                      højesterets kendelse
                           afsagt torsdag den 6. august 2015
sag 139/2015
advokat mogens olesen kærer vestre landsrets kendelse i sagen:
a
(advokat mogens olesen)
mod
b
(advokat hanne louise mikkelsen)
i tidligere instanser er truffet beslutning af retten i aalborg den 14. november 2014 og afsagt
kendelse af vestre landsrets 1. afdeling den 14. januar 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, niels grubbe og marianne højgaard
pedersen.
påstande
kærende, advokat mogens olesen, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse ophæves,
og at sagen hjemvises til fornyet behandling i landsretten.
sagsfremstilling
den 14. november 2014 afsagde retten i aalborg dom i sagen mellem a og b og traf samti-
dig afgørelse om salæret til de beskikkede advokater. af byrettens retsbog for 14. november
2014 fremgår bl.a. følgende:
       ”der er meddelt sagsøgeren og sagsøgte fri proces.
       …
                                               - 2 -
      der blev tillagt den for sagsøgte beskikkede advokat, advokat mogens olesen, i salær
      20.000 kr. med tillæg af moms. der er ved beløbets fastsættelse lagt vægt på den be-
      grænsede skriftveksling og hovedforhandlingens korte varighed.”
advokat mogens olesen kærede bl.a. salærafgørelsen med påstand om forhøjelse. af lands-
rettens kendelse af 14. januar 2015 fremgår bl.a. følgende:
      ” efter retsplejelovens § 389, stk. 3, … kan beslutning om salær, der er fastsat til højst
      20.000 kr., ikke kæres uden tilladelse fra procesbevillingsnævnet.
      da selve salæret er fastsat til 20.000 kr., og da procesbevillingsnævnets tilladelse ikke
      foreligger, afviser landsretten herefter kæremålet, jf. retsplejelovens § 389, stk. 3, jf. §
      394, stk. 2, jf. stk. 1.”
anbringender
advokat mogens olesen har navnlig anført, at procesbevillingsnævnets tilladelse ikke er for-
nøden, da det tilkendte salær udgør et større beløb end 20.000 kr. det tilkendte salær er
20.000 kr. med tillæg af moms, hvilket er det samme som 25.000 kr. inklusive moms.
kærebegrænsningsreglen i retsplejelovens § 389 skal fortolkes på samme måde som anke-
begrænsningsreglen i § 368. en anke- eller kærebegrænsningsregel må ikke fortolkes udvi-
dende. udgangspunktet er, at en kendelse kan kæres, medmindre der undtagelsesvis foreligger
en indskrænkning i denne ret.
retsgrundlag
retsplejelovens § 334, stk. 2 og 4, § 368, stk. 1, § 389, stk. 1, 2 og 3, og § 391, stk. 1 og 2, er
sålydende:
      ”§ 334. …
      stk. 2. der tilkommer den beskikkede advokat et passende salær samt godtgørelse for
      udlæg, herunder rejseudgifter, som advokaten med føje har haft i forbindelse med hver-
      vet, jf. dog § 333, stk. 1, 2. pkt.
      …
                                                - 3 -
       stk. 4. salær og godtgørelse fastsættes af den ret, der har foretaget beskikkelsen. fast-
       sættelsen sker ved særskilt beslutning samtidig med sagens eller retshandlingens afslut-
       ning.
       …
       § 368. domme afsagt af en byret kan af parterne ankes til den landsret, i hvis kreds by-
       retten ligger. angår sagen krav, der efter påstanden har en økonomisk værdi af højst
       20.000 kr., kan dommen kun ankes med procesbevillingsnævnets tilladelse, jf. stk. 2.
       …
       § 389. kendelser og beslutninger, der er afsagt af en byret, kan, medmindre andet er be-
       stemt i loven, kæres til den landsret, i hvis kreds byretten ligger.
       stk. 2. kendelser og beslutninger om sagsomkostninger, der er fastsat til højst 20.000
       kr., kan ikke kæres. … procesbevillingsnævnet kan dog give tilladelse til kære, hvis
       særlige grunde taler derfor
       stk. 3. beslutning efter § 334, stk. 4, om salær, der er fastsat til højst 20.000 kr., kan
       ikke kæres. procesbevillingsnævnet kan dog give tilladelse til kære, hvis særlige grunde
       taler derfor.
