- alj
                                       udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                     kendelse
afsagt den 25. oktober 2016
a-28-15, a-30-15 og a-32-15
                                  epdpp aps
                                  (advokat johan løje)
                                  mod
                                  norgo aps
                                  gopark aps
                                  lonosoft aps
                                  (advokat michael hansen for alle)
sagens baggrund og parternes påstande
disse sager om midlertidigt forbud og påbud i henhold til retsplejelovens kapitel 40 handler
navnlig om, hvorvidt epdpp aps har godtgjort eller sandsynliggjort, at norgo aps’, gopark
aps’ og lonosoft aps’ salg og markedsføring af parkeringsskiverne parkit fs22, park-n-go
fs18, park-n-go fs13, gopark fs08 og ventus fs12 udgør en krænkelse af rettighederne til
                                                       -2-
patenterne dk/ep 1639556 t3 (neubauer-patentet) eller dk/ep 2384495 t3 (needit-patentet),
som administreres af epdpp aps.
forbudssagerne er anlagt ved retten i kolding henholdsvis den 26. maj 2015 (mod lonosoft),
den 1. juni 2015 (mod norgo) og den 22. juni 2015 (mod gopark). ved kendelse af 13. juli
2015 henviste retten i kolding sagerne til behandling ved sø- og handelsretten i medfør af
retsplejelovens § 225, stk. 3, jf. stk. 2, nr. 4, jf. § 412, stk. 1.
sagsøger, epdpp aps, har endeligt nedlagt følgende påstande:
      1. principalt
            a. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
               portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
               ringsskive benævnt parkit fs22 (gengivet i bilag 3), så længe dansk patent nr.
               dk/ep 1639556 t3 er i kraft.
          subsidiært
            b. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
               portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
               ringsskive benævnt parkit fs22 (gengivet i bilag 3), så længe dansk patent nr.
               dk/ep 2384495 t3 er i kraft.
      2. principalt
            a. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
               portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
               ringsskive benævnt park-n-go fs18 (gengivet i bilag 4), så længe dansk patent
               nr. dk/ep 1639556 t3 er i kraft.
          subsidiært
            b. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
               portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
                                       -3-
        ringsskive benævnt park-n-go fs18 (gengivet i bilag 4), så længe dansk patent
        nr. dk/ep 2384495 t3 er i kraft.
3. principalt
    a. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
        portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
        ringsskive benævnt park-n-go fs13 (gengivet i bilag 16), så længe dansk pa-
        tent nr. dk/ep 1639556 t3 er i kraft.
   subsidiært
    b. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
        portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
        ringsskive benævnt park-n-go fs13 (gengivet i bilag 16), så længe dansk pa-
        tent nr. dk/ep 2384495 t3 er i kraft.
4. principalt
    a. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
        portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
        ringsskive benævnt gopark fs08 (gengivet i bilag 17), så længe dansk patent
        nr. dk/ep 1639556 t3 er i kraft.
   subsidiært
    b. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
        portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere en parke-
        ringsskive benævnt gopark fs08 (gengivet i bilag 17), så længe dansk patent
        nr. dk/ep 2384495 t3 er i kraft.
5. principalt
    a. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
        portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
                                                -4-
                 ringsskive benævnt ventus fs12 (gengivet i bilag 18), så længe dansk patent
                 nr. dk/ep 1639556 t3 er i kraft.
           subsidiært
             b. de sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere eller eks-
                 portere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
                 ringsskive benævnt ventus fs12 (gengivet i bilag 18), så længe dansk patent
                 nr. dk/ep 2384495 t3 er i kraft.
      9. de sagsøgte pålægges at tilbagekalde eventuelt solgte eller udleverede eksemplarer
           af de af anmodning 1-5 omfattede produkter fra markedet.
      10. de sagsøgtes eventuelle varelager af de af påstande 1-5 omfattede produkter be-
           slaglægges.
de sagsøgte, norgo aps, gopark aps og lonosoft aps, har nedlagt følgende påstande:
principalt:         afvisning.
subsidiært:         anmodningen om midlertidigt forbud og påbud og beslaglæggelse tages
                    ikke til følge.
mere subsidiært: der stilles en sikkerhed på ikke under 2,2 mio. kr.
epdpp har over for de sagsøgtes påstand om afvisning påstået frifindelse, og har over for
påstanden om sikkerhedsstillelse påstået, at der ikke skal stilles sikkerhed, subsidiært at sik-
kerheden fastsættes til ikke over 200.000 kr.
der er under sagen tillige af epdpp nedlagt påstand om, at der nedlægges forbud m.v. over
for de sagsøgte med hensyn til tre andre parkeringsskiver. denne del af sagen er udskudt til
senere pådømmelse.
                                               -5-
oplysningerne i sagen
sagens parter
epdpp
epdpp aps (epdpp) blev stiftet den 1. januar 2015 af bent neubauer holding aps og nee-
dit aps, som efter det oplyste begge beskæftiger sig med at producere og sælge parkerings-
skiver, og som hver ejer halvdelen af selskabet.
det er oplyst, at epdpp blev stiftet med henblik på at administrere rettighederne til neu-
bauer-patentet og needit-patentet, der indehaves af henholdsvis bent neubauer holding
aps og needit aps. i forbindelse med stiftelsen af epdpp blev der indgået licensaftaler mel-
lem epdpp og bent neubauer holding aps henholdsvis needit aps. af uddrag af disse af-
taler fremgår, at de to ejer-selskaber til epdpp har overdraget en eksklusiv brugsret i dan-
mark til deres respektive patenter samt en ret for epdpp til at forfølge tredjemands krænkel-
se af de to patenter, og at epdpp modtager royalty fra ejer-selskaberne af selskabernes salg
af parkeringsskiver. det er oplyst, at bent neubauer holding aps blandt andet sælger den
såkaldte ”jacob jensen-parkeringsskive”, som kom på markedet i 2010, og at needit aps
blandt andet sælger en parkeringsskive benævnt ”parkone”, der kom på markedet i 2011.
epdpp blev ved stiftelsen tegnet af direktøren og bestyrelsesformanden i forening. ledelses-
strukturen i selskabet blev ændret den 3. december 2015, således at selskabet ikke længere
har en bestyrelse, og således at direktøren herefter tegner selskabet alene.
der er under sagen fremlagt den første årsrapport for epdpp, der omfatter regnskabsåret 1.
januar – 31. december 2015. det fremgår heraf blandt andet, at selskabets resultatopgørelse
for 2015 udviser et underskud på 1.552.424 kr., og at selskabets balance udviser en negativ
egenkapital på 1.363.094 kr. af revisorerklæringen fremgår desuden, at selskabet eventuelt
                                                    -6-
kan være ude af stand til at indfri selskabets forpligtelser, hvorfor der er væsentlig usikker-
hed, der kan rejse betydelig tvivl om selskabets mulighed for at fortsætte driften.
i sagen er der tvist om, hvorvidt epdpp har søgsmålskompetance (partsevne).
norgo, gopark og lonosoft
de sagsøgte, norgo aps, gopark aps og lonosoft aps, er stiftet henholdsvis den 25. januar
2010 (norgo), den 28. marts 2012 (gopark) og den 2. juli 2013 (lonosoft). jesper batting er
registreret direktør i alle tre selskaber, som han efter det oplyste også ejer.
af norgos og lonosofts hjemmesider fremgår, at disse selskaber beskæftiger sig med udvik-
ling og salg af forskellige elektroniske produkter, herunder parkeringsskiver. gopark be-
skæftiger sig efter det oplyste udelukkende med salg af parkeringsskiver.
neubauer- og needit-patenterne
neubauer-patentet
krav 1 i neubauer-patentet, dk/ep 1639556 t3, har følgende ordlyd:
      ”1. parkeringsskive (2) til montering på et køretøj, hvor parkeringsskiven (2) er anbragt synligt
      udefra, hvor parkeringsskiven (2) indeholder midler (4) til mindst udvendigt at angive et tids-
      punkt for parkeringens begyndelse, hvor midler til angivelse af tidspunktet (4) består af et elek-
      tronisk display, som under normal kørsel er tilkoblet et elektronisk ur (6), hvor displayet (4)
      under normal kørsel viser aktuelt tidspunkt, og hvor en standsning af køretøjet medfører en
      omkobling af displayet (4), hvor displayet under parkering konstant viser et tidspunkt, som in-
      dikerer parkeringens begyndelse, og hvor displayet (4) ved genoptagelse af kørsel omkobles til
      visning af aktuel tidspunkt, hvor omkobling af displayet (4) ved genoptagelse af kørsel sker på
      basis af et elektrisk signal (8) fra mindst en detektor (10), som fastlægger en faktisk relativ be-
      vægelse af køretøjet, hvor omkoblingen af displayet (10) sker efter fastlæggelse af en mini-
      mumsværdi for køretøjets bevægelse, hvor omkoblingen af displayet (4) sker på basis af en de-
      tektors detektering af en minimumsacceleration under bevægelse af køretøjet, kendetegnet ved,
      at omkoblingen af displayet (4) sker på basis af en minimumsacceleration, der fastlægges i en
      ensartet retning i en forudfastlagt tid.”
                                                       -7-
af neubauer-patentets beskrivelse fremgår om opfindelsen blandt andet:
      ”omkobling af displayet kan ske ud fra en minimumsacceleration, der er fastlagt i en ensartet
      retning i en fastlagt tid. herved kan opnås en stor sikkerhed for en faktisk bevægelse af køretø-
      jet, idet dette, hvis en accelerationsdetektor måler skiftende retninger på en acceleration, kan
      indikere, at køretøjet er udsat for vibrationer, f.eks. pga. en vindmæssig påvirkning, eller at no-
      gen skubber til køretøjet for at opnå en vuggende bevægelse i køretøjets affjedring. hvis en ac-
      celeration har været konstant i en konstant retning over en tid, betyder det, at køretøjet har op-
      nået en minimumshastighed. omvendt kan udeblivelse af et accelerationssignal anvendes som
      indikation for en parkerings begyndelse. derfor vil et signal fra en accelerationsmåler, hvor
      man overvåger accelerationsretningen være velegnet til via et elektronisk reguleringssystem at
      foretage en omkobling af parkeringsskivens display.”
needit-patentet
krav 1 i needit-patentet, dk/ep 2384495 t3, har følgende ordlyd:
      ”1. automatisk parkeringsskive (22) med en forside (184) til betragtning fra ydersiden af et
      landfartøj og en bagside (172) til betragtning fra indersiden af det nævnte landfartøj, hvilken au-
      tomatiske parkeringsskive (22) omfatter:
              en processor (136),
              et accelerometer (130), som er forbundet med processoren (136) for tilvejebringelse
              af et signal,
              et kronometer (135) til tilvejebringelse at en referencetid til processoren (138), og
              en autonom effektforsyningskilde (142) til at forsyne den automatiske parkerings-
              skive med elektrisk effekt,
              hvor processoren er konfigureret til at bestemme ændringer imellem tilstandene
              for et landfartøj fra parkeret til kørende og fra kørende til parkeret, eksemplering
              af signalet, som tilvejebringes af accelerometret (130), idet signalet har en signalpa-
              rameter, som repræsenterer kørebevægelserne for landfartøjet, idet accelerometret
              er et flerakseaccelerometer, som måler hastighedsændringer i adskillige retninger
              samtidigt, kendetegnet ved, at processoren er konfigureret til:
                      filtrering (34, 36) af det eksemplerede signal for at undertrykke signalet
                      uden for et frekvensvindue,
                      integrering af det filtrerede signal over et tidsinterval, med henblik på at til-
                      vejebringe en integreret signalparameter, og
                      bestemmelse af en ændring fra parkeret til kørende (44, 58, 60), hvis den nu-
                      værende tilstand er parkeret og hvis den integrerede signalparameter er
                      større end en øvre tærskel, eller alternativt
                      bestemmelse af en ændring fra kørende til parkeret (44, 46, 48) hvis den nu-
                      værende tilstand er kørende og hvis den integrerede signalparameter er
                      mindre end en nedre tærskel.”
                                                 -8-
de omtvistede parkeringsskiver
de sagsøgte producerer og sælger parkeringsskiverne ”gopark fs08”, ”ventus fs12”, ”park-
n-go fs13”, ”park-n-go fs18” og ”parkit fs22”, på det danske marked. trafikstyrelsen gav
godkendelse til fs08 den 6. december 2011, til fs12 og fs13 den 17. august 2012, til fs18 den
17. juli 2013 og til fs22 den 1. juli 2014. parkeringsskiverne godkendtes af trafikstyrelsen på
grundlag af prøverapporter fra analyseinstituttet, fimko oy.
de sagsøgte har oplyst, at de pågældende parkeringsskiver alle fungerer efter samme princip
og teknologi. processorerne i de sagsøgtes parkeringsskiver er efter det oplyste kopisikrede,
hvorfor det ikke er muligt at udlæse kildekoden til den anvendte software i parkeringsski-
verne. de sagsøgte har ikke fremlagt nærmere dokumentation for parkeringsskivernes funk-
tionsmåde, udover erklæringen fra kentronic, jf. nærmere herom nedenfor.
der er under sagen fremlagt et produktblad for det ”accelerometer”, der er indeholdt i de
omhandlede parkeringsskiver. af produktbladet fremgår blandt andet, at accelerometerets
båndvidde kan kodes til to forskellige indstillinger, ”res = 0” henholdsvis ”res = 1”. uden
at være i besiddelse af kildekoden, er det efter det oplyste ikke muligt sikkert at verificere,
hvilke af de to værdier accelerometeret konkret er indstillet til. det er oplyst, at spørgsmålet
om, hvilken af værdierne accelerometeret er indstillet til, har betydning for den frekvens,
som accelerometeret måler accelerationerne med, dvs. med hvilken tidsmæssig afstand acce-
lerometeret foretager målingerne. hvis accelerometeret er indstillet til res = 0, måler det ved
en frekvens på 1,59 kilohertz, dvs. 1.590 gange i sekundet. hvis accelerometeret i stedet er
indstillet til res = 1, måler det ved en frekvens på ”output data rate (odr)” divideret med
to. output data rate er i produktbladet angivet til at ligge i spændet mellem minimum 25
hertz og maksimum 800 hertz, hvilket betyder, at accelerometeret i så fald måler ved en fre-
kvens på mellem 12,5 hertz og 400 hertz, dvs. mellem 12,5 – 400 gange i sekundet.
der har forud for denne sag været gennemført bevissikringsforretning efter begæring af
epdpp mod de sagsøgte ved fogedretten i kolding. ved kendelse af 22. juni 2015 fandt fo-
gedretten det sandsynliggjort, at de sagsøgtes parkeringsskiver krænker både neubauer-
                                                       -9-
patentet og needit-patentet, hvorfor fogedretten tog anmodningen om bevissikring til følge.
denne kendelse blev af de sagsøgte kæret til vestre landsret, som ved kendelse af 12. maj
2016 stadfæstede fogedrettens afgørelse i forhold til neubauer-patentet. landsretten fandt
det derimod ikke med tilstrækkelig sandsynlighed påvist, at de sagsøgtes parkeringsskiver
krænker needit-patentet. en afvisningspåstand fra de sagsøgte gående på, at epdpp ikke
har søgsmålskompetence (partsevne), blev ikke taget til følge af landsretten.
spørgsmål om passivitet
der er under denne sag rejst spørgsmål om, hvorvidt epdpp har reageret tids nok over for
de sagsøgtes salg af de omtvistede parkeringsskiver.
med henblik på belysning af dette spørgsmål er fremlagt retten i roskildes kendelse af 19.
december 2013 i en kombineret bevissikrings- og forbudssag mellem needit aps og tour-
gear aps (tourgear). det er oplyst, at tourgear fra de sagsøgte havde købt eksemplarer af
park-n-go fs18 med henblik på videresalg. needit gjorde under sagen gældende, at designet
af fs18 krænkede needits parkone. sagen angik ikke spørgsmålet om krænkelse af needit-
patentet. ved retten i roskildes kendelse blev der givet tilladelse til bevissikring og nedlagt
forbud mod tourgears salg af fs18. sagen blev efter det oplyste senere forligt mellem par-
terne.
der er desuden fremlagt en e-mail af 1. juni 2015 fra kalle larsen fra avant denmark a/s
(avant denmark) til thomas forman fra lonosoft. det bekræftes i mailen, at peter vikkelsø
skou fra needit aps på et møde med avant denmark den 29. oktober 2014, hvor peter vik-
kelsø skou fik forevist en fs22-parkeringsskive, udtalte ”i skal lige være klar over, at i løbet af
foråret 2015, kommer der en sag mod dem i køber parkeringsurene hos, da de overtræder flere patenter,
så i skal forvente, at salget af disse bliver stoppet”.
