, nr. 4, skal fortolkes snævert og kun er tiltænkt et meget begrænset anvendel-
sesområde. betingelserne for dørlukning har ikke været opfyldt i denne sag. hvis retten fandt,
at der var tungtvejende hensyn at tage til sagens efterforskning, kunne og burde dette hensyn
have været varetaget ved nedlæggelse af et referatforbud efter retsplejelovens § 29, stk. 5.
vedrørende spørgsmålet om navneforbud har ekstra bladet nærmere anført bl.a., at det ikke
kan anses som en ”unødig krænkelse” af t, at hendes navn nævnes i forbindelse med omtale
                                                - 5 -
af straffesagen, idet offentligheden allerede inden, navneforbuddet blev nedlagt, havde fået
kendskab til sagens omstændigheder, herunder at det var t, der var sigtet. under disse om-
stændigheder har betingelserne for at nedlægge navnforbud ikke været opfyldt.
et navneforbud er under de foreliggende omstændigheder i strid med den europæiske men-
neskerettighedskonventions artikel 10. det er i flere afgørelser fastslået som et generelt prin-
cip, at det strider mod artikel 10 at begrænse ytringsfriheden for så vidt angår oplysninger, der
allerede er offentliggjorte, og som må anses for at være mere eller mindre kendt af offentlig-
heden i forvejen, jf. herved menneskerettighedsdomstolens domme af 26. november 1991 i
sagerne sunday times mod storbritanien og observer og guardian mod storbritanien, dom af
9. februar 1995 i sagen vereniging weekblad bluf! mod holland samt dom af 22. maj 1990 i
sagen weber mod schweiz.
ekstra bladet har endelig anført, at straffesagen drejer sig om en kendt persons mulige invol-
vering i narkotikadistribution, idet t var sigtet efter straffelovens § 191, hvis strafferamme er
10 år. sagen angår således et strafbart forhold af en sådan grovhed og samfundsmæssig be-
tydning, at der ikke er grundlag for et navneforbud, jf. retsplejelovens § 31, stk. 3. sager om
distribution af narkotika har samme alvorlige karakter og samfundsmæssige betydning som
f.eks. sager om overtrædelse af miljølovgivning eller sager om økonomisk kriminalitet og
skatteunddragelse, jf. herved forarbejderne til retsplejelovens § 31, stk. 3. i hvert fald efter, at
der er rejst tiltale i sagen mod t, er landsrettens begrundelse for at opretholde navneforbuddet
ikke længere relevant eller aktuel.
anklagemyndigheden har vedrørende spørgsmålet om dørlukning anført bl.a., at afgørelsen
herom blev truffet efter en helt konkret og sædvanlig vurdering af de foreliggende oplysninger
og efterforskningsmæssige hensyn. t, der nægtede sig skyldig, afgav således en detaljeret
forklaring under den del af retsmødet, hvor dørene var lukkede. der var medsigtede i sagen,
hvorfor det ville kunne hindre sagens oplysning, hvis de f.eks. gennem avisreferater eller på
anden måde blev bekendt med hendes forklaring. på denne baggrund ville et referatforbud,
der kan forhindre offentlig gengivelse, heller ikke være tilstrækkeligt.
vedrørende spørgsmålet om navneforbud har anklagemyndigheden navnlig anført, at et nav-
neforbud ikke savner mening i den foreliggende sag, idet omtale af ts navn mv. i forbindelse
med anholdelsen, sagens efterforskning og i hvert fald frem til hovedforhandlingen ville have
                                                  - 6 -
udsat hende for unødig krænkelse. betingelsen for at nedlægge navneforbud efter retsplejelo-
vens § 31, stk. 1, nr. 2, var således opfyldt, da byretten og landsretten afsagde kendelser
herom. navneforbuddet bør heller ikke ophæves, efter at der er rejst tiltale i sagen, jf. herved
ufr 2006.2512 ø.
der er ikke tale om en sag, der alene ud fra sin karakter og grovhed vil have nogen større
samfundsmæssig betydning, jf. herved retsplejelovens § 31, stk. 3. sagens karakter kan derfor
ikke – og navnlig ikke på sagens indledende stade – begrunde, at der skete omtale af den un-
der brug af ts navn eller andre oplysninger, der bevirker, at hendes identitet offentliggøres.
