                                              dom
afsagt den 1. juli 2016 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne tine vuust, lene jensen og anders martin jensen (kst.)).
20. afd. nr. b-196-16:
erstatningsnævnet
(kammeradvokaten v/advokat flemming orth
v/advokat kristin alstad-mathiasen)
mod
e
(advokat lars sandager, besk.)
dom afsagt den 30. december 2015 af retten i holbæk (bs 7-655/2015) er anket af erstat-
ningsnævnet med påstand om frifindelse.
indstævnte, e, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
”lægeerklæring i”, som es læge afgav til brug for arbejdsskadesikringssagen den 29. juli
2010 er anført blandt andet, at skaden den 25. maj 2010 forventedes at få varige følger (smer-
ter midt på ryggen og psykiske gener), og at e havde været sygemeldt fra den 26. maj 2010.
skaden er anerkendt som en arbejdsskade omfattet af arbejdsskadesikringsloven. e har siden
arbejdsskadestyrelsen første gang den 12. december 2011 traf en midlertidig afgørelse om
erhvervsevnetabserstatning modtaget månedlige erstatningsbeløb svarende til et varigt er-
hvervsevnetab på 15%
e har under hovedforhandlingen oplyst, at hun over for erstatningsnævnet vil rejse krav om
godtgørelse for svie og smerte med det højeste beløb, jf. erstatningsansvarslovens § 3, erstat-
ning for tabt arbejdsfortjeneste indtil den 12. december 2011 samt krav om differenceerstat-
ning efter erstatningsansvarsloven for varigt tab af erhvervsevne. hun har anslået kravet herpå
til 300.000-500.000 kr.
                                                 - 2 -
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af e.
e har forklaret blandt andet, at a hentede fire billeder, ikke tre. det var tydeligt, at a var fru-
streret, fordi hendes spejl var blevet taget fra hende tidligere om formiddagen. billederne
skulle få a til at tænke på noget andet og falde til ro. da hun selv kiggede ned på billederne,
faldt det første slag fra a pludseligt, fordi a fortsat var vred og ville have spejlet. slaget kan
ikke have været et uheld. efter slaget røg hun hen over bordet. da a slog anden gang, parere-
de hun med armen bagud, så hun ikke blev ramt i hovedet, men på armen. a gjorde i alt fire
udfald mod hende. de to sidste udfald skete, mens de stod op. a havde ikke tidligere slået
hende.
hun har søgt fuldtidsarbejde, været i arbejdsprøvning og i 2012 forsøgt at arbejde som vikar
godt 20 timer om ugen med håb om at kunne arbejde i hvert fald 30 timer om ugen, men det
viste sig at være for hårdt.
procedure
parterne har for landsretten gentaget deres anbringender for byretten og har i det væsentlige
procederet i overensstemmelse hermed.
e har for så vidt angår spørgsmålene om retsfortabende passivitet og forældelse yderligere
gjort gældende, at sagen drejer sig om prøvelse af erstatningsnævnets afgørelse, og at
spørgsmålene om retsfortabende passivitet og forældelse, som erstatningsnævnet ikke har
taget stilling til, derfor ikke er genstand for prøvelse. hendes krav er i øvrigt den 24. marts
2011 anmeldt rettidigt til erstatningsnævnet, jf. offererstatningslovens § 13, og herefter for-
fulgt med den efter omstændighederne nødvendige hurtighed.
landsrettens begrundelse og resultat
erstatningsnævnets afgørelse af 20. september 2011, der blev fastholdt ved afgørelserne af 3.
april 2012 og 21. maj 2014, blev truffet under henvisning til, at e ikke var kommet til skade
ved en forsætlig overtrædelse af straffeloven, jf. offererstatningslovens § 1. den anførte be-
grundelse afskærer ikke erstatningsnævnet fra under domstolsprøvelsen nu tillige at gøre
                                               - 3 -
gældende, at es eventuelle erstatningskrav er forældet. dette gælder uanset, at e ikke har ned-
lagt en erstatningspåstand, men en anerkendelsespåstand.
det fremgår af erstatningsansvarslovens § 16, stk. 3, at krav på godtgørelse og erstatning for-
ældes efter forældelsesloven, medmindre andet følger af særlige bestemmelser om forældelse
i anden lov. es erstatningskrav for personskade, jf. offererstatningslovens § 1, er herefter om-
fattet af den 3-årige forældelse i forældelseslovens § 3, stk. 1.)
e blev sygemeldt straks efter episoden den 25. maj 2010, og i ”lægeerklæring i” af 29. juli
2010 er anført blandt andet, at skaden den 25. maj 2010 forventedes at få varige følger i form
af rygsmerter og psykiske gener. den 3-årige forældelse løber herefter fra skadens indtræden
den 25. maj 2010 eller senest den 29. juli 2010, hvor det må have stået e klart, at skaden hav-
de fået eller måtte forventes at få varige følger. hendes eventuelle erstatningskrav var derfor
forældet, da hun anlagde sagen den 2. juli 2015, jf. forældelseslovens § 2, stk. 4, og § 3, stk.
1.
landsretten tager derfor erstatningsnævnets frifindelsespåstand til følge.
statskassen skal betale sagsomkostninger for begge retter med i alt 94.000 kr. til erstat-
ningsnævnet. beløbet omfatter 4.000 kr. til retsafgift og 90.000 kr. til dækning af udgifter til
advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen af beløbet til advokatbistand er der ud over sa-
gens værdi taget hensyn til sagens omfang og den begrænsede varighed af hovedforhandlin-
gen i landsretten.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
erstatningsnævnet frifindes.
i sagsomkostninger for begge retter skal statskassen inden 14 dage betale 94.000 kr. til erstat-
ningsnævnet.