                                                 - 10 -
epdpp’s bevisførelse
til støtte for de nedlagte påstande har epdpp fremlagt blandt andet følgende dokumenter:
          tekniske undersøgelser vedrørende dokumentation for kendetegnende egenskaber
           ved fs22, fs12, fs13, fs08 og fs18, alle dateret den 17. september 2015, udarbejdet
           af projektingeniør knud finken og senioringeniør rasmus eriksen fra ipu.
          udtalelser vedrørende fs22 i forhold til needit-patentet samt fs08, fs12, fs13 og
           fs18 i forhold til neubauer-patentet, dateret den 18. maj og 18. og 19. juni 2015, ud-
           arbejdet af knud finken og lars hein, ipu.
          udtalelser vedrørende fs22, fs08, fs12, fs13 og fs18 i forhold til neubauer-paten-
           tet, alle dateret den 30. september 2015, udarbejdet af knud finken, ipu.
          erklæring af 8. december 2015 vedrørende neubauer-patentet sammenholdt med
           erklæringen fra kentronic udarbejdet af patentagent henrik pedersen, patrade.
          erklæring af 9. december 2015 vedrørende radoslav darulas testrapport fra okto-
           ber 2015 udarbejdet af knud finken, ipu.
          teknisk vurdering af 17. december 2015 vedrørende fs18 udarbejdet af forsknings-
           og udviklingsingeniør jesper nielsen fra alexandra instituttet.
          teknisk vurdering af 12. april 2016 vedrørende fs12, fs13, fs08 og fs22 udarbejdet
           af jesper nielsen, alexandra instituttet.
ipu har som grundlag for sine udtalelser af 18. maj og 18. og 19. juni 2015 vedrørende de
sagsøgtes parkeringsskiver gennemført 13-14 testkørsler med parkeringsskiverne. formålet
med testkørslerne har efter det oplyste været at undersøge, hvorledes parkeringsskiverne
opfører sig under forskellige kørselsmønstre, og hvorvidt de konstaterede funktionaliteter i
                                               - 11 -
parkeringsskiverne er af en sådan karakter, at parkeringsskiverne krænker neubauer-
patentet. ipu konkluderer i udtalelserne af 30. september 2015, at alle de sagsøgtes fem par-
keringsskiver ”med stor sikkerhed” skifter mellem ”parkeret” og ”omskiftet”, når de målte
accelerationer ligger over en vis tærskel i samme retning i et vist tidsrum, og at dette er
sammenfaldende med de kendetegnende træk i krav 1 i neubauer-patentet.
det er oplyst, at testkørslerne af ipu er blevet udført ad to omgange. først blev testkørslerne
udført med park-n-go fs18 og parkit fs22 monteret i bilen. herefter blev testkørslerne gen-
taget med ventus fs12, gopark fs08 og park-n-go fs13 monteret i bilen. det har efter det
oplyste ikke været muligt at ramme det præcis samme kørselsmønster under udførelsen af
de to sæt af testkørsler.
det er endvidere oplyst, at ipu under testkørslerne har målt accelerationerne 200 gange i se-
kundet i accelerometerets tre akser, hvilket resulterede i en stor mængde rådata. ipu har fo-
retaget en filtrering af disse data ved i stedet at aflæse hvert halve sekund. inden for hvert
halve sekund har ipu både målt den gennemsnitlige acceleration, som er vist i den lysegrøn-
ne kurve benævnt ”køreretning *g+ – middel” i graferne, og målt den højeste acceleration,
som er vist i den mørkegrønne kurve benævnt ”køreretning *g+ – max”. ipu har desuden i
graferne – med den grå kurve – vist bilens hastighed.
af graferne for testkørslerne fremgår følgende:
testkørsel 1 – forsigtig kørsel på jævn vej:
 - 12 -                                              - 13 -
testkørsel 2 – forsigtig kørsel på jævn vej:
 - 14 -                                          - 15 -
testkørsel 3 – frisk kørsel på jævn vej:
                                          - 16 -
testkørsel 4 – frisk kørsel på jævn vej:
 - 17 -                                                 - 18 -
testkørsel 5 – stop and go på ujævn parkeringsplads:
 - 19 -                                         - 20 -
testkørsel 6 – stop and go på jævn vej:
                                                  - 21 -
testkørsel 7 – kraftig acceleration på jævn vej:
 - 22 -                                                  - 23 -
testkørsel 8 – kraftig acceleration på jævn vej:
 - 24 -                                                  - 25 -
testkørsel 9 – meget lav acceleration på jævn vej:
                                                  - 26 -
testkørsel 10 – meget lav acceleration på jævn vej:
 - 27 -                                                 - 28 -
testkørsel 11 – normal bykørsel lav på vej med varierende beskaffenhed:
 - 29 -                                       - 30 -
testkørsel 12 – tomgang:
testkørsel 13 – sidevers skub på bil:
 - 31 -                                   - 32 -
testkørsel 14 – tryk på kofanger:
                                               - 33 -
de sagsøgtes bevisførelse
til støtte for de nedlagte påstande har de sagsøgte fremlagt følgende dokumenter:
                                       - 34 -
 erklæring bærende overskriften ”car disc working principle” udarbejdet af simon
  cheng fra hideki electronics og james leung fra kentronic (sagens bilag j). erklæ-
  ringen angiver at være udarbejdet i oktober 2010.
 erklæring af 29. maj 2015 vedrørende neubauer-patentet og needit-patentet udar-
  bejdet af patentagenterne kaj olesen og thomas nielsen fra patentgruppen.
 erklæring af 9. juli 2015 vedrørende påstået krænkelse af neubauer-patentet og
  needit-patentet udarbejdet af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
 erklæring af 9. juli 2015 vedrørende gyldigheden af needit-patentet udarbejdet af
  kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
 erklæring af 8. september 2015 vedrørende vurdering af ipu’s udtalelser udarbej-
  det af børge lindberg, institutleder ved aalborg universitet.
 testrapport fra oktober 2015 vedrørende parkeringsskivers vibration udarbejdet af
  m.sc., ph.d. radoslav darula, aalborg universitet.
 supplerende erklæring af 12. oktober 2015 vedrørende gyldigheden af needit-pa-
  tentet udarbejdet af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
 erklæring af 22. oktober 2015 vedrørende ipu’s tekniske undersøgelser udarbejdet
  af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
 erklæring af 22. oktober 2015 vedrørende erklæringen fra kentronic udarbejdet af
  kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
 tillægsrapport af 13. januar 2016 vedrørende kommentarer fra knud finken udar-
  bejdet af radoslav darula, aalborg universitet.
                                             - 35 -
        supplerende erklæring af 14. januar 2016 vedrørende erklæringen fra kentronic
         udarbejdet af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
        supplerende erklæring af 14. januar 2016 vedrørende gyldigheden af needit-paten-
         tet udarbejdet af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
        erklæring af 14. januar 2016 vedrørende alexandra instituttets tekniske vurdering
         af fs18 udarbejdet af kaj olesen og thomas nielsen, patentgruppen.
        erklæring af 14. marts 2016 udarbejdet af patentagent claus elmeros, høiberg.
        supplerende erklæring af 17. maj 2016 vedrørende vurdering af udtalelser af 30.
         september 2015 fra ipu udarbejdet af børge lindberg, aalborg universitet.
        supplerende erklæring af 17. maj 2016 vedrørende kommentarer til jesper nielsens
         tekniske vurdering af fs18 udarbejdet af børge lindberg, aalborg universitet.
        supplerende erklæring af 18. maj 2016 vedrørende ”energy content of the signals
         below 400 hz” udarbejdet af radoslav darula, aalborg universitet.
        supplerende erklæring af 25. maj 2016 vedrørende ”chosen frequency range for the
         test (260-1200 hz)” udarbejdet af radoslav darula, aalborg universitet.
        supplerende erklæring af 30. maj 2016 vedrørende gennemførte testforløb udarbej-
         det af børge lindberg, aalborg universitet.
erklæringen fra kentronic er efter det oplyste fremlagt af de sagsøgte med henblik på at for-
klare, hvorledes de sagsøgtes parkeringsskiver nærmere fungerer. af erklæringen fremgår
blandt andet:
                                             - 36 -
”…
the electronics board, as shown in figure 1, is placed in the device called car disc, it has the
3-axis accelerometers, mcu, display, and buttons.
3-axis accelerometer which is an integrated circuit (ic) component to measure the accelera-
tion amplitude for three perpendicular axes which we named the individual axis as x-axis, y-
axis, z-axis.
when the vehicle engine is turned on, and the vehicle is not moving, we can say the car engine
is idling. when the car engine is idling, the car has generated a regular vibration pattern, and
the 3-axis accelerometer is used to measure the vibration in term of acceleration in three per-
pendicular directions x, y and z. the working principle is same as the pedometer for mea-
surement of walking, hiking and running during sport activities. we do the measurement of the
engine-idling vibration inside the compartment of the vehicle.
the engine-idling vibration pattern, as shown in figure 2, can be generated for the vehicle
engine which including the following parameters:
-    acceleration amplitude (amp)
-    frequency of the vibration (f)
-    slope for the vibration such as s1 and s2 (s)
                                              - 37 -
there are hundreds set of engine-idling vibration patten are stored in the mcu which includ-
ing the following:
-   different vehicle such as, small car, medium size car, big-size car, truck, lorry, bus, taxi,
    van, coaches etc.
-   the vehicles brand used to take data including fiat, honda, aston martin, audi,
    voklswagen, bentley, bmw, general motors, chery, chevrolet, chrys-
    ler, citroen, daihatsu, toyota, ferrari, ford, gmc, hyundai, infinite,
    nissan, isuzu, jaguar, jeep, kia, land orver, lexus, lotus, mazda, mer-
    cedes-benz, mini, mitsubishi, peugeot, renault, rolls-royce, saab,
    smart, ssangyong, subaru, suzuki, tesla, volvo, daewoo, maybach, sa-
    turn, alexander dennis, darwen, man, daimler, austra, syd, hino,
    higer, elvo, dongfeng, dennis, iveco, lion bus. we thank the car distributors
    help and car owners for giving us these data.
-   the car disc are laid flat on the flat panel, inclined angles, sticking on the wind-screens, and
    also stand up at the flat panel.
mcu is the main controller unit to store the database of engine idling for the vehicles and it
decide whether the car is moving or it is stopped and controlling the display time and related
information on parking.
display shows the clock, car park timing, user set-up interface related information.
buttons are letting the user to enter the time, date, parking rules such as 0 minutes allow-
ance, a quarter of how, half hour based an based on laws and regulation in eu.
the accelerometer is keep monitoring the car vibration via sampling continuously. when the
vehicle is moving, the sampling frequency is higher than when the vehicle is stopping.
when the car is moving, the vibration pattern, as shown in figure 3, generated by the car
turning, running on the roads with different textures, and the wheel/ tires combination, the vi-
bration patterns are irregular and the acceleration amplitude is higher, vibration frequency in
terms of acceleration will be lower.
                                               - 38 -
mcu will do the pattern matches using the parameters of engine-idling vibration pattern as
mentioned above and using certain time period (t) for monitoring depends on the quality of vi-
bration signal. if the signal is significant, mcu will take less time t (t < t) to judge the vehicle is
moving.
when the vehicle is changing from moving to stop but the engine is keeping idling, the vibra-
tion pattern will change to be the engine-idling vibration pattern, and the mcu will judge the
car is stopping even the engine is idling. the dispiay will freeze the time and based on the
parking rules in different countries such as 0 minutes, quarter of hours, half hours to display
the corrected parking time at the side facing the wind-screen of the vehicle.
when the vehicle is fire-off and complete turned off, the acceleration amplitude is very small
and the vibration frequency is very small, and the pattern vibration slopes is also very small,
and mcu will do the engine-idling vibration pattern matching with database in mcu, and
mcu will not classified the vehicle is not moving.
the decision flow are listed as below.
…”
                                                 - 39 -
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af peter vikkelsø skou, peder borchert, jesper batting,
knud finken, lars hein, henrik pedersen, jesper nielsen, flemming skou, kaj olesen, ra-
doslav darula, børge lindberg og claus elmeros. samtlige vidner bortset fra flemming skou
og claus elmeros har tidligere afgivet forklaring i vestre landsret under bevissikringssagen,
der blev afgjort med kendelse af 12. maj 2016. vidnerne jesper batting og knud finken har
tillige afgivet forklaring i samme sag i fogedretten i kolding.
peter vikkelsø skou har i landsretten forklaret, at han har været ansat i needit siden den 1.
august 2012. han er ikke ansat i epdpp. han har ikke været involveret i udviklingen af par-
keringsskiven parkone. der er strenge krav forbundet med udviklingen af elektroniske par-
keringsskiver, idet parkeringsskiven ikke må kunne manipuleres ved skub eller vip med bi-
len. de elektroniske parkeringsskiver er udviklet og opstartet i danmark. han kender ikke til
andre lande, der har regler for elektroniske parkeringsskiver.
parkeringsskiverne fra parkone og jacob jensen kom næsten samtidig på markedet i 2011,
men jacob jensen kom først. parkone fungerer på den måde, at parkeringsskiven går ud af
parkeringstilstand, når bilen accelererer uanset bilens fart. der kan være forsinkelse på nogle
få sekunder. parkone udnytter needit-patentet.
de har forsøgt at finde ud af, hvordan de omtvistede parkeringsskiver virker. de har bl.a.
forsøgt at udlæse kildekoden til den anvendte software, men parkeringsskiverne er kopibe-
skyttede. de har efterfølgende fundet ud af, at det har været muligt at kopiere den software,
der er anvendt i parkone, idet man kunne udlæse kildekoden. de har ikke haft fokus på
konkurrerende parkeringsskiver og patentrettigheder før stiftelsen af epdpp i 2015. de kørte
de første tests på de omtvistede parkeringsskiver i april 2015.
han så norgos parkeringsskiver i 2013. parkeringsskiverne fs 01, fs 02 og fs 03 er alle mo-
deller, der skulle installeres i bilen. fs 04 fra jacob jensen er den første trådløse parkerings-
                                              - 40 -
skive på markedet. derefter kom fs 05 fra parkone og fs 06 fra gopark. jacob jensens kom i
2010-2011. ifølge deres økonomisystem blev parkone solgt første gang i maj 2011. needit er
markant markedsledende for så vidt angår elektroniske parkeringsskiver. det har kostet mil-
lionbeløb at udvikle designet med den klassiske urskive, der er på parkeringsskiven fra par-
kone. de startede udviklingen af parkone i 2008-2009. det var dyrt og vanskeligt at udvikle
de tekniske løsninger.
epdpp blev stiftet i januar 2015 som led i et strategisk samarbejde om at håndhæve patent-
rettigheder. neubauer og needit havde deres kampe, og needit forsøgte i efteråret 2014 at få
ophævet neubauers patent. epdpp har indtægter fra royalties og har derudover lånefacilite-
ter til rådighed. neubauer og needit hæfter solidarisk for lånekapaciteten. needit sælger
mest, men begge selskaber indbetaler royalties. epdpp er et driftsselskab, der har til formål
at administrere patentrettigheder. de foretagne ændringer i selskabets ledelse skete særligt
af hensyn til bent neubauers personlige forhold.
der er få spillere på markedet for elektroniske parkeringsskiver, men der er mange produk-
ter på markedet i dag. parkeringsskiverne opfører sig ens, men parkone adskiller sig på flere
måder fra de andre bl.a. ved designet. det fremgår af brugsmanualen til parkone, at alle pa-
tentrettigheder tilhører needit. han kender ikke til patenter, der er registreret før neubauer
og needit.
han kender til de tidligere sager vedrørende designkrænkelser. han mener, at der blev af-
sagt kendelse i den første sag ultimo 2013. needit fik ved kendelsen medhold i, at parke-
ringsskiven fs 18 skulle trækkes tilbage, og der blev efterfølgende indgået en aftale. de gjor-
de sig på det tidspunkt ingen overvejelser om, hvordan de andre parkeringsskiver virkede.
de havde fokus på designkrænkelserne, og de gjorde sig først senere overvejelser omkring
patenterne.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at sagen mellem needit og tourgear vedrø-
rende p-skiven fs18, der verserede for retten i roskilde i 2013, ikke angik needit-patentet.
sagen var en designsag.