sagen er alene interessant i medierne, fordi t og hendes velhavende familie er kendt i offent-
ligheden og ofte er omtalt i de medier, der særligt følger ”kendte personer”. at sådanne
kendte personers forhold rent faktisk interesserer mange mennesker, kan ikke anses for til-
strækkeligt til, at enhver straffesag mod kendte personer er af samfundsmæssig betydning.
kendte personer har krav på en rimelig beskyttelse efter retsplejelovens § 31, og det bemær-
kes, at den kriminalitet, t et tiltalt for, ikke er begået som led i hendes deltagelse i bestyrel-
ses- eller direktionsarbejde eller har karakter af stillingsmisbrug, jf. herved retsplejelovens §
31, stk. 3, og forarbejderne hertil.
der er i øvrigt ikke i denne sag tale om, at et muligt strafbart forhold igennem længere tid har
været omtalt i medierne under inddragelse af identitetsoplysninger om t. den faktiske spred-
ning af oplysninger om sigtelsen mod hende, der er sket i denne sag, bør ikke i sig selv føre
til, at navneforbud ikke kan nedlægges. spredningen fandt sted i et begrænset tidsrum, og der
er derfor grænser for, hvor mange der er blevet bekendt med oplysningerne. herudover med-
fører navneforbuddet under alle omstændigheder en vis beskyttelse mod fortsatte krænkelser
af privatlivet, selv om hendes navn har været eksponeret i en ikke ubetydelig grad.
selv om navneforbuddet må antages at udgøre et indgreb i pressens ytringsfrihed, er det ikke i
strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10. navneforbuddet er et
indgreb foreskrevet ved lov og besluttet på baggrund af en konkret, saglig vurdering af de
foreliggende oplysninger. indgrebet må anses for nødvendigt i et demokratisk samfund for at
beskytte enkeltpersoners privat- og familieliv, jf. herved den europæiske menneskerettig-
hedskonventions artikel 8. der er desuden tale om et meget beskedent indgreb, der ikke i øv-
rigt forhindrer anden omtale af sagen. heller ikke det forhold, at oplysningerne om sigtelsen
                                                - 7 -
af t blev offentliggjort, før navneforbuddet blev nedlagt, gør dette indgreb konventionsstri-
digt.
t har henholdt sig til anklagemyndighedens bemærkninger. for så vidt angår spørgsmålet om
navneforbud har hun supplerende anført bl.a., at også efter at anklagemyndigheden har rejst
tiltale i sagen, gør hensynet til beskyttelse af hendes privatliv – når henses til omfanget af
tiltalen – sig gældende. navneforbuddet har medført, at hendes navn kun nåede at blive of-
fentliggjort i et særdeles begrænset tidsrum på ca. 30 minutter. at navnet også efterfølgende
har kunnet spores på internettet, ændrer ikke ved nødvendigheden af navneforbuddets ned-
læggelse og overholdelse.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet om navneforbud
efter retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, kan der nedlægges navneforbud i en straffesag, når
offentlig gengivelse vil udsætte nogen for unødvendig krænkelse. afgørelse om navneforbud
skal efter bestemmelsens ordlyd og forarbejder træffes efter en konkret afvejning af hensynet
til den sigtede over for hensynet til offentlighed under straffesagen. der skal efter stk. 3 bl.a.
tages hensyn til lovovertrædelsens grovhed og samfundsmæssige betydning.
umiddelbart forud for grundlovsforhøret var oplysninger om sigtelsen mod t blevet omtalt
bl.a. i aviser på internettet. uanset dette kunne et navneforbud være af væsentlig betydning for
t, og højesteret tiltræder derfor, at den forudgående omtale ikke i sig selv kan medføre, at der
ikke kunne nedlægges navneforbud. der er heller ikke grundlag for at antage, at navneforbud-
det er i strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10.
herefter, og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at betingel-
serne for nedlæggelse af navneforbud var opfyldt, da byrettens og landsrettens kendelser blev
afsagt.
spørgsmålet om dørlukning
af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder højesteret, at retsmødet blev holdt for luk-
kede døre.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        - 8 -
                                  thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
