                             højesterets dom
                           afsagt fredag den 20. april 2018
sag 12/2018
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat michael juul eriksen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 20. december 2016 og af vestre
landsrets 13. afdeling den 23. august 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne, hanne
schmidt, lars apostoli og kristian korfits nielsen.
påstande
dommen er anket af tiltalte, t, med påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har anført navnlig, at udgangspunktet for strafudmåling i drabssager er 12 års fængsel. at
der er sket en selvstændig skærpelse af straffen for overtrædelse af straffelovens § 192 a kan
ikke påvirke udmålingen af straf for et drab begået ved brug af skydevåben. i så fald vil man i
realiteten udmåle en straf for både den risiko for brug af skydevåben, som er kriminaliseret
ved § 192 a, og brugen af det samme skydevåben ved drab efter straffelovens § 237. i sådanne
tilfælde må straffen for drab absorbere straffen for overtrædelse af § 192 a.
                                               - 2 -
hvis højesteret imidlertid som følge af våbenforholdet finder grundlag for at fravige ud-
gangspunktet på 12 års fængsel for drab, og/eller hvis højesteret finder, at overtrædelsen af
straffelovens § 245, stk. 1, og § 192 a i forhold 1 og 2 ikke bliver absorberet af drabsforhol-
det, bør straffen under hensyn til princippet om modereret kumulation fastsættes til 13 års
fængsel. ved afgørelsen af, hvilken straf der bør idømmes, må der foretages en afvejning af
forholdenes grovhed over for de personlige forhold, herunder at han ikke tidligere er straffet
for personfarlig kriminalitet, ikke er banderelateret og på gerningstidspunkterne kun var 20-21
år.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at straffen for drab efter straffelovens § 237 og for
overtrædelse af straffelovens § 192 a bør fastsættes højere end udgangspunktet på 12 års
fængsel. der er i straffelovens § 192 a fastsat minimumsstraf i strafferammen, og lovgiver har
herved markeret forbrydelsens grovhed. der er tale om besiddelse af et særdeles farligt våben
(en maskinpistol) med tilhørende ammunition på offentligt tilgængeligt sted. straffen herfor
kan ikke anses for ubetydelig i forhold til normalstraffen på 12 år for drab. uanset at besid-
delsen af maskinpistolen kan siges at have været en forudsætning for gennemførelsen af dra-
bet, er der ikke med normalstraffen for drabet gjort tilstrækkeligt op med overtrædelsen af
straffelovens § 192 a. beskyttelsesinteressen i § 192 a er således bredere, og der er ved fast-
sættelsen af en straf for drab ikke taget hensyn til den mere abstrakte fare, som besiddelse af
skydevåben på offentligt tilgængeligt sted indebærer.
ved straffastsættelsen skal der endvidere tages hensyn til overtrædelsen af straffelovens §
245, stk. 1, og § 192 a i forhold 1 og 2. der er tale om en selvstændig episode med alvorlig
personfarlig kriminalitet, hvor der også er anvendt et ulovligt skydevåben. der må herudover
lægges vægt på, at voldsforholdet er begået i forening med en anden person, og at såvel volds-
forholdet som drabsforholdet er begået i et kriminelt miljø.
højesterets begrundelse og resultat
for højesteret angår sagen strafudmålingen, herunder navnlig betydningen af, at et drab er
begået under anvendelse af et skydevåben i et tilfælde omfattet af straffelovens § 192 a.
t er i forhold 4 og 5 dømt for overtrædelse af straffelovens § 237 og § 192 a, stk. 1, nr. 1, og
stk. 3, ved den 29. februar 2016 på en gade i randers at have affyret 6 skud fra en
                                                - 3 -
maskinpistol mod a, der blev ramt i benene og på kroppen med betydelige skader til følge,
hvilket medførte, at han måtte gennemgå flere operationer og den 25. april 2016 afgik ved
døden.
højesteret finder, at der i den foreliggende sag, hvor et fuldautomatisk skydevåben (en ma-
skinpistol) er anvendt til at begå drab på et offentligt tilgængeligt sted, og der derved samtidig
er sket en overtrædelse af straffelovens § 192 a, er grundlag for at skærpe straffen i forhold til
udgangspunktet på 12 års fængsel for drab.
t er af betydning for straffastsættelsen endvidere i forhold 1 og 2 dømt for overtrædelse af
straffelovens § 245, stk. 1, og § 192 a, stk. 1, nr. 1, og stk. 3, ved den 7. juni 2015 på en
parkeringsplads i tilst i forening og efter forudgående planlægning med en ukendt
medgerningsmand at have overfaldet f1, idet de stak ham flere gange i kroppen med en saks
eller lignende skarp genstand, nikkede ham skaller og slog ham flere gange i ansigtet og på
kroppen samt på kort afstand affyrede skud fra et hel- eller halvautomatisk skydevåben,
hvoraf et skud ramte f1 i benet.
højesteret tiltræder herefter af de grunde, der er anført af landsretten, at t straffes med
fængsel i 15 år. straffen er en tillægsstraf, jf. straffelovens § 89, til den bøde på 2.000 kr., som
t vedtog den 22. august 2017.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for højesteret.