                                                - 41 -
det er korrekt, at han på et møde i oktober 2014 med distributøren, avant denmark, gav ud-
tryk for, at needit begyndte at interessere sig for, om de sagsøgtes p-skiver krænkede nee-
dit-patentet. han har ikke på dette tidspunkt refereret til neubauer-patentet. baggrunden for
udtalelsen var, at avant denmark på mødet præsenterede ham for avant denmarks egen
”private label” p-skive, som avant denmark havde fået leveret af lonosoft. avant denmark
havde indtil da været kunde hos needit. han havde ikke på dette tidspunkt viden om, hvor-
vidt de omstridte p-skiver faktisk krænkede needit-patentet, da der ikke var lavet testforsøg
herom.
needit og neubauer havde allerede i november/december 2014 forhandlinger om et samar-
bejde mellem parterne, og epdpp blev herefter stiftet pr. 1. januar 2015. der var den seneste
tid kommet stadigt flere konkurrenter i markedet, og det var derfor nødvendigt at samarbej-
de om håndhævelsen af de to patenter. needit har efterfølgende været med til at bestemme,
hvilke konkurrerende p-skiver der skulle undersøges for mulige patentkrænkelser.
peder borchert har i landsretten forklaret, at han har været direktør i epdpp, siden selskabet
blev stiftet i januar 2015. han kan tilslutte sig peter vikkelsø skous forklaring om baggrun-
den for selskabets stiftelse, kapitalforholdene og de ledelsesmæssige ændringer, der har ført
til, at han nu er enedirektør i selskabet. epdpp modtager royalties på almindelige markeds-
vilkår. selskabet har interne regnskaber og budgetter. udgifterne forbundet med de verse-
rende sager er finansieret, selvom de bliver dyrere, end de havde regnet med. epdpp forval-
ter andre patentrettigheder end neubauer og needit.
han har været med som investor i needit siden 2008. parkeringsskiven parkone blev udvik-
let i perioden 2008-2011. de kendte ikke til parkeringsskiven fra jacob jensen, før den kom på
markedet i 2010. fs 05 fra jacob jensen bygger ikke alene på acceleration. den lægger sig så-
ledes ikke op af needit-patentet. bent neubauer har fortalt, at det tog lang tid at udvikle ja-
cob jensen parkeringsskiven, og at der var mange tekniske problemer undervejs. parkerings-
skiven fra jacob jensen var den første autonome parkeringsskive. parkeringsskiven p-watch
havde en ledning og reagerede på, om motoren var tændt eller slukket. opfinderen bag
                                               - 42 -
needit-patentet havde arbejdet med teknikken tidligere, men manglede kapital. det har ko-
stet ca. 1 ½ mio. kr. at udvikle parkone. dertil kommer udgifterne til patentet. det var bl.a.
kompliceret at udvikle teknologien. det var en elektronikvirksomhed i sønderjylland, der
stod for udviklingen. parkone er testet hos fimko i finland, hvilket måske fremgår af embal-
lagen til parkeringsskiven. han mener, at jacob jensen fik testet deres parkeringsskive på
teknologisk institut.
det koster også nu 300.000 – 600.000 kr. at udvikle en ny parkeringsskive. de nye parke-
ringsskiver anvender samme softwareteknologi, men der er forskellige andre ændringer bå-
de udvendigt og indvendig. deres parkeringsskiver på markedet henvender sig til forskelli-
ge segmenter. parkeringsskiverne ligner ikke hinanden, men de kan det samme. han kan ik-
ke sige, at parkeringsskiverne vil reagere ens i forbindelse med tests, da komponentdelene er
forskellige, men ud fra den anvendte teknik burde de reagere ens.
i den tidligere sag fra 2013 vedrørende designkrænkelser fik de nedlagt et fogedforbud,
hvorefter der blev indgået aftale om tilbagekaldelse af produktet. patentrettigheder blev ikke
drøftet i den forbindelse.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at needit ikke har været aktiv med needits
patent før foråret 2015 i regi af epdpp. indtil da havde needit ikke foretaget tests af andre p-
skiver for at se, om needits patent var krænket. det faldt ham heller ikke ind at påberåbe sig
needit-patentet i forbindelse med tourgear-sagen i 2013. han fik først ansvaret for håndhæ-
velsen af neubauer-patentet, da han tiltrådte som direktør i epdpp i forbindelse med stiftel-
sen af selskabet den 1. januar 2015.
jacob jensen-parkeringsskiven, som neubauer ejer rettighederne til, udnytter to patenter. p-
skiven udnytter for det første neubauer-patentet, der bygger på accelerationsprincippet, og
for det andet et af neubauers andre patenter, der bygger på et såkaldt ”gyroprincip”.
epdpp’s regnskabsmæssige underskud skyldes afholdelsen af udgifter til førelse af retssager
i forbindelse med håndhævelsen af de patenter, som selskabet administrerer. selskabets ind-
                                                 - 43 -
tjening stammer fra royalty-indtægter, primært relateret til needit-patentet, og fra indgåel-
sen af et forlig i en af retssagerne. selskabets indtjening har til dato udgjort i alt ca. 1 mio. kr.
banken, som har bevilget overtræk til epdpp, har som sikkerhed herfor modtaget kautions-
erklæringer fra needit aps og neubauer aps. han blev enetegningsberettiget i epdpp, og
bestyrelsen fratrådte, da dette var en mere ”agil” løsning.
han er ikke ekspert i elektronik, men efter hans opfattelse kan der være en mindre difference
på, hvordan den enkelte p-skive reagerer, da p-skiverne indeholder mange masseproduce-
rede elektronikkomponenter.
jesper batting har i fogedretten forklaret, at selskabet ikke har brugt nogen af modpartens
patenter i deres udvikling. de kendte ikke patenterne, da de udviklede deres egne produk-
ter.
i foråret 2015 blev nogle af deres kunder kontaktet af indehaverne af modpartens patent via
telefon og møde hos deres kunder. kunderne fik at vide, at deres p-skive-teknologi krænke-
de eksisterende patenter i markedet. de tog kontakt til advokat, da det er en alvorlig sag for
dem. firmaet er ikke gammelt. det kan ødelægge deres forretning at få et dårligt ry. de for-
venter i år en omsætning på 5-6 mio. kr.
de har fået patentgruppen i århus til at undersøge deres teknologi ift. patentet. de fik lavet
en rapport af 29. maj 15. patentgruppen mener ikke, at deres teknologi strider mod nogle pa-
tenter på markedet. deres teknik er ret unik. de er nu ved at overveje en anden teknologi om
p-skiver, som de vil patentere.
der er lavet 2 udgaver af deres patentrapport. den ”store” udgave vil de ikke fremlægge for
andre end retten. den fremlagte udgave er en ”light” udgave.
vidnet har i landsretten forklaret, at han har været selvstændig siden 2004. i 2008 solgte han
sin virksomhed, der beskæftigede sig med trådløse elektroniske vejrstationer. han stiftede
derefter norgo sammen med en kammerat. han har erfaring inden for produktion og hard-
                                               - 44 -
ware, og hans kammerat er uddannet inden for it. for tiden er han direktør i norgo og to
andre selskaber. norgo er deres moderselskab inden for innovativ forbrugerelektronik. de
udviklede den elektroniske parkeringsskive i norgo, men da de konstaterede, at der var stor
interesse for parkeringsskiven, stiftede de selskabet gopark med henblik på eventuel senere
frasalg. norgo ejer gopark, men ejer kun en del af lonosoft. de udviklede den første elek-
troniske parkeringsskive i 2010, og den blev lanceret på markedet i november 2011 som fs
06. de modtog derefter en masse henvendelser og opdagede hurtigt, at der var et marked
navnlig for private labels modeller. de udviklede herefter de omtvistede parkeringsskiver.
fs 06 adskiller sig designmæssigt fra de senere modeller, men teknikken er den samme. da
fs 06 kom på markedet, fandtes der to andre elektroniske parkeringsskivemodeller. den før-
ste model på markedet var p-watch, der skulle tilsluttes tændingen på bilen. derefter kom
den elektroniske parkeringsskive fra jacob jensen.
de udviklede den elektroniske parkeringsskive, idet de havde en kunde, der gerne ville have
udviklet en elektronisk parkeringsskive. de arbejdede med flere forskellige teknologier. de-
res kunde foreslog på et tidspunkt, at der skulle anvendes en accelerationssensor, idet
kentronics, der udviklede teknologien til dem, tidligere havde udviklet sådanne sensorer i
forbindelse med skridtmålere bl.a. til det japanske marked. deres teknologi fungerer på den
måde, at den overvåger bilens viberationer. når bilen starter, går uret på parkeringsskiven i
gang. når bilen standser, går uret på parkering. bilen vil ikke gå ud af parkeringsmode, hvis
den går i tomgang, da parkeringsskiven er programmeret sådan, at den skal registrere tom-
gangsvibrationer over et vist niveau, før den går ud af parkeringsmode og starter uret. tom-
gangsvibrationer er som udgangspunkt ikke tilstrækkelige til, at parkeringsskiven går ud af
parkeringsmode, men det er sket. deres parkeringsskiver er godkendt hos fimko i finland,
idet det var dyrt at få godkendelsen gennem teknologisk institut. han mener, at det var tra-
fikstyrelsen, der på forespørgsel henviste dem til fimko.
han blev opmærksom på neubauer-patentet i forbindelse med en sag fra 2013 om design-
krænkelser. de undersøgte på det tidspunkt neubauer-patentet, og det var deres vurdering,
at deres teknologi lå langt fra patentet. de var ikke direkte involveret i designsagen, men det
var dem, der producerede de parkeringsskiver, der var genstand for tvisten. sagen omfatte-
                                                - 45 -
de begge modeller af parkeringsskiven park-n-go. der kom en afgørelse fra sø- og handels-
retten i august 2015.
dokumentet fremlagt som bilag j er udarbejdet af kentronics i starten af 2015. epdpp havde
haft kontakt til flere af deres kunder, og kunderne var bange for, om det ville få konsekven-
ser, hvis de fortsatte deres salg af elektroniske parkeringsskiver. han bad kentronics om at
beskrive den bagvedliggende teknik med henblik på at få klarlagt, om parkeringsskiverne
var i strid med epdpp’s rettigheder. dokumentet er udarbejdet bl.a. på baggrund af fysiske
tests og henvendelser til deres leverandører. han har rettet stavefejl og andre fejl i dokumen-
tet ud fra en dialog med deres leverandører, og det er ham, der har ændret datoen til oktober
2010. han har ikke haft noget med de tekniske beskrivelser at gøre, og han har ikke foretaget
ændringer heri. på tidspunktet havde de ikke hørt fra epdpp. de fik udarbejdet dokumentet
for at berolige deres kunder.
de ejer den teknologi, som kentronics har udviklet for dem. de har indgået en skriftlig aftale
herom, og han mener, at de har betalt 30.000 – 50.000 kr. for teknologien. kentronics fik in-
puts fra dem i forbindelse med udviklingen bl.a. på baggrund af deres møder med trafiksty-
relsen og teknologisk institut. det var en overraskelse for dem, at der var så mange krav,
som parkeringsskiverne skulle leve op til, da mange af disse krav ikke fremgik af den gæl-
dende bekendtgørelse. de undersøgte ikke patenter inden for parkeringsteknologi, inden de
gik i gang. han har ikke været involveret i drøftelser om patentrettigheder.
han kan se af sin mailkorrespondance, at jeppe, der er hans forretningspartner i norgo og
gopark, nævnte neubauer-patentet på et tidspunkt i 2012-2013, men han husker det ikke.
jeppe tog sig af de tekniske løsninger og havde kontakten til kineserne. de var i kina flere
gange for at forklare om de nærmere specifikationer. de kiggede ikke på parkeringsskiven
fra jacob jensen i den forbindelse. det er muligt, at teknologisk institut har nævnt parke-
ringsskiven fra jacob jensen i forbindelse med drøftelse af tests. han kender ikke nærmere til
den anvendte software. det er kentronics, der har skrevet kildekoden.
                                                - 46 -
erklæringen fra maj 2015 fra patentgruppen er udarbejdet bl.a. på baggrund af oplysninger
fra ham. det er foregået på den måde, at han har sendt eventuelle uddybende spørgsmål
vedrørende produktbeskrivelsen i bilag j videre til kentronics, hvorefter han har videregivet
svarene til patentgruppen. kentronics indhentede data vedrørende niveauerne for tom-
gangsvibrationer for de enkelte bilmærker på en tilgængelig bildatabase. på den måde sikre-
de de sig, at parkeringsskiven var programmeret til først at gå ud af parkeringsmode ved
tomgangsvibrationer, der lå over niveauerne for alle de nævnte bilmærker. hvis man holder
stille og trykker på bilens speeder, vil den muligvis gå ud af parkeringsmode. han kender
ikke til algoritmen i skiven, men der har vist været korrespondance med jeppe herom. jeppe
har boet i vietnam de sidste to år, og der er derfor mange ting, som han har taget sig af.
det er rigtigt, at der er to versioner af patentrapporten fra patentgruppen. der var oplysnin-
ger i rapporten, som de ikke havde interesse i at sende ud til deres kunder, og der blev der-
for til brug for kunderne lavet en version, der indeholdt færre oplysninger. rapporten inde-
holder oplysninger om al deres teknologi, hvilket er baggrunden for, at deres advokat alene
ønskede at fremlægge den mindre version af rapporten under bevissikringsforretningen.
omkostningerne til udviklingen af parkeringsskiven er afholdt af norgo, men efter 2012 har
gopark betalt alle udgifterne. alle fakturaer er udstedt til gopark. han kan ikke svare på,
om dette fremgår af goparks regnskaber. han mener, at fs 08 kom på markedet i december
2012. når der står norgo på godkendelserne fra trafikstyrelsen, skyldtes det, at han har haft
kontakten til trafikstyrelsen som direktør for norgo. det er gopark, der ejer parkeringsski-
ven, og han kan godt nu se, at der burde havde stået gopark på godkendelserne.
han kender ikke størrelsen af de samlede udviklingsomkostninger. det tog ikke lang tid for
kentronics at programmere softwaren, da de først havde udviklet teknologien. han anslår,
at det har kostet under 100.000 kr. at udvikle selve teknologien. udviklingsprocessen varede
ca. 1 – 1 ½ år. teknologien er den samme i alle de omtvistede parkeringsskiver. komponen-
terne er forskellige, da parkeringsskiverne har forskellige batterier og designs.