       …
       § 391. bestemmelser i domme afsagt af en byret om sagsomkostninger, der er fastsat til
       mere end 20.000 kr., kan indbringes særskilt for landsret ved kære. hvis det er bestemt,
       at ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part, kan bestemmelsen
       herom kun indbringes særskilt, hvis der er spørgsmål om tilkendelse af sagsomkostnin-
       ger med mere end 20.000 kr.
       stk. 2. procesbevillingsnævnet kan give tilladelse til kære af bestemmelser i domme om
       sagsomkostninger, der efter stk.1 ikke kan påkæres, hvis særlige grunde taler derfor.
       bestemmelserne i § 389, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse. ”
§ 389, stk. 3, blev indsat ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 på baggrund af lovforslag nr. l 178
af 9. april 2014 og et notat af 1. juli 2013 afgivet af udvalget om bedre og mere effektiv be-
handling af civile sager ved domstolene. i bemærkningerne til lovforslaget hedder det bl.a.
(folketingstidende 2013-14, tillæg a, s. 31-32 og 34):
       ”2.2.2. lovforslagets udformning
       2.2.2.1. ændring af appelgrænsen i civile sager
       2.2.2.1.1. gældende ret
       …
                                           - 4 -
civile sager behandles som udgangspunkt ved byretten i 1. instans, og byrettens afgø-
relser kan som hovedregel frit ankes til landsretten.
der gælder imidlertid en generel begrænsning i adgangen til appel i civile sager, således
at der i alle civile ankesager, hvor ankens værdi ikke overstiger 10.000 kr., kræves pro-
cesbevillingsnævnets tilladelse for at anke dommen, jf. retsplejelovens § 368, stk. 1, 2.
pkt.
…
det er værdien af ankesagen, som afgør, om den er omfattet af ankebegrænsningsreglen.
værdien opgøres som påstanden for landsretten sammenholdt med det resultat, der blev
opnået i byretten.
også i visse kæresager gælder en generel appelbegrænsning i form af en beløbsgrænse
på 10.000 kr.
kendelser og beslutninger om sagsomkostninger, som er afsagt af en byret, og bestem-
melser i byretsdomme om sagsomkostninger, der ikke er fastsat til mere end 10.000 kr.,
kan kun kæres til landsretten med procesbevillingsnævnets tilladelse, jf. retsplejelovens
§ 389, stk. 2, og § 391, stk. 1, jf. stk. 2. …
2.2.2.1.2. udvalgets overvejelser
2.2.2.1.2.1. udvalget om bedre og mere effektiv behandling af civile sager ved dom-
stolene peger indledningsvis på, at formålet med appelgrænsen på 10.000 kr. var at
aflaste landsretterne for småsager.
…
i sager om mindre krav kan der være et misforhold mellem sagens betydning og res-
sourceforbruget ved at gennemføre en appelsag, og udvalget finder på den baggrund, at
beløbsgrænsen på 10.000 kr. bør hæves.
2.2.2.1.2.2. udvalget er af den opfattelse, at en appelgrænse fortsat bør omfatte både
anke og kære vedrørende sagsomkostninger samt udlæg. af hensyn til ensartethed og
enkelhed bør beløbsgrænsen endvidere som i dag for alle typer af afgørelser være
samme beløb.
udvalget har videre overvejet, om beløbsgrænsen også bør omfatte salærafgørelser i fri
processager efter retsplejelovens § 334, stk. 4.
udvalget finder, at det forekommer mindre rimeligt, at en borger ikke kan få prøvet en
afgørelse om betaling af sagsomkostninger, hvis disse er under et vist beløb, hvorimod
advokater ved afgørelser om fastsættelse af deres salær ikke er underlagt samme be-
grænsning. udvalget foreslår derfor, at appelgrænsen fremover også skal omfatte salær-
afgørelser i fri processager. udvalget er opmærksom på, at de fleste afgørelser om salær
i praksis vedrører mindre beløb, og at den praktiske hovedregel derfor vil være, at der
kræves tilladelse for at kære disse afgørelser, men udvalget finder uanset dette, at også
disse afgørelser bør være omfattet af appelgrænsen.