                                                - 47 -
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at de sagsøgte udviklede de sagsøgtes første
p-skive, fs06, i 2010. de sagsøgte havde på dette tidspunkt alene kendskab til p-skiven ”p-
watch” samt jacob jensen-skiven. de sagsøgte kendte derimod ikke til needits ”parkone”,
der først kom på markedet på et tidspunkt, hvor fs06 var færdigudviklet og kun manglende
myndighedsgodkendelse. de sagsøgte stødte først på neubauer-patentet i 2013. han kan ik-
ke huske, hvilke undersøgelser vedrørende dette patent de sagsøgte foretog den gang.
teknologien, herunder softwaren, i fs06 og alle de i denne sag omtvistede p-skiver er den
samme, og p-skiverne fungerer på samme måde. p-skiverne kan dog godt hver især reagere
en smule forskelligt, idet der kan være foretaget indbyrdes småjusteringer som følge af, at
elektronikken i nogle af p-skiverne er pakket ind i en anden ”casing”.
softwaren, herunder kildekoden, til p-skiverne er udviklet af kentronic i samarbejde med de
sagsøgte. i forbindelse med udviklingen forklarede han og jeppe haugstrup kentronic om
den danske lovgivning, der gjaldt for p-skiver. de sagsøgte fik i den forbindelse den dagæl-
dende bekendtgørelse oversat til engelsk. han forklarede blandt andet kentronic om reglen
om, at udefrakommende faktorer ikke må kunne ændre indstillingen på p-skiven. p-skiverne
er udviklet på en sådan måde, at det er sikkert, at bilen er flyttet, inden p-skiverne omstiller.
han ved ikke, hvordan softwaren nærmere er lavet. han kender heller ikke til kildekoden
andet end, hvad der står i erklæringen udarbejdet af kentronic. han ved således ikke, om
der i kildekoden indgår andre elementer end de elementer, der fremgår af erklæringen fra
kentronic. de sagsøgte ligger på nuværende tidspunkt ikke selv inde med kildekoden, men
kan kræve kildekoden fra kentronic. det er helt sædvanligt at kopisikre p-skiver, og dette
gør de sagsøgte i relation til alle deres produkter.
de sagsøgte er i færd med at udfase fs13. man kan dog stadig købe denne p-skive i marke-
det.
de nyeste p-skiver, fs24, fs31 og fs23, kører på fuldstændig samme idé, som de sagsøgtes
tidligere p-skiver. disse nye p-skiver har dog ikke kunnet godkendes under samme testrap-
port, som de tidligere p-skiver, da de nye p-skiver er blevet markant ændret både software-
                                                - 48 -
og hardwaremæssigt. der er blandt andet indsat en ny accelerationssensor i de nye p-skiver
som erstatning for den gamle accelerationssensor, der udgår.
han har i maj 2015 kommunikeret med kaj olesen fra patentgruppen. kommunikationen er
sket via hans norgo-mail. han har på denne måde blandt andet fremsendt erklæringen fra
kentronic til kaj olesen og har herudover fungeret som mellemmand mellem kaj olesen og
kentronic i forbindelse med kentronics besvarelse af yderligere spørgsmål fra patentgrup-
pen. han kan ikke forstå, hvorfor disse e-mails ikke er kommet frem ved undersøgelsen af
hans norgo-mail.
knud finken har i fogedretten forklaret, at han er uddannet i produktudvikling fra dtu som
civilingeniør i design og innovation.
de undersøgelser, han har været med til at lave, er lavet ved at designe 14 tests for at belyse
normale og specielle situationer, som kan give forståelse for, hvordan en p-skive fungerer.
normalsituationerne tager udgangspunkt i hastigheder op til 60 km/t. de har testet til grå-
zoner ned til en vis lav hastighed. de har testet på forskellige underlag for at få forskellige
typer af ”støj” med.
en test er fx kørsel under 5 sekunders varighed med acceleration og nedbremsning med ha-
stigheder op til 5-10 km/t. de har også en test, hvor de skubbede til bilen 1-2 minutter. de
har gjort det både fra siden og fra kofangeren.
et accelerometer, der er det samme som en ”g-sensor”, er en sensor, der måler en accelerati-
on, som den bliver udsat for. han kender ikke de sensorer, der sidder i de forskellige pro-
dukter. sensoren opfanger ændringer i fart.
med henvisning til begæringen vedrørende norgo forklarede han, at der ser ud til at være en
tærskel, der hedder 0,15 g. der går lidt tid, inden p-skiven aktiveres. den sorte streg på dia-
grammet er den oplevede acceleration.
                                                  - 49 -
et integreret signal viser, at der sker en ændring i hastighedskurven. ”integration” er arealet
over hhv. under 0-linjen. farten er målt vha. af en gps tracker. grafen er udtryk for, at der
måles kontinuerligt med accelerometeret.
test nr. 2 er et eksempel på, at der sker en omskiftning, når man kommer over en vis tærskel.
der er en vis forsinkelse i omskiftningen. han kan se, at omskiftningen sker i et sammenfald
med overskridelsen af en tærskel. test nr. 4 viser det samme billede. test 5 er en misbrugs-
test, hvor de har testet reaktionen ved at forsøge på at snyde apparatet.
i test nr. 10 er der ingen acceleration over 0,15, selv om farten kommer over 30 km/t. bilen
registreres som om, den forbliver parkeret, selv om farten kommer op på 30 km/t.
test nr. 13 er en misbrugstest, hvor de har skubbet sideværts på bilen. der er ikke udsving,
da bevægelsen er sideværts. i test nr. 14 har de trykket på kofangeren. accelerationen er ikke
stor og kommer ikke over 0,15. hvis samplingraten var på 200 hz kunne man forvente, at
der skete en omskiftning.
ud fra test nr. 9 og 10 er der er en indikation af, at p-skiven ikke benytter sig af integrale og
dermed ikke krænker needit-patentet.
til sagens bilag 11 forklarede han, at de første tests kunne tale for, at der var en tærskel. i test
nr. 5 og 6, er der dog en høj acceleration, men ingen ændring i den registrerede tilstand. til-
standen omskiftes først i næste omgang.
i test 9 har de kørt et langt stykke med lav acceleration, men hvor de har opnået en fart, så de
opnår et integrale. grafen tyder på, at der i den situation sker en omskiftning.
han blev foreholdt patentgruppens erklæring, s. 8, pkt. k, og anførte, at da der er tale om en
digital sensor, sker en filtrering af signalet, allerede fordi der er en samplingrate.
                                                - 50 -
til rapportens side 5f, hvor der er anført ”en minimums værdi for det detekterede accelerati-
onssignal fra accelerationssensoren overskrider de fælles tomgangsgrænseværdier” forkla-
rede han, at dette kan tolkes sådan, at der sker en filtrering.
til rapportens side 5g bemærkede han, at hvis bilen reagerede uden tærskelværdier, ville
den reagere på ingenting. bilen kunne reagere ved skub sideværts.
forespurgt af advokat nicolai carøe forklarede han supplerende, at han har arbejdet lidt
med patenter, men det er ikke det, han arbejder mest med. de har lavet mere end de 14 tests,
men det er ikke fremlagt.
deres fremgangsmåde har været, at de har kigget på, hvordan p-skiven har opført sig og
målt på resultater. de har ikke haft p-skiven åbnet. det kan ikke udelukkes fuldstændigt, at
man kunne opnå de samme resultater med anden teknologi.
han har ikke selv undersøgt færdselsstyrelsens eventuelle krav til tærskelværdier. han er
ikke klar over, om testene er holdt op imod færdselsstyrelsens krav.
vidnet har i landsretten forklaret, at han sammen med lars hein har udarbejdet de fremlag-
te erklæringer fra ipu. formålet med de foretagne tests var at undersøge, hvordan parke-
ringsskiverne reagerede på forskellige typer af kørsel med henblik på at vurdere, om de om-
tvistede parkeringsskiver krænkede epdpp’s patentrettigheder. han har forklaret nærmere
om den anvendte metode, de gennemførte tests og baggrunden for deres konklusioner og
har herunder forklaret bl.a., at deres første undersøgelser af parkeringsskiven ”park-n-go fs
18” tydede på, at needit-patentet var krænket. da der senere fremkom yderligere oplysnin-
ger, herunder i dokumentet fremlagt som bilag j og i erklæringen fra patentgruppen, vurde-
rede de ud fra det samlede materiale, at der var tale om en krænkelse af neubauer-patentet.
de har i deres tests målt bilens acceleration i køreretningen. kurverne på figurerne med de-
res testresultater repræsenterer signalerne fra accelerometeret bearbejdet over en tidsperiode.
der er en indbygget forsinkelse, da der sker en tolkning af signalerne fra en accelerationsmå-
                                                 - 51 -
ler, før parkeringsskiven skifter mellem parkering og kørsel. hvor stor accelerationen skal
være, før omskiftning sker, afhænger af, hvordan parkeringsskiven er kodet. det er ikke mu-
ligt at fastlægge den præcise minimumsacceleration, der medfører skift fra parkering til kør-
sel, men alle de testede parkeringsskiver opfører sig grundlæggende ens. de små variationer,
der er konstateret, kan skyldtes flere faktorer, herunder parkeringsskivens indstilling og føl-
somhed. deres tests viser, at parkeringsskiverne ikke kunne aktiveres ved sidevers skub på
bilen eller tryk på bilens kofanger. testresultaterne kan tyde på, at parkeringsskiven ikke re-
agerer, medmindre den registrerer acceleration over tid. resultatet kan også være udtryk for,
at accelerationer fra skub og tryk ikke overstiger den fastsatte tærskel for minimumsaccelera-
tionen.
i forhold til rapporten fra radoslav darula er det hans vurdering, at parkeringsskiverne fun-
gerer anderledes i virkeligheden end i et laboratorium. i darulas tests har parkeringsskiver-
ne været udsat for vibrationsfrekvenser, der langt overstiger, hvad de er i stand til at regi-
strere. det er muligt, at det teoretisk kan fungere, at en parkeringsskive, der har en output
rate på ca. 55 hertz skal lede efter signaler på 260 – 1200 hertz, men det er ikke et realistisk set
up. der foreligger ikke nærmere oplysninger om, hvordan accelerometeret i parkeringsski-
verne er sat op, men det giver ud fra specifikationerne for accelerometerets output rate og
båndbredde sammenholdt med ipu’s testresultater mening, at res = 1. cykeltesten kan ikke
anvendes, da vibrationsniveauet ikke er dokumenteret.
i ipu’s udtalelse af 30. september 2015 har de forholdt sig specifikt til, hvad der skal forstås
ved formuleringen ”i et vist tidsrum”. der er ikke foretaget andre tests end de tests, der
fremgår af deres erklæringer. han mener ikke, at det har betydning for testresultaterne, at
parkeringsskiven blev sat uden på bilen, men den kan have været udsat for vindpåvirknin-
ger. det er fortsat ipu’s vurdering, at det ud fra de foretagne tests er overvejende sandsyn-
ligt, at der foreligger en patentkrænkelse.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at vibration er acceleration, der er karakteri-
seret ved en vis frekvens, der bliver gentaget i et mønster. vibration er blot acceleration, der
                                                - 52 -
er ”modsatrettet”. de rådata, som ipu har tolket på under udførelsen af deres tests med et
accelerometer af de omstridte p-skiver, er således både data for vibrationer og accelerationer.
det accelerometer, som ipu anvendte ved udførelsen af testene, er indeholdt i en offentlig
tilgængelig android-app til en mobiltelefon. accelerometeret var kalibreret, og app’en udlæ-
ste blot de data, som accelerometeret gav. ipu har kun udført de 14 tests. inden ipu påbe-
gyndte udførelsen af de 14 tests, var ipu dog nødt til at foretage enkelte introduktionskørsler
for at få et indtryk af, hvordan accelerometeret fungerede, og for at sikre sig, at udstyret sad
korrekt i bilen. disse indledende prøvekørsler er ikke beskrevet i ipu’s rapporter.
under udførelsen af test 1 blev der begået en fejl ved testningen af p-skiven, ventus fs12. p-
skiven var ikke blevet tændt. ipu har derfor ikke i test 1 målt udslagene på denne p-skive.
hovedtendenserne for de øvrige p-skivers udslag er ens. der kan dog konstateres enkelte,
mindre afvigelser i, hvornår udslagene indtræffer. blandt andet ses det, at park-n-go fs13
slår senere ud end gopark fs08. tærskelværdien for de enkelte p-skiver er altså ikke nøjag-
tig ens. årsagen hertil er efter hans vurdering, at der er forskel i følsomheden i de enkelte p-
skiver, hvilket kan skyldes, at softwaren ikke er blevet implementeret helt ens i p-skiverne.
fs13 er således mindre følsom end fs08. man kan aldrig få to instrumenter, der måler nøjag-
tigt ens, selv om sensorerne i instrumenterne er ens. det er derfor naturligt, at der kan fore-
komme en forskel i følsomheden. dette gælder så meget desto mere produkter som p-skiver,
der er billige. problematikken vedrørende forskelle i følsomhed oplevede ipu ved flere af de
udførte tests, blandt andet også ved test 3 og 4.
det er korrekt, at der under udførelsen af test 5 blev konstateret omskiftning. ipu’s kommen-
tarer i rapporten af 30. september 2015, side 5, om det modsatte skal rettelig forstås således,
at der indtraf et udslag, men at udslaget indtraf med en forsinkelse.
under udførelsen af test 7 ved testkørslen af park-n-go fs18 og parkit blev der foretaget en
kraftig acceleration efterfulgt af en kraftig deceleration. man kan af fartkurven se, at gps’en
ikke målte perfekt under denne test. gps’ens aflæsning af fart og position er dog kun brugt
som støtte under de forskellige tests, så unøjagtigheder i gps’en er uden betydning. alle re-
                                                - 53 -
levante observationer bygger på målingerne med accelerometeret. selv om accelerometeret
under denne test udviste udsving på op til 0,55 g, slog hverken fs18 eller parkit om. en af
forklaringerne herpå kan være, at minimumstærsklen under forsøget ikke var overskredet i
tilstrækkeligt lang tid. denne test omfatter kun et ganske kort tidsinterval, og chaufføren var
ved den hurtige acceleration og deceleration ikke nået særligt langt i bilen, dog formentlig
længere end to meter. man kunne også forestille sig, at der i p-skiverne er indbygget et tiltag,
hvorefter p-skiverne bevidst ignorerer ekstreme accelerationer. det er formentlig den samme
mekanisme, der har resulteret i, at der heller ikke indtraf et udslag ved parkit i starten af test
4.
ved test 11 af fs18 og parkit ser det ud til, at chaufføren to gange er kommet op i nærheden
af 50 km/t, selv om maksimalhastigheden ved denne test skulle være 30 km/t. han mener
dog ikke, at overskridelsen af hastigheden har nogen betydning for testens resultat.
der er i test 12 ikke medtaget data vedrørende fs12, fs08 og fs13, fordi det er ganske trivi-
elt, at disse p-skiver heller ikke ville have omskiftet ved tomgang, ligesom det var tilfældet
med fs18 og parkit. han har til dato ikke set en p-skive, der omskiftede på grund af tom-
gang. gps’en var heller ikke helt præcis ved denne test, da gps’en tilsyneladende udviste en
fart på 12 km/t, selv om bilen stod stille.
han mener, at ipu under udførelsen af test 13 skubbede sideværts på bilen ca. en gang i se-
kundet. denne sideværts påvirkning førte ikke til et omslag. de ”peaks”, der ses på graferne
i denne test, må skyldes støj eller andet.
bilen stod stille under udførelsen af test 14. at accelerationen i grafen ser ud til at være en
smule under nul, kunne måske skyldes hældningen på bilen, som opstod ved at trykke på
kofangeren.
ipu’s slutkonklusion i erklæringerne fra maj og juni 2015 om, at de testede p-skiver med
”overvejende sandsynlighed” krænker neubauer-patentet, bygger på det konsekvente møn-
ster og det samlede billede, som ipu kan se ud af resultaterne fra de 14 tests. det samlede
                                               - 54 -
billede viser, at p-skiverne omskifter ved en tærskelværdi på ca. 0,15 g. konklusionen bygger
også på ipu’s konstatering af, at der sker en forsinkelse fra målingen af signalerne til, at p-
skiverne omskifter. i radoslav darulas laboratorieforsøg har denne tilsyneladende konstate-
ret, at omskiftning i p-skiverne hovedsageligt sker mellem 0,50 g og 1.00 g. disse resultater
harmonerer dog ikke med praksis, hvor omskiftning sker meget tidligere. darulas forsøg
vedrører ikke en realistisk kørselssituation.
på baggrund af de 14 tests kan ipu omvendt ikke konkludere, at omskiftning blot skulle ske
ved vibrationer. jo hurtigere man kører, desto større er vibrationerne i bilen. ipu har udført
flere af de 14 tests ved høj hastighed uden at kunne konstatere nogen sammenhæng mellem
omslag og hastighed i sig selv, dvs. uden nogen sammenhæng mellem omslag og en forøgel-
se af vibrationer.
lars hein har i landsretten forklaret, at han i foråret 2015 blev bedt om at udføre en række
forsøg med parkeringsskiver. det er ham, at har lavet den testopstilling, der fremgår af udta-
lelsen fra ipu af 30. september 2015. parkeringsskiverne blev monteret i bagruden, så de
kunne overvåge dem. placeringen i bagruden blev valgt ud fra, at parkeringsskiverne på den
måde var placeret i kørselsretningen svarende til, at den sad i forruden. den udvendige pla-
cering af parkeringsskiverne har ingen betydning for testresultaterne, da der ikke er kompo-
nenter i parkeringsskiverne, der er vindpåvirkelige. der vil være små variationer i testresul-
taterne alene af den grund, at parkeringsskiverne sidder forskellige steder og har forskellig
følsomhed. de har fremlagt de data, der bedst viser deres testresultater. de anvendte et acce-
lerometer fra bosch i forbindelse med deres tests. de foretagne målinger af accelerationen
giver et retvisende billede. disclaimeren vedrørende accelerometeret tager sigte på en hel
anden situation.
ved de tests, der er foretaget på aalborg universitet, er accelerometeret blevet udsat for vi-
brationer, som er betydeligt højere end de ca. 55 hertz, som accelerometeret vil kunne aflæse.
udgangspunktet er, at samplingsraten skal være det dobbelte af de vibrationer, som man øn-
sker at måle. de foretagne tests giver derfor ikke et retvisende billede. hvis accelerometeret
har en samplingsrate på ca. 55 hertz, vil det næppe kunne måle vibrationsfrekvenser, der
                                               - 55 -
ligger over ca. 25 hertz. ipu’s måde at teste parkeringsskiverne på er den bedste og mest ret-
visende måde, idet parkeringsskiverne er testet i et virkelighedsnært scenarie. cykeltesten er
efter hans opfattelse useriøs, da der ikke er tale et virkelighedsnært scenarie. samtidig inde-
holder testen ikke den præcision, der kendetegner laboratorietests.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at usikkerheden i målingerne fra det af ipu
anvendte accelerometer er meget lav, selv om accelerometeret var indeholdt i en mobiltele-
fon. han mener ikke, at usikkerheden har været mindre i det accelerometer, der var inde-
holdt i p-skiverne.
i ipu’s erklæring af 30. september 2015 er medtaget en figur, der viser rådata fra en ca. 50 se-
kunders kørsel. rådata er den direkte udskrift fra accelerometeret. rådata lagres automatisk
på en computer. for at komme fra rådata, der kan være vanskeligt at aflæse, til de læsbare
grafer, som er fremlagt i forbindelse med test 1-14, har ipu lavet ”sampling”. samplingen gik
ud på, at ipu udtog nogle perioder af hver et halv sekunds varighed, og via en computer be-
regnede gennemsnittet for hvert halve sekund. graferne fremstod herefter mindre mudrede.
processen var ikke behæftet med usikkerheder.
ipu har i graferne anført både maksimumaccelerationen og gennemsnitsaccelerationen. det-
te har ipu gjort for at se, om der kunne opnås forskellige resultater alt afhængig af, hvilken
af værdierne man fokuserede på. man kan ikke umiddelbart ud fra graferne læse, hvilken af
de to værdier p-skiverne reagerede på, men blandt andet test 9 og 11 af fs12 tyder på, at p-
skiverne ikke reagerede på maksimumacceleration. årsagen til, at der ikke skete en omskift-
ning ved test 9 af fs12, kunne måske også forklares med, at p-skivens faktiske sampling lå et
sted imellem de samplinger, som ipu har foretaget, og at p-skiven derfor ikke har opfanget
alle maksimumaccelerationer, som fremgår af grafen. hvis ipu havde foretaget lidt andre
samplinger, kunne billedet således have været mere entydigt.
henrik pedersen har i landsretten forklaret, at han er patentkonsulent ved patrade. han har
arbejdet med patenter gennem 25 år. det var ham, der i sin tid udformede neubauer-
patentet. målingen i en ensartet retning skulle sikre, at parkeringsskiven reagerede på bilens
                                                - 56 -
køreretning. han mener ikke, at udtrykket er nærmere uddybet i patentet, men det er forud-
sat, at ensartet retning betyder køreretningen. neubauer-patentet virker på den måde, at ac-
celerometeret sender signaler til processoren, der så foretager en signalbehandling og træffer
en beslutning. når der i patentet står, at der skal være mindst en detektor betyder det, at der
kan være flere. der er kun vist en detektor på figur 1 i patentet, og der omtales kun en detek-
tor i hovedkravet. forud fastlagt tid er defineret som en tidskonstant, der er fastlagt i parke-
ringsskivens software. tidskonstanten er lagt ind for at sikre, at bilen har flyttet sig. læng-
den af tidskonstanten har ingen betydning ved vurderingen af, om patentet er krænket.
kurverne i figur 2 i bilag j viser en bils vibrationsdata. når kurven er negativ, er acceleratio-
nen negativ for eksempel på grund af opbremsning eller stop for rødt lys. figuren viser, at
de omtvistede parkeringsskiver reagerer ved acceleration over en eller anden minimums-
værdi. accelerometeret kan godt måle bilens motorvibration, men ved beslutningen om,
hvornår parkeringsskiven skal skifte fra parkeret til kørende, er en måling af motorvibratio-
nerne ikke tilstrækkelig. parkeringsskiven reagerer derfor først ved en fastsat minimumsac-
celeration. det har ingen betydning for krænkelsesvurderingen, hvad der ligger til grund for
den fastsatte minimumsacceleration. et accelerometer måler på en x, y og z – akse, hvorefter
det afleverer signaler fra alle målinger. det er ikke en fordel at foretage en uafhængig be-
handling af signalerne fra de tre akser, da dette vil forsinke processen.
det er helt sædvanligt, at der i forbindelse med en patentansøgning sker en sammenlægning
af krav, som det skete med needit-patentet. sammenlægningen af kravene 1 og 5 har den be-
tydning, at beskyttelsesomfanget er indsnævret. den tyske brugsmodel er citeret i de om-
handlede patenter, og indskrænkningen af needit-patentet skete bl.a. på denne baggrund. i
den tyske brugsmodel er det nævnt, at der anvendes et accelerometer til måling af vibratio-
ner. rent teknisk har man anvendt et accelerometer til at måle vibrationer i mange år. han
mener, at parkeringsskiven fra jacob jensen udnytter neubauer-patentet.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at den omtalte sammenlægning af krav skete
i forbindelse med ansøgningen om neubauer-patentet, ikke needit-patentet.
                                                - 57 -
alle neubauer-patentets kendetegnende krav kan læses ud af flow-diagrammet i erklærin-
gen udarbejdet af kentronic. anvendelsen i diagrammet af udtrykket ”amp (measured)” vi-
ser, at der måles en amplitude (dvs. størrelse) af en acceleration, som holdes op imod en refe-
renceacceleration, ”amp (database)”. på denne baggrund beslutter p-skiven, om bilen kører
eller er parkeret, og om p-skiven som følge heraf skal omskifte. med udtrykket ”in a certain
time periode” er det endvidere defineret i diagrammet, at målingen skal foregå over en tids-
periode. af diagrammets øverste kasse fremgår desuden, at accelerometeret har tre akser, og
at der måles på alle akserne, dvs. i tre retninger. da p-skiven sidder på ruden i en skrå ret-
ning, betyder dette i praksis, at man altid vil få en måling af bilens acceleration i dens norma-
le kørselsretning, typisk målt ved hjælp af to akser eller eventuelt ved hjælp af alle tre akser.
det af kaj olesen i sine erklæringer anførte om, at accelerometeret måler de tre akser hver
for sig, og at accelerometeret samtidig har til formål at måle vibrationer, giver ikke mening.
hvis man udelukkende ønskede at måle vibrationer, ville man formentlig vælge at slå de tre
akser sammen på et meget tidligt tidspunkt i processen. vibrationer foregår næsten altid i
lodret retning, og hvis p-skiven hænger i en skrå retning, vil det derfor være naturligt at slå
de tre akser sammen for derved kun at have ét måleprocestrin. dette indebærer, at batteriet
holder længere. selv hvis man måtte lægge kaj olesens synspunkt til grund, dvs. at accele-
rometeret skulle måle de tre akser hver for sig, mener han fortsat, at erklæringen fra ken-
tronic ligger indenfor beskyttelsesområdet af neubauer-patentet.
figur 3 i erklæringen fra kentronic må også antages at illustrere accelerationer og decelerati-
oner i kørselsretningen. decelerationerne i figuren er efter hans vurdering udtryk for gear-
skifter mellem accelerationerne. figuren kan ikke antages at vise lodrette accelerationer, for
så ville der være skift i tyngdekraften, hvilket ikke er muligt.
jesper nielsen har i landsretten forklaret, at han har en håndværksmæssig uddannelse inden
for elektronik. han har videreuddannet sig til ingeniør og er nu seniorkonsulent ved ale-
xandra instituttet. han kan vedstå den tekniske vurdering, han har udarbejdet til sagen.
han har i forbindelse med sine undersøgelser skilt parkeringsskiven park-n-go fs 18 helt ad.
i parkeringsskiven indgår en processor, der er integreret i en indstøbt chip. når chippen er
                                              - 58 -
indstøbt, er det sværere at identificere og udlæse processoren. han har forsøgt at udlæse
parkeringsskivens processor, men det er ikke lykkes. da man forsøgte at få chippen ud, blev
chippen beskadiget og kunne ikke udlæses. efter antallet af komponenter m.v., der går igen,
er det nærliggende at konkludere, at det er det samme kredsløb, der sidder i parkeringsski-
verne. han har identificeret typen af accelerometeret i parkeringsskiven. under accelerome-
teret er der en mikrocontroller, hvoraf man kan udlæse, hvordan accelerometeret fungerer.
han har redegjort nærmere herfor i delkonklusionen på side 8 i sin vurdering.
man skal som udgangspunkt operere med mindst dobbelthastighed af det, man vil aflæse.
parkeringsskiverne kan kun registrere de ændringer i signalet, som de når at udlæse. hvis
accelerometeret sender signalerne med for høj hastighed, vil parkeringsskiven ikke kunne
udlæse signalerne og vil således ikke registrere dem. det er det, der er baggrunden for den
hårde filtrering af accelerometerets data. accelerometeret sender med 400 hertz, men signa-
lerne udlæses kun med 63 hertz. der er ikke brug for, at parkeringsskiven udlæser mere end
ca. 30 hertz, da en bil, der vibrerer med 30 hertz, vibrerer voldsomt. han kender ikke algo-
ritmen i produktet. han har ikke kunnet konstatere, at parkeringsskiven starter, når motoren
går i gang, hvilket tyder på, at påvirkning i køreretningen er det væsentlige. dette kommer
til udtryk i hans konklusioner i vurderingen. parkeringsskiven foretager en eller anden form
for integration af de modtagne signaler.
man kan sagtens eksperimentere ved at undersøge parkeringsskivernes reaktion ved be-
stemte påvirkninger, som radoslav darula har gjort. de påvirkninger, som parkeringsski-
verne har været udsat for i darulas tests, svarer til, at tyngdekraften skifter 2 gange i sekun-
det. parkeringsskiverne kan ikke forholde sig til signaler på over 30 hertz, og de vil derfor
ikke kunne opfange så høje vibrationsfrekvenser. parkeringsskiverne vil formentlig opfange
usammenhængende fragmenter. darulas testresultater viser ikke et retvisende billede af,
hvordan parkeringsskiverne vil reagere, når de sidder i en bil.
en kredsløbsanalyse er et skridt på vejen i forhold til at finde ud af, hvordan parkeringsski-
verne virker. når han i delkonklusionen på side 8 i sin vurdering nævner studier af parke-
ringsskivens reaktion, skyldes det, at han har kørt rundt med parkeringsskiverne i sin egen
                                               - 59 -
bil. han prøvede for sjov at se, om parkeringsskiverne funktion afhang af, hvordan de vend-
te. han kunne ikke konstatere nogen forskel. dette er ikke indgået i hans vurdering. i relati-
on til neubauer-patentet tænker han, at ”i en ensartet retning” betyder almindelig kørsel,
men dette er ikke nærmere beskrevet i patentet.
vedrørende det accelerometer fra bosch, der er anvendt i ipu’s tests, han har ofte set den
slags disclaimers i elektroniske forbrugerprodukter. disclaimeren fra bosch må forstås så-
dan, at accelerometeret ikke skal anvendes i forbindelse med sikkerhedsmæssige foranstalt-
ninger som for eksempel udløsning af en airbag. der er ingen problemer med at anvende ac-
celerometeret, som ipu har gjort.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at softwaren i accelerometeret i den park-n-
go fs18, som han har undersøgt, består af en mikroprocessor. processoren styrer, hvordan
accelerometeret skal konfigureres inden for de muligheder, som accelerometeret giver. det er
også mikroprocessoren, der styrer, ved hvilken frekvens accelerometeret måler. mikropro-
cessoren henter data fra accelerometeret således, at der først aflæses/samples 8 gange i træk.
tidsafstanden mellem to sådanne aflæsninger er det antal millisekunder, som svarer til en
frekvens på 63 hertz. dette efterfølges af en mellemliggende periode på et sekund, hvor in-
genting sker. herefter hentes der på ny 8 sæt data lige efter hinanden med en frekvens på 63
hertz, som derefter efterfølges af en ny pause på et sekund. denne samplingfrekvens fortsæt-
ter, så længe p-skiven er i ”sove-mode”. grunden til, at man ikke har ønsket kontinuerlige
aflæsninger er, at man derved kan spare på batteriet i p-skiven. hvis accelerometeret regi-
strerer en acceleration i en af disse ”blokke” af 8 aflæsninger, giver accelerometeret sig til at
sample hele tiden. dette sker fortsat med en frekvens på 63 hertz. den kontinuerlige sam-
pling fortsætter, indtil accelerometeret registrerer, at accelerationen har ligget under en
grænse i et stykke tid, hvorefter accelerometeret igen går over i ”sove-mode”. det er korrekt,
som også påpeget af børge lindberg i dennes erklæring af 17. maj 2016, at han ikke i sine
rapporter har fremlagt data for observationerne vedrørende den kontinuerlige sampling i ac-
celerometrets aktive tilstand. da han udarbejdede rapporterne, lå fokus et andet sted.