…
                                                - 5 -
       2.2.2.1.3. justitsministeriets overvejelser
       …
       2.2.2.1.3.2. justitsministeriet er desuden enig med udvalget i, at beløbsgrænsen skal
       være den samme for anke af domme i civile sager og for kære af kendelser og beslut-
       ninger om sagsomkostninger, som er afsagt af en byret eller en fogedret, samt bestem-
       melser i byretsdomme om sagsomkostninger og udlæg i fogedsager. herudover er ju-
       stitsministeriet enig i, at beløbsgrænsen også skal gælde for salærafgørelser i fri proces-
       sager og for appel af en del af de omkostningsafgørelser, hvor retten i 1. instans har op-
       hævet sagens omkostninger, samt ved omkostningsafgørelser i konkurssager og andre
       insolvensretlige sager.”
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 334, stk. 2, tilkommer der en beskikket advokat et passende salær, og
efter § 334, stk. 4, fastsættes salæret ved særskilt beslutning af den ret, der har foretaget be-
skikkelsen. det fremgår af § 389, stk. 3, at en beslutning efter § 334, stk. 4, om et salær, der er
fastsat til højst 20.000 kr., ikke kan kæres uden tilladelse fra procesbevillingsnævnet.
sagen angår, om appelgrænsen på 20.000 kr. i § 389, stk. 3, vedrører salær med eller uden
moms.
appelgrænsen i § 389, stk. 3, angår ”salær”, der er fastsat af retten til en beskikket advokat
ved beslutning efter § 334, som bestemmelsen henviser til. ordet ”salær” må antages at skulle
forstås på samme måde i de to bestemmelser. efter § 334, stk. 2, omtales ”salær samt godtgø-
relse for udlæg” som det, der ”tilkommer den beskikkede advokat”, det vil sige det, der af
retshjælpsforsikringen, subsidiært statskassen skal betales til advokaten. i denne forbindelse
må ”salær” forstås som ”salær inklusive moms”, idet ydelsen er momspligtig, og advokaten
skal afregne den indeholdte moms til statskassen, og fordi moms af salæret ikke i bestemmel-
sen nævnes som noget, der skal betales i tillæg til salær og godtgørelse for udlæg. forarbej-
derne til lovbestemmelserne indeholder ikke udtalelser om spørgsmålet.
den anførte forståelse af ”salær” som ”salær inklusive moms” støttes af appelgrænsen i § 389,
stk. 2, for sagsomkostninger, herunder sagsomkostninger, som det pålægges den tabende
modpart i en sag med beskikket advokat at betale til partens retshjælpsforsikring, subsidiært
statskassen. sagsomkostningerne udmåles som udgangspunkt til dækning af udgifterne til
                                                - 6 -
advokatsalær inklusive moms. i en sag, hvor den beskikkede advokat for den vindende part
får tillagt et salær på 25.000 kr. inklusive moms, vil de sagsomkostninger, som den tabende
modpart skal betale, således som udgangspunkt blive udmålt til 25.000 kr., uanset om beløbet
skal betales til retshjælpsforsikringen eller statskassen. modparten vil da have mulighed for at
kære fastsættelsen af sagsomkostninger på 25.000 kr. uden tilladelse, jf. § 389, stk. 2. reale
grunde taler derfor for, at der også skal være mulighed for, at den beskikkede advokat kan
kære fastsættelsen af salæret på 25.000 kr. inklusive moms, jf. § 389, stk. 3.
denne antagelse, at der ikke ved bedømmelsen af appelgrænsen skal ses bort fra den del af
beløbet, som en momspligtig modtager af et tilkendt beløb for en momspligtig ydelse skal
afregne til skat som indeholdt moms, svarer i øvrigt til praksis efter retsplejelovens § 368,
hvorefter man heller ikke i forhold til appelgrænsen for hovedkrav, afgjort ved dom, ser bort
fra den del af kravet, der modsvarer indeholdt moms.
det salær, som er tilkendt advokat mogens olesen, udgør 25.000 kr. inklusive moms, og er
dermed højere end de 20.000 kr., der er appelgrænsen efter § 389, stk. 3, og byrettens afgø-
relse om fastsættelse af salæret kan derfor kæres til landsretten efter § 389, stk. 1, uden tilla-
delse fra procesbevillingsnævnet.
højesteret tager derfor advokat mogens olesens påstand til følge som nedenfor bestemt.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling i landsretten.