                                               - 60 -
på basis af produktbladet samt de oplysninger, som han har kunnet udlede af acceleromete-
rets konfiguration, har han konstateret, at ”output data rate” for accelerometeret i p-skiven
har været sat til 800 hertz. accelerometeret har efter hans vurdering været sat til res = 1,
hvilket betyder, at accelerometeret har haft en båndbredde, der gik fra næsten 0 hertz og op
til 400 hertz, som er output data rate divideret med to. denne båndbredde var gældende
for accelerometeret både i sovende og aktiv tilstand. han har ikke på noget tidspunkt obser-
veret forhold, der kunne tyde på, at der i accelerometeret skete en konfigurationsændring.
da mikroprocessoren som nævnt kun henter data ved en frekvens på 63 hertz, dvs. 63 gange
i sekundet, er der en masse data fra accelerometeret, som ikke bliver hentet, og som man der-
for aldrig får at se. i overensstemmelse med ”nyquist-kriteriet” kan mikroprocessoren sågar
kun se halvdelen af de i alt 63 hertz. når radoslav darula under sine laboratorieforsøg star-
ter med at sample ved en frekvens på hele 260 hertz og opefter, befinder darula sig i et fre-
kvensområde, som mikroprocessoren ikke er i stand til at registrere. mikroprocessoren vil i
stedet registrere forvanskede data fra accelerometeret, som det reelt ikke er til at vide, hvor-
fra hidrører. dette problem, der kaldes ”aliasering”, gør darulas forsøg uegnede til formålet.
problemet kan ikke afhjælpes ved at indsætte et filter, der fjerner frekvenserne ned til det
frekvensniveau, som mikroprocessoren kan registrere. det digitale filter, der er indeholdt i
accelerometeret, er under alle omstændigheder uegnet, da det digitale filter sidder efter det
sted i kredsløbet, hvor værdierne fra accelerationsmåleren i de tre akser bliver digitaliserede,
hvorfor aliaseringen allerede vil være sket, når dataen kommer igennem det digitale filter.
det er korrekt, når børge lindberg i dennes erklæring af 17. maj 2016 anfører, at programko-
den ikke efterfølgende kan fjerne effekten af aliasering. børge lindberg korrigerer dog ikke
herved hans hovedbudskab.
flemming skou har forklaret blandt andet, at han er salgschef hos avant denmark, som sæl-
ger biludstyr. avant denmark forhandler i dag både parkit, som avant denmark har købt
hos norgo, og som kun sælges gennem avant denmark, og parkone, som avant denmark
har købt hos needit. det er tale om et lille marked, og alle leverandører på markedet kender
hinanden. han kan bekræfte, at peter vikkelsø skou på et møde i oktober 2014 med avant
denmark udtalte, at der i foråret 2015 ville komme en patentkrænkelsessag mod de sagsøgte,
                                                - 61 -
og at avant denmark derfor kunne forvente, at salget af parkit ville blive stoppet. da avant
denmark havde investeret en masse i denne p-skive, og da avant denmark havde mange p-
skiver på lager, tog avant denmark kontakt til jesper batting, som manede til besindighed
og forklarede, at der ikke var noget problem. efter denne episode har avant denmark dog
besluttet at nedbringe avant denmarks lagre af sagsøgtes p-skiver.
kaj olesen har i landsretten forklaret, at han er uddannet civilingeniør. han har gennem de
sidste 18 år arbejdet som patentagent og -rådgiver. han kan vedstå de erklæringer, han har
afgivet i sagen. han har forklaret nærmere om baggrunden for sine konklusioner og har her-
under bl.a. forklaret, at de omtvistede parkeringsskiver indeholder en accelerationsmåler og
en sensor. accelerationsmåleren foretager på baggrund af signaler fra sensoren en analyse af,
om bilen holder stille, eller om den er i kørsel.
neubauer-patentet bygger videre på en tidligere elektronisk parkeringsskive, der også ud fra
en vibrationssensor målte antallet af vibrationer og på den baggrund foretog en analyse af,
om bilen var i kørsel. med neubauer-patentet er det forsøgt at minimere mulighederne for
snyd ved at udvikle et system, der i højere grad sikrer, at bilen rent faktisk flytter sig. i neu-
bauer-patentet foretager accelerationsmåleren tre tests, før parkeringsskiven skifter fra kørsel
til parkering, idet parkeringsskiven først skifter, når accelerationen overstiger en minimums-
værdi, der fastlægges i en ensartet retning i et forud fastlagt tidsrum.
needit-patentet har også en multiaccelerationssensor, men teknologien er mere kompleks.
det særlige ved needit-patentet er, at der sker en filtrering af de digitale signaler fra accele-
rationssensoren, hvorefter signalerne opsummeres til en integreret værdi. parkeringsskiven
bestemmer derved i princippet en hastighed. når den integrerede værdi overstiger en fastsat
øvre tærskel, er bilen i kørsel, og parkeringsskiven går på real tid. hvis den integrerede vær-
di går under en nedre værdi, er bilen på vej til at standse, og parkeringsskiven vil da gå fra
real tid til at vise en parkeringstid. da needit-patentet blev stiftet, måtte man overbevise pa-
tentmyndighederne om, at ideen havde opfindelseshøjde. man var nødt til at begrænse pa-
tentets beskyttelsesområde ved at tage krav 5, der omhandlede filtreringen af signalet, med i
                                               - 62 -
krav 1. det er helt sædvanligt at kombinere opfindelser, og for en fagmand var det nærlig-
gende at kombinere siega-patentet med battista-patentet, som det er sket i needit-patentet.
de omtvistede parkeringsskiver adskiller sig fra neubauer-patentet derved, at accelerationen
måles på tre akser, hvorefter målingerne fra de tre akser behandles uafhængigt af hinanden.
hvis målingerne viser en acceleration, der ligger over niveauet for tomgangsacceleration, vil
parkeringsskiven gå fra parkering til kørsel. det er uden betydning, hvilken retning bilen kø-
rer i, herunder om der er en ensartet retning for accelerationen. måling af acceleration i en
ensartet retning er det eneste, der adskiller neubauer-patentet fra den teknik, der allerede
var kendt på tidspunktet for patentansøgningen. uden denne måling ville ideen bag neu-
bauer-patentet ikke have haft tilstrækkelig opfindelseshøjde.
de omtvistede parkeringsskiver har ligheder med de indledende og beskrivende dele i både
neubauer-patentet og needit-patentet, men disse ligheder findes også i tidligere patenter.
der er kun tale om en patentkrænkelse, hvis der er en lighed med samtlige patentkrav, her-
under de kendetegnende træk ved patentet. de omtvistede parkeringsskiver indeholder ikke
træk, der er kendetegnende for de omhandlede patenter. de tests, der efterfølgende blev fo-
retaget af aalborg universitet, bekræfter hans vurderinger, da rapporten underbygger, at
parkeringsskiven fungerer, som han har beskrevet.
hans vurderinger er udarbejdet på baggrund af dokumentet fremlagt som sagens bilag j.
han har ikke modtaget andre dokumenter, herunder har han ikke modtaget rutediagram-
mer, kildekode eller lignende. han har modtaget uddybende oplysninger pr. mail fra jesper
batting og leverandørerne i kina. jeppe kender han ikke.
han er ikke enig i konklusionerne i erklæringerne fra ipu, da samtlige træk i den indledende
del af neubauer-patentet ikke genfindes i de omtvistede parkeringsskiver. trækkene i den
kendetegnede del af neubauer-patentet genfindes heller ikke. endvidere er neubauer-
patentet uklart formuleret i beskrivelsen af bl.a. detektoren, herunder er det uklart, om der er
flere detektorer. ipu har ikke taget højde for denne usikkerhed i deres gengivelse af patent-
kravene eller i deres konklusioner. ipu’s erklæringer indeholder endvidere ingen forklaring
                                                 - 63 -
på, hvad ”i et vist tidsrum” nærmere betyder. i forhold til needit-patentet har ipu i de fore-
tagne tests bl.a. set bort fra, at et af de væsentlige træk ved patentet er, at der sker en filtre-
ring af signalerne fra accelerationssensoren. endvidere er der ikke en entydig sammenhæng
mellem bilens hastighed og skiftet mellem parkering og kørsel i de omtvistede parkerings-
skiver.
ipu’s undersøgelser er efter hans opfattelse ikke fyldestgørende. man kan ikke vide, hvad
der får parkeringsskiven til at skifte fra kørsel til parkering, hvis man ikke måler de signaler,
der behandles i parkeringsskiven. ipu’s udtalelse fra maj 2015 bærer præg af, at epdpp har
ønsket at få et hurtigt svar. de efterfølgende udtalelser fra ipu bygger på samme testforløb.
hvis man udsatte den tyske brugsmodel fra 1992 for ipu’s tests, ville man få resultater, der
ligner de resultater, der er opnået ved testningen af de omtvistede parkeringsskiver.
han kender kun til parkeringsskivernes algoritme fra sagens bilag j. han har fået oplyst, at
accelerometeret sender 55 gange i sekundet. han kan ikke udtale sig om de tests, der er fore-
taget af radoslav darula. han har forstået bilag j sådan, at der i de omtvistede parkerings-
skiver er fastsat et generelt niveau for tomgangsacceleration, og at parkeringsskiven først
skifter fra parkering til kørsel, når de målte accelerationer overstiger dette fastsatte niveau.
man kan godt i den forbindelse tale om, at der skal være en minimumsacceleration, før par-
keringsskiven reagerer. han er ikke enig i, at en acceleration er det samme som en rystelse.
rystelserne under en bilkørsel vil ligge over niveauet for tomgangsacceleration. det er mu-
ligt, at parkeringsskiven vil skifte fra parkering til kørsel, hvis der trædes på speederen,
mens bilen holder stille. han ved ikke, om parkeringsskiven vil skifte, hvis man hopper på
kofangeren eller skubber til bilen. det vil afhænge af, om den fastsatte værdi for tomgangs-
acceleration overskrides. i figur 2 i bilag j viser x-aksen tomgangsaccelerationen, mens kur-
ven viser et kørselsmønster for en bil i fart. det er rigtigt, at kurven viser bilens bevægelse
over en tidsperiode. det er afgørende, at accelerationssensoren måler hele tiden, men det er
ikke afgørende, om målingerne foretages over en bestemt tidsperiode. de omtvistede parke-
ringsskiver indeholder ingen indretning, der vurderer minimumsaccelerationen over et fast-
lagt tidsrum.
                                                - 64 -
de omtvistede parkeringsskiver indsamler målinger fra alle tre akser. sammenligningen af
signalerne foregår på den måde, at signalerne fra hver akse behandles for sig og måles op
mod det fælles fastsatte niveau for tomgangsacceleration. tomgangsaccelerationen går i alle
retninger, så det giver ingen mening af lægge målingerne fra de tre akser sammen. udtryk-
ket ”en ensartet retning” i neubauer-patentet er uklar, og det kan diskuteres, om det er en
ensartet retning, hvis en bil for eksempel drejer i en kurve. som han forstår udtrykket, bety-
der det lige ud. hvis en bil kører ud fra en parkeringsplads og speeder op, idet den drejer, vil
der efter hans opfattelse ikke være tale om kørsel i en ensartet retning.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at hans vurderinger hovedsageligt er baseret
på erklæringen udarbejdet af kentronic. erklæringen fra kentronic har krævet nogle tyde-
liggørelser og detaljeringer, som han har fået via jesper batting, og som også danner grund-
lag for hans vurderinger. radoslav darulas forsøg er også indgået i hans vurderinger. ind-
holdet af erklæringen fra kentronic bekræftes og demonstreres af de forsøg, som darula har
udført.
figur 2 i erklæringen fra kentronic viser et vibrationsmønster, hvor bilen holder i tomgang.
der er tale om et typisk vibrationssignal. vibrationer er også accelerationer, men vibrationer
er typisk cykliske bevægelser om en nul-akse. figuren viser ikke acceleration i en ensartet
retning. vibrationssignalet vises i figuren for én af de tre akser i accelerometeret, men man
kunne lave tilsvarende figurer for de to øvrige akser. da de øvrige akser peger i en anden
retning, ville akserne formentlig ikke udvise helt samme amplituder som den første akse,
men ville nok udvise samme frekvens.
figur 3 i erklæringen fra kentronic viser, dels hvordan tomgangsvibration vil se ud for hver
af de tre akser, dels hvordan vibrationssignalerne vil se ud, hvis bilen kører. han forstår fi-
guren således, at figuren viser den af de tre akser, der i det væsentlige peger fremad. de ac-
celerationssignaler, der afgives, når bilen starter med at køre fremad og dermed bevæger sig
i sig selv, vil således typisk indebære de største amplituder, som vist i figuren. accelerations-
signalerne vil dog under alle omstændigheder blive blandet sammen med de sideværts acce-
lerationer, som bilens chassis oplever, når bilen f.eks. svinger, samt de vibrationer i op- og
                                                 - 65 -
nedafgående retning, som opleves, når der f.eks. er buler i vejen. man kunne lave tilsvarende
figurer for de to øvrige akser, som dog ville udvise lidt anderledes amplituder, da de øvrige
akser peger i anden retning og derved påvirkes lidt anderledes af accelerationer og vibratio-
ner.
de sagsøgtes p-skiver fungerer på den måde, at de tre akser behandles hver for sig, og hvis
det registreres, at vibrationsniveauet (maks-amplituden i positiv eller negativ retning) i bare
én af de tre akser går ud over den grænseværdi, der er defineret for tomgang, skifter p-
skiverne. han kender ikke det konkrete tomgangsniveau. han har fået forklaret, at grænse-
værdien for tomgang skal overskrides et antal gange, før der sker omskiftning. der sker altså
ikke omskiftning allerede ved den første overskridelse. han ved ikke, hvor man gange græn-
seværdien skal overskrides, før der sker omskiftning. han forestiller sig, at systemet inde-
holder en ”tæller”, der tæller op, hvor mange gange der sker en overskridelse af grænsevær-
dien, for til sidst at slå om, når et vist antal overskridelser er registreret. han ved ikke, om
tælleren på et tidspunkt nulstilles. for omskiftning kræves ikke nødvendigvis, at bilen fysisk
bevæger sig, så længe vibrationsniveauet går ud over grænseværdien for tomgang et vist an-
tal gange. de sagsøgtes p-skiver er altså ikke kendetegnet ved, at omskiftningen sker på ba-
sis af en minimumsacceleration i en ensartet retning og i en forud fastlagt tid, og at accelera-
tionen ligger over grænseværdien i hele det forud fastlagte tidsrum, som ellers er det kende-
tegnende ved neubauer-patentet.
radoslav darula har i landsretten forklaret, at han er forsker på aalborg universitet med
speciale i vibration. han kan vedstå de rapporter, han har udarbejdet til sagen. han har for-
klaret nærmere om den anvendte metode, de gennemførte tests og baggrunden for konklusi-
onerne i rapporten og har herunder forklaret bl.a., at han blev kontaktet af jesper batting.
hans opdrag var at undersøge, hvordan parkeringsskiverne reagerede på vibrationer med
henblik på at dokumentere, hvordan parkeringsskiverne virkede. de foretog forskellige tests
som led i deres undersøgelse. cykeltesten var hans ide.
han tog udgangspunkt i de tilgængelige accelerometerspecifikationer. den typiske bånd-
vidde er i specifikationerne angivet til at være 1,59 khz ved res = 0. en bil under kørsel på-
                                                 - 66 -
virkes af vibrationer både fra motoren, vejen og andre ting. for at simulere en bils vibratio-
ner har han i sine tests udsat parkeringsskiverne for en højere vibrationsfrekvens. parke-
ringsskiverne kan godt måle frekvenser op til 1200 hertz. han kender ikke parkeringsskiver-
nes præcise output-frekvens, men han kan ud fra accelerometerspecifikationerne og oplys-
ninger fra patentgruppen udlede, at outputfrekvensen må være ca. 55 hertz. han er bekendt
med de problemer, der kan være forbundet med at læse en vibrationsfrekvens på 1200 hertz
med 55 hertz. på de højere frekvenser kunne han imidlertid fortsat måle udslag på parke-
ringsskiverne, hvilket ses af figur c.3 i rapporten fra oktober 2015, appendix c, side a-10.
han udførte også tests med en lavere frekvens end 30 hertz, og parkeringsskiverne skiftede
ikke herved fra kørsel til parkering. han ved ikke, om parkeringsskiverne er indstillet med
res = 0 eller res = 1. han havde ikke set testresultaterne fra ipu eller andre testresultater
forud for sin undersøgelse. han fik parkeringsskiverne fra parkone og jacob jensen udleve-
ret til brug for undersøgelsen. han vidste ikke, hvilke parkeringsskiver der var de sagsøgtes.
under cykeltesten kørte han formentlig 20 km/t. de vendte nogle af parkeringsskiverne om
for at være sikre på, at de ikke vibrerede i sig selv under turen. cykeltesten var alene tænkt
som en demonstration, og de målte derfor ikke vibrationsniveauet under turen.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at han under udførelsen af test nr. 2 i sin rap-
port fra oktober 2015 målte vibrationerne på en bilrude med et 1-akset accelerometer. han
målte i denne forbindelse et tomgangsvibrationsniveau på ca. 0,02 g. han mener dog ikke, at
dette er udtryk for et almindeligt tomgangsvibrationsniveau, idet accelerometeret var place-
ret meget tæt på kanten af ruden, hvor amplituderne typisk er lidt lavere. dette har han dog
ikke specifikt undersøgt.
test nr. 7 i rapporten fra oktober 2015 er hans hovedtest. under denne test udsatte han de
fem p-skiver fra de sagsøgte samt parkone og jacob jensen-skiven for fem forskellige vibra-
tionsniveauer. han holdt øje med, hvornår hver p-skive omskiftede til kørselstilstand. resul-
tatet af denne test ses i rapportens tabel 7.2. alle p-skiverne omskiftede på et tidspunkt, med
undtagelse af jacob jensen-skiven, der aldrig skiftede om. de øvrige p-skiver omskiftede ved
0,50 g, på nær fs08, som skiftede allerede ved 0,25 g, og fs12, som først skiftede ved 0,75 g.
                                                - 67 -
det er dog ikke muligt at vide, hvornår omskiftningerne i p-skiverne præcist er sket, da der
kan være indtrådt forsinkelse mellem tidspunktet for vibrationerne og tidspunktet for om-
skiftning. generelt set reagerede parkone og alle de sagsøgtes p-skiver nogenlunde ens, men
parkone var lidt længere om at registrere skift i vibrationerne. p-skiverne blev under denne
test kun udsat for vibrationer i op- og nedadgående retning ved hjælp af en ”shaker”, og han
anvendte derfor også under udførelsen af denne test et accelerometer med kun én akse. det
ville ikke have gjort en forskel, hvis han i stedet havde brugt et accelerometer med tre akser,
da de to øvrige akser ville have peget i anden retning end op og ned og ville i givet fald blot
have registreret vibrationer tæt på nul.
han har under sine forsøg betragtet p-skiverne som ”sorte bokse”, hvilket vil sige, at han ik-
ke har haft adgang til indholdet af p-skiverne, og at han derfor ikke har kendt til de nærmere
indstillinger af p-skiverne. han ved derfor ikke, om p-skivernes accelerometer var indstillet
til res = 1 eller res = 0. indstillingen har haft betydning for, hvor høj en frekvens accelero-
meteret har kunnet måle.
der opstår et aliaseringsproblem, når der samples med en lavere frekvens end den aktuelle
frekvens. som en teoretisk løsning på dette problem har han foreslået, at man i p-skiven
kunne indsætte et ”lavpas-filter”, som filtrerede de høje frekvenser fra, inden man samplede.
han kender ikke til det konkrete indhold af de sagsøgtes p-skiver og kan derfor ikke udtale
sig om, hvorvidt p-skiverne faktisk indeholder et sådan filter.
børge lindberg har i landsretten forklaret, at han er lektor med speciale i digitale signalbe-
handlinger og institutleder på institut for elektroniske systemer ved aalborg universitet.
han kan vedstå den vurdering, han har udarbejdet i sagen. det er fornuftigt at teste parke-
ringsskiverne i realistiske omgivelser, som ipu har gjort. i erklæringen fra maj 2015 er det
imidlertid ikke tilstrækkeligt dokumenteret, hvordan prøverne er udført, hvilket svækker va-
liditeten af de fremlagte testdata.
han har foretaget sin vurdering på baggrund af erklæringen fra ipu. han undrede sig over
testresultaterne og fik på forespørgsel oplyst, at alle parkeringsskiverne har samme funktio-
                                                 - 68 -
nalitet. han har ikke modtaget oplysninger om teknologien i parkeringsskiverne. det er for-
venteligt, at parkeringsskiverne reagerer ens, da de har samme teknologi og udsættes for
samme testforløb. der er grund til at undre sig over de konstaterede variationer, da der kan
være mange årsager til disse variationer. det er en mulighed, at parkeringsskiverne ikke er
monteret ens, eller at de er aflæst forskelligt. det er også en mulighed, at de oplysninger, han
fået af de kærende om parkeringsskivernes funktionalitet, ikke er korrekte. den sikreste må-
de at teste parkeringsskiverne på ville være at have en beskrivelse af teknologien, softwaren
og algoritmen. softwarekoden skal man have af producenten. koden kan være skjult enten
bevidst eller som følge af, at teknikken er sådan. man kan ikke bare skille parkeringsskiven
ad og på den måde se, hvordan den virker. det kan ikke på baggrund af ipu’s tests udeluk-
kes, at parkeringsskivernes opførsel skyldtes andre faktorer end acceleration. han har ikke
set dokumentation for, at patenterne er krænket.
vidnet har supplerende forklaret blandt andet, at de udvidede erklæringer fra ipu indehol-
der yderligere beskrivelse af, hvordan ipu har gennemført de 14 tests. det er dog fortsat ikke
muligt at eftergøre ipu’s tests. det er således ikke muligt at udlede, hvordan de forskellige
p-skiver nærmere var monteret under testene, andet end at det i ipu’s erklæringer er oplyst,
at ipu monterede to henholdsvis tre p-skiver samtidig i køretøjet. det er heller ikke muligt at
reproducere kørslen under testene. han medgiver, at det heller ikke er muligt at reproducere
radoslav darulas cykeltest.
han mener desuden, at det er problematisk, at ipu ikke har ladet parkone indgå i testene,
ligesom f.eks. radoslav darula lod parkone indgå i sine forsøg. han antager, at parkone in-
deholder teknologien fra et af de patenter, som sagsøger påstår, er krænket, så det havde væ-
ret nemt at inkludere parkone i ipu’s tests for derved at kunne sammenligne resultaterne fra
denne p-skive med de sagsøgtes p-skiver.
tilbage står blot et postulat fra sagsøger om, at patenterne er krænket, når henses til de gra-
fer, der er udarbejdet på baggrund af de 14 tests. kurveforløbene i graferne er dog i relation
til mange af de 14 tests forskellige for de undersøgte p-skiver, hvilket må undre, når de sag-
                                               - 69 -
søgtes p-skiver efter det oplyste skulle være ens. ipu’s konklusioner på baggrund af graferne
er selektive og efterlader et svagt indtryk.
jesper nielsen har ikke i sine rapporter fremlagt data for sine observationer vedrørende den
kontinuerlige sampling i accelerometrets aktive tilstand. han er dog enig i, at det af jesper
nielsen beskrevne skift fra sovende tilstand til aktiv tilstand, herunder skiftet i antallet af af-
læsninger/samplinger under de to tilstande, er den naturlige måde, hvorpå en p-skive funge-
rer.
claus elmeros har forklaret blandt andet, at han er civilingeniør og europæisk patentagent.
han har arbejdet med patenter i 26 år. han kan vedstå den erklæring, som han har udarbej-
det i sagen.
fordelen ved et 3-akset accelerometer, sammenlignet med et 1-akset accelerometer, er, at ri-
sikoen for fejlmålinger mindskes ved måling af vibrationer, der foregår i alle akser og der-
med i alle retninger. anvendelse af et 3-akset accelerometer i erklæringen udarbejdet af
kentronic taler for, at man har ønsket at lade p-skiverne omskifte ved måling af vibrationer.
radoslav darulas forsøgsresultater i tabel 7.2 i dennes rapport fra oktober 2015 bekræfter til-
svarende, at p-skiverne omskifter til kørselsmode ved hjælp af vibrationer.
ud fra flow-diagrammet i erklæringen fra kentronic må man forstå, at de sagsøgtes p-skiver
sammenligner ”engine-idling” i en bestemt tidsperiode. ifølge diagrammet holdes de målte
amplituder endvidere op imod en minimumsgrænseværdi i form af en database. han mener
ikke, at diagrammet viser, at der derudover måles på hver af de tre akser, som acceleromete-
ret anvender, og at der dermed skulle måles i en ensartet retning. figur 2 i erklæringen fra
kentronic illustrerer en acceleration i form af en amplitude, der bevæger sig op og ned. der
er tale om et ”samplet” signal af de målte accelerationer fra hver af de tre akser, som accele-
rometeret anvender. han fortolker erklæringen fra kentronic således, at der ved udtrykket
”sampling” menes, at signalerne fra de tre akser lægges sammen, således at man får ét sam-
let signal. det samlede signal er udtryk for, at der sker en acceleration, men man vil efter
samplingen ikke kunne se, i hvilken retning accelerationen foregår. figur 2 bekræfter såle-
                                                        - 70 -
des, at p-skiverne ikke måler en acceleration i en ensartet retning. figur 3 i erklæringen fra
kentronic illustrerer også et samplet signal, som er summen af de tre accelerationsretninger,
og denne figur er derfor heller ikke entydigt udtryk for, at p-skiverne måler en acceleration i
en ensartet retning. den accelerationskurve, som figur 3 viser, kunne dog godt være udtryk
for det naturlige forløb af en kørsel i kørselsretningen. hvis den viste kurve i figuren skulle
være udtryk for accelerationer og decelerationer i sideværts retning, ville kurven reelt vise
skarpe sving. hvis decelerationerne i kurven var udtryk for vertikal retning, ville man som
chauffør formentlig føle sig vægtløs ved sådanne decelerationer.
parternes synspunkter
epdpp aps har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af
13. september 2016, hvoraf fremgår blandt andet:
      ”…
      3. anbringender
      3.1 formaliteten
      3.1.1 de sagsøgtes afvisningspåstand
      de sagsøgte har gjort gældende, at sagsøger som følge af sin opbygning og struktur ikke har
      retsevne. dette bestrides af sagsøger. de sagsøgte har bevisbyrden for, at det ikke er tilfældet.
      principalt gøres det gældende, at sø- og handelsretten ikke kan træffe afgørelse om dette for-
      hold, da dette endeligt er behandlet af vestre landsret i sin kendelse af 12. maj 2016, hvor ve-
      stre landsret fandt, at selskabet havde søgsmålskompetence. denne afgørelse har retskraft
      overfor sø- og handelsrettens behandling af sagen.
      sagsøgte fremsatte i sagerne påstand om sagens afvisning under bevissikringssagen i dennes
      kærereplik af 4. november 2015. sagsøgte begrundede denne påstand med, at epdpp alene var
      stiftet med henblik på at skærme de reelle patentindehavere for eventuelle erstatningskrav eller
      krav om betaling af sagsomkostninger.
      landsretten fastslog følgende:
              ”efter oplysningerne om epdpp er der ikke grundlag for at fastslå, at selskabet er stiftet med det
              formål at omgå retsplejelovens regler om sagsomkostninger. landsretten finder herefter ikke
              grundlag for at afvise sagen. det, der i øvrigt er anført af de kærende, kan heller ikke føre til, at sa-
              gen afvises”
                                                   - 71 -
det gøres af sagsøger gældende, at denne afgørelse har retskraft i relation til sø- og handelsret-
tens afgørelse i forbudssagen. dette følger af u.2013.571h modsætningsvis … i den sag havde
en fogedret truffet afgørelse i en arrestsag, hvor fogedretten fandt, at kravet var forældet. under
en senere retssag om kravets eksistens lagde byretten og senere landsretten, fogedrettens afgø-
relse til grund. højesteret ophævede afgørelserne med følgende begrundelse:
        ”det særlige spørgsmål om retskraft af afgørelser truffet på et fogedretligt område må i mangel af
        nærmere regulering som i f.eks. retsplejelovens § 600 om umiddelbare fogedforretninger afgøres
        område for område.
        arrest er et foreløbigt retsmiddel, der – når arrest foretages – skal følges op af en retssag for at få
        endeligt fastslået, om vedkommende har den påståede ret, og om arresten er lovligt gjort, jf. rets-
        plejelovens §§ 634-636. under en sådan sag om kravets eksistens og arrestens lovlighed har en af-
        gørelse om, at arrest skal foretages, ikke retskraft. der skal ske en selvstændig prøvelse af, om kra-
        vet eksisterer. dette gælder, selv om landsretten eller højesteret under kære vedrørende arrestan-
        modningen har taget stilling til kravets eksistens.”
i nærværende sag er der tale om, at sø- og handelsretten skal træffe afgørelse i en sag om et fo-
reløbigt retsmiddel – på samme måde, som vestre landsret gjorde. der er således tale om
”samme område”, hvorfor landsrettens kendelse har retskraft i forhold til sø- og handelsret-
tens behandling af sagen.
der henvises tillige til u.2012.3280v. denne sag vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt påstande
skulle udskilles til særskilt behandling. byretten havde fundet, at flere påstande i en sag skulle
udskilles til særskilt behandling. denne kendelse var kæret til landsretten. hovedspørgsmålet i
sagen for byretten var, hvorvidt en udlejer havde været berettiget til at opsige en lejeaftale med
en lejer om leje af en ejendom.
fogedretten i aalborg havde forinden taget stilling til, hvorvidt der kunne ske udsættelse af le-
jer af lejemålet. fogedretten tog udlejers begæring om udsættelse af lejer til følge og lagde bl.a.
til grund, at udlejer lovligt havde opsagt lejer. lejer kærede denne kendelse til landsretten.
i mellemtiden anlagde lejeren sagen mod udlejer ved byretten i aalborg, hvorunder udlejer
nedlagde påstand om, at sagen skulle afvises.
landsretten stadfæstede fogedrettens kendelse om udsættelse af udlejer.
landsretten ændrede herefter byrettens afgørelse og anførte følgende i sin begrundelse herfor:
        ”vestre landsret tiltrådte i sin kendelse af 25. april 2012 af de grunde, som fogedretten har an-
        ført, at betingelserne for at opsige lejeaftalen med jørn hansen er opfyldt jf. erhvervslejelovens §
        61, stk.2, nr. 2 jf. § 64, stk. 1, og aabo sørensen invest a/s ikke er forpligtet over for jh equip-
        ment aps, der alene afleder sin eventuelle ret over for det udlejede fra fremlejegiveren jørn han-
        sen.
        landsretten lægger til grund, at spørgsmålet om lovligheden af aabo sørensen invest a/s’ opsi-
        gelse af lejemålet er udtømmende prøvet i to instanser af fogedretten og landsretten
        jørn hansen har ikke i processkrifterne for byretten i denne sag heller ikke i processkrift 3 af 7. maj
        2012, fremsat anbringender til støtte for påstanden om opsigelsens ugyldighed, som ikke blev gjort
        gældende for fogedret og landsret i fogedsagen om udsættelse.
                                                  - 72 -
        herefter kan spørgsmålet om opsigelsens gyldighed ikke på ny gøres til genstand for prøvelse.
        landsretten ændrer derfor den påkærede beslutning, således at tvisten om, hvorvidt aabo søren-
        sen invest a/s’ opsigelse af 31. januar 2011 er gyldig, ikke udskilles til særskilt behandling.”
det bemærkes i den forbindelse, at vestre landsret er appelret til sø- og handelsretten i relati-
on til spørgsmålet om nedlæggelse af forbud.
subsidiært gøres det gældende, at sagsøger er et i alle henseender sædvanligt selskab, som gan-
ske vist er stiftet med henblik på at koordinere og foretage håndhævelse af de af kapitalejerne
indehavede patentrettigheder.
sagsøger har dokumenteret dette ved fremlæggelse af de med kapitalejerne indgåede patentli-
censaftaler i sagens bilag 19 … og 47 …, som vil blive yderligere belyst under vidneforklaring i
retten.
sagsøger ønsker ikke at fremlægge licensaftalerne i deres helhed, da disse indeholder væsentli-
ge og for dette spørgsmål irrelevante erhvervshemmeligheder, som vil kunne udnyttes af de
sagsøgte på en utilsigtet og utilbørlig måde.
nærværende sag er ikke sammenlignelig med situationen i ufr.2000.1575h, som de sagsøgte
har gjort gældende.
for det første var der i den pågældende sag tale om en forening uden ansvar og egenkapital,
som udelukkende var oprettet med det formål at føre retssager og undgå et eventuelt krav om
sagsomkostninger.
for det andet, så havde foreningen i øvrigt ikke nogen reel indtjening.
for det tredje, så har sagsøger en reel indtjening modsat den omtalte forening i den nævnte hø-
jesteretssag. dette indgik som en klar præmis i sø- og handelsrettens afgørelse, som højesteret
også stadsfæstede.
for det fjerde, og i og med at sagsøger administrerer licenserne til patenterne, og at sagsøger
har en reel indtjening, er det også helt naturligt, at eventuelle retssager ligger hos sagsøger og
ikke hos ejerne bag sagsøger (needit aps og bent neubauer holding a/s).
for det femte, så bemærkedes det, at de offentliggjorte oplysninger om størrelsen af sagsøgers
ansvarlige kapital intet siger om sagsøgers reelle kapitalforhold. det kan oplyses, hvilket også
vil komme frem under vidneafhøringen, at sagsøger har en kreditfacilitet, som bliver ydet af
selskaberne bag sagsøger.
endvidere gøres det gældende, at de af sagsøger anlagte sager foreløbigt er bevissikrings- og
forbudssager modsat situationen i u2000.1575h. hvis landsretten er i tvivl om sagsøgers beta-
lingsevne, kan der tages hensyn til dette ved fastlæggelse af en sikkerhedsstillelse.
                                                  - 73 -
3.2 realiteten
3.2.1 processuelle forhold vedrørende bevisbyrden etc.
3.2.1.1 epdpp skal alene sandsynliggøre krænkelsen
det gøres gældende, at sagsøger i medfør af retsplejelovens § 413 alene skal ”sandsynliggøre”,
at de sagsøgte krænker sagsøgers patentrettigheder.
det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 413 (lff1988-1989.1.12, punkt 31 om bevis-
kravet), at:
        ”retsplejerådet finder ikke, at man bør opstille et krav om, at rekvirenten allerede under forbuds-
        sagen fuldt ud skal kunne godtgøre sin ret som betingelse for nedlæggelse af forbud. et sådan krav
        ville berøve forbuddet dets effektivitet som retsmiddel mod en truende retskrænkelse, og i øvrigt
        ville det i mange sager medføre en bevisførelse, der ligger uden for fogedrettens nuværende ram-
        mer.”
at der alene skal ske en sandsynliggørelse og ikke en godtgørelse er en afgørende sondring,
som de sagsøgte synes at overse, idet de sagsøgte i højere grad lægger op til, at der skal ske en
reel dokumentation af sagsøgers rettigheder, hvilket ikke er tilfældet i forhold til de krav, der
stilles, for at retten kan tillade nedlæggelsen af et forbud i henhold til retsplejelovens § 413.
endvidere fremgår det af litteraturen, at retten ved sin bevisafgørelse kan indrømme rekviren-
ten en vis bevislettelse, således at kravene til at bevis for retsfaktum foreligger, gøres lavere end
det beviskrav, der ville være stillet i en civil retssag om samme spørgsmål, jf. clement salung
pedersen mfl., judicielle forbud/påbud og immaterialretsproces, 1. udgave, 2015, side 163.
det gøres gældende, at en vis bevislettelse i nærværende er særligt relevant, idet de sagsøgte
ikke, trods gentagne opfordringer hertil, har fremlagt direkte bevis for funktionsmåden af de
omtvistede parkeringsskiver, for eksempel i form af rutediagrammer, udskrift af kildekode eller
oversigt over algoritmer, men alene har fremlagt indirekte bevis af virkemåden, i form af selv-
stændigt indhentede testrapporter, hvilket må komme de sagsøgte til skade ved bedømmelsen
af det bevismateriale, sagsøger har fremlagt.
dette fandt vestre landsret i kendelsen af 12. maj 2016 skulle komme de sagsøgte til skade, jf.
dommen side 25 …, der anfører:
        ”det må efter sagens oplysninger endvidere lægges til grund, at de kærende har rådighed over do-
        kumentation for parkeringsskivernes faktiske tekniske funktionsmåde, men har valgt ikke at frem-
        lægge en sådan dokumentation.”
særligt relevant i forhold til indrømmelsen af en vis bevislettelse er også, at de sagsøgtes parke-
ringsskiver har været ”låst”, hvorfor det ikke har været praktisk muligt for sagsøger at under-
søge bl.a. kildekoder.
at der skal ske en vis bevislettelse i forbudssager og også bekræftet i quetiapin ii dommen
(sh2016.a-38-15s) …, hvor sø- og handelsretten under sin begrundelse anførte:
        ”astrazenecas patent på et lægemiddel med langvarig frigivelse af aktivstoffet quetiapin er ud-
        stedt efter prøvelse af den europæiske patentmyndighed, og det har formodningen for sig, at det
                                                    - 74 -
       er gyldigt. hexal, som har anfægtet denne formodning, er ikke omfattet af den regel om bevislettel-
       se, som gælder for astrazeneca under forbudssagen, jf. retsplejelovens § 413, nr. 1.”
det gøres endvidere gældende, at bevisbyrden flyttes til modparten (de sagsøgte) i forbudssa-
ger, hvor man har forsøgt at dokumentere krænkelsen via forsøg, som i nærværende sag (ipu-
erklæringerne). dette fremgår af ”quetiapin i dommen” (sh2015.a-34-15s), hvor sø- og han-
delsretten under sin begrundelse anførte:
       ”retten finder herefter, at det inden for de rammer for bevisførelsen, som findes i en forbudssag, i
       tilstrækkeliggrad er sandsynliggjort, at der ved anvendelsen af eudragit l 100-55 i ketipinor med
       deraf følgende mulig gelering i en vis del af systemet efter mavesækken sker en krænkelse af strids-
       patentets krav 1. orion har på deres side imødegået astrazenecas bevisførelse, herunder forsøg og
       forklaringer fra professorerne seppälä og rades. dette har på den ene side medført, at retten ikke
       kan anse det for godtgjort, at der rent faktisk dannes en gel med betydning for den langvarige fri-
       givelse af quetiapin ved oral indtagelse af ketipinor. på den anden side har bevisførelsen ikke tilba-
       gevist de af astrazeneca førte beviser på en sådan måde, at astrazeneca ikke længere kan siges at
       have sandsynliggjort en krænkelse som anført ovenfor.”
3.2.1.2. kravet om sandsynliggørelse af krænkelse i relation til forbud jf. retsplejelovens § 413 svarer til
sandsynliggørelse af krænkelse i relation til bevissikring jf. retsplejelovens § 653
det følger af forarbejderne til retsplejelovens § 653, retspraksis samt den juridiske litteratur at
kravet om sandsynliggørelse af en krænkelse jf. retsplejelovens § 653 svarer til kravet om sand-
synliggørelse af en krænkelse jf. retsplejelovens § 413.
af forarbejderne til retsplejelovens § 653, betænkning 1385 (bevissikring ved krænkelse af im-
materialrettigheder mv.) følger under bemærkningerne til lovudkastets § 1 …:
       ”kravet om sandsynliggørelse svarer til beviskravet ved fogedforbud jf. retsplejelovens § 642. der
       stilles ikke krav om sandsynliggørelse af, at krænkelsen eller overtrædelsen er af en sådan karakter,
       at der er grundlag for at pålægge strafansvar eller erstatningsansvar. udtrykket ”har krænket en
       immaterialret eller begået en overtrædelse”, omfatter således enhver krænkelse eller overtrædelse i
       objektiv forstand”
endvidere fremgår synspunktet tillige af ”fogedsager” af michael kistrup mfl., 5. udgave, 2015,
side 862 i kommentaren til retsplejelovens § 653 (m. s. 310), at:
       ”kravet om sandsynliggørelse svarer til beviskravet ved midlertidig afgørelse om forbud eller på-
       bud, jf. § 413, der har afløst tidligere § 642 om fogedforbud”
yderligere fremgår følgende af clement salung petersens artikel (fm 1-2006-453526) under
punkt 3.3:
       ”der er gode grunde til at fremhæve, at bevissikringsinstituttet tager sigte på relativt klare kræn-
       kelser og overtrædelser. rekvirenten skal således også fremover sandsynliggøre, at rekvisitus har
       begået eller vil begå en krænkelse eller overtrædelse, hvilket svarer til beviskravet til retsplejelovens
       § 642 om fogedforbud. finder fogedretten dette krav opfyldet, er bevissikringen ikke (generelt) ude-
       lukket i patentsager, selvom sagen rejser ”tvivlsomme spørgsmål om patentkrænkelse”
                                                  - 75 -
endvidere fremhæves også kommentarerne til retsplejelovens § 653 i karnov …:
       ”kravet om sandsynliggørelse svarer til beviskravet ved fogedforbud jf. § 642. der skal derfor være
       en konkret mistanke om igangværende eller afsluttede krænkelseshandlinger”
der henvises også til ”judicielle forbud/påbud og immaterialretsproces” af clement salung pe-
tersen, peter møgelvang-hansen og thomas riis, 1. udgave, karnov group, 2015, s. 291:
       ”kravet om sandsynliggørelse skal forstås som et krav om, at der må foreligge >en væsentligt un-
       derbygget formodning< for de nævnte forhold. det fremgår af forarbejderne, at man ønskede at >at
       anvende samme beviskrav som ved fogedforbud, dvs. et krav om sandsynliggørelse<, og at kravet
       om sandsynliggørelse sigter både til faktiske og retlige forhold, men et krav der også mere generelt
       kan påvirke rettens prøvelse af, om de pågældende krænkelser foreligger. kravet om sandsynliggø-
       relse er analyseret nærmere i kapitel 4, afsnit 4.3.”
endvidere henvises også til ”bevissikringsinstituttet i praksis” af advokat louise jessen høyer
og advokat jakob plesner mathiasen …:
       ”efter retsplejelovens § 653, stk. 1, nr. 1, kræves det, at rekvirenten kan sandsynliggøre, at rekvi-
       situs som led i erhvervsvirksomhed eller i et ikke ubetydeligt omfang har foretaget en krænkelse af
       de nævnte rettigheder.
       kravet om sandsynliggørelse genfindes i retsplejelovens § 642 om fogedforbud, idet det også her
       kræves, at der er sket en sandsynliggørelse af en krænkelse. i forbindelse med vedtagelsen af rets-
       plejelovens § 653, stk. 1, nr. 1, blev det forudsat, at sandsynlighedskravet skulle være det samme
       som ved nedlæggelse af fogedforbud.
       dette er også slået igennem i praksis, idet en bevissikringsforretning typisk kombineres med en fo-
       gedforbudsforretning, idet rettighedshaverne herefter kan få nedlagt fogedforbud mod en krænkelse
       samtidig med, at der optages bevis for krænkelsens omfang. det ville ikke være formålstjenligt, så-
       fremt der gjaldt to forskellige beviskrav, og praksis viser, at fogedretterne anvender samme sand-
       synlighedskrav, når retten skal tage stilling til, om der skal foretages en bevissikringsforretning og
       en fogedforbudsforretning”
3.2.1.3 bevisbedømmelsen er fri og reglerne om processuel skadevirkning kan finde anvendelse
udgangspunktet er, at parterne i forbudssager har adgang til samme bevisførelse som i doms-
sager. bevisbedømmelsen fra rettens side er derfor også fri, og der er ikke nogen bevisførelse
der efter sin art er udelukket i en sag om midlertidigt forbud, jf. clement salung petersen mfl.,
1. udgave, 2015, side 156 ff.
at bevisbedømmelsen er fri betyder, at retten kan og må tage samtlige af sagens omstændighe-
der i betragtning ved afgørelsen af, om der skal nedlægges et forbud.
retten kan altså (udover sagens skriftlige beviser) også lægge vægt på sagens omstændigheder
generelt. dette er centralt ift. sagsøgers mulighed for at sandsynliggøre de sagsøgtes krænkelse
i nærværende sag, hvor de sagsøgtes parkeringsskiver er ”låst”.
det bemærkes endvidere, at det forhold, at bevislempelsesreglen i retsplejelovens § 413 finder
anvendelse (sagsøger skal alene sandsynliggøre en krænkelse), ikke indebærer, at det ikke fort-
                                                 - 76 -
sat er muligt, at tillægge de sagsøgtes manglende oplysning af sagen processuel skadevirkning,
hvilket vestre landsret gjorde i deres kendelse.
3.2.1.4. forpligtelsen til at lægge landsrettens vurdering af beviserne uprøvet til grund
da kravet til bevis i relation til behandling af bevissikringsforretninger er det samme som kra-
vet til bevis i forbudssager, gøres det gældende, at sø- og handelsretten skal lægge vestre
landsrets afgørelse om bevisspørgsmålet uprøvet til grund, hvorved sø- og handelsretten er
forpligtet til at konstatere, at sagsøger har sandsynliggjort den skete krænkelse.
landsretten fastslog følgende i sin kendelse af 12. maj 2016:
       ”der er ved ipus udtalelser tilvejebragt en overvejende sandsynlighed for, at alle de omtvistede
       parkeringsskiver krænker neubauer-patentet, idet omskiftningen mellem parkering og kørsel sker
       på bases af en detektors detektering af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet ret-
       ning i en forud fastlagt tid. det bemærkes i den forbindelse, at der ikke er grundlag for at antage,
       at patentet indebærer et krav om mere end en detektor. der er endvidere ikke grundlag for at anse
       kravet om ensartet retning som et krav om bevægelse i en ret linje eller om forlæns kørsel. ipus
       konklusioner støttes af den vurdering, der er foretaget af jesper nielsen fra alexandra instituttet”.
sagsøgers beviser for at der er sandsynliggjort en krænkelse har nu været vurderet af to instan-
ser - kolding fogedret og vestre landsret, og tilmed i form af en tre-dages domsforhandling i
landsretten med fuld bevis- og vidneførelse. det gøres således gældende, at sø- og handelsret-
ten er bundet af vestre landsrets vurdering af beviserne, og tillige også af vestre landsrets for-
ståelse af de omtvistede patenter, således som dette er kommet til udtryk i landsrettens kendel-
se.
dette følger tillige også af det grundlæggende civilretlige 2-instansprincip, at spørgsmålet om
hvorvidt, der kan anses for at være sandsynliggjort en krænkelse, må anses for at være udtøm-
mende bedømt.
der henvises i den forbindelse til det ovenfor skrevne om, at kravet om sandsynliggørelsen af
en krænkelse i forbindelse med bevissikring jf. retsplejelovens § 653 svarer til kravet om sand-
synliggørelsen af en krænkelse jf. retsplejelovens § 413. det er både fastlagt i forarbejderne til
retsplejelovens § 653 samt generelt i den juridiske litteratur og praksis.
henset til det forhold at modparten ikke har fremlagt nye beviser, som underbygger sagsøgtes
påstand om, at sagsøger ikke har sandsynliggjort en krænkelse, vil sø- og handelsrettens, så-
fremt sø- og handelsretten selvstændigt vurderede og mod forventning nåede frem til, at sag-
søger ikke havde sandsynliggjort en krænkelse, herved fastslå, at vurderingen af hvorvidt, der
er sandsynliggjort en krænkelse i henhold til retsplejelovens § 653, er forskellig fra retsplejelo-
vens § 413. dette vil være direkte i strid med forarbejderne til § 653, den juridiske litteratur og
praksis.
endvidere vil sø- og handelsretten, såfremt sø- og handelsretten foretager en vurdering af,
hvorvidt der er sandsynliggjort en krænkelse, herved fastslå, at landsrettens bedømmelse af
beviserne ikke var korrekt. dette samt det forhold, at sagsøger kan appellere sø- og handelsret-
tens sag til vestre landsret, som netop tidligere har truffet afgørelse om spørgsmålet, må anses
for at være i strid med 2-instansprincippet.
                                                    - 77 -
det skal dertil bemærkes, at sagsøgte tillige havde fri bevisførelse under bevissikringssagen.
der er som sagt ikke fremlagte nye beviser for sø- og handelsretten og der er heller ikke varslet
nye vidner i sagen.
3.2.2. sagsøgers patenter skal lægges til grund som gyldige og kan håndhæves
sagsøger gør dels neubauer- og needit-patentet (herefter samlet stridspatenterne) gældende til
støtte for sine anmodninger.
det gøres tillige gældende, at sø- og handelsretten skal lægge stridspatenterne til grund som
værende gyldige, idet de begge er prøvet og udstedt af de relevante myndigheder, og idet de
sagsøgte ikke har nedlagt påstand om, at patenterne skal ugyldiggøres i medfør af patentlovens
§ 52. denne fremgangsmåde er senest bekræftet i sø- og handelsrettens dom sh2016.a-38-15
(quetiapin ii dommen) …
det gøres gældende, at der i fogedforbudssager gælder en klar formodning for gyldigheden af
sagsøgers patenter, jf. den kommenterede patentlov, nicolai lindgreen mfl., 1. udgave 2012,
side 119 …
de sagsøgte har ikke rejst indvendinger mod gyldigheden af neubauer-patentet, hvorfor dette
uden videre kan lægges til grund som værende gyldigt.
de sagsøgte har rejst en række indvendinger mod needit-patentets gyldighed. i den forbindelse
gør sagsøger gældende, at needit-patentet adskiller sig fra kendt teknik, idet kendt teknik ikke
omfatter en kombination af siego patentet … og battista patentet …
det gøres fra sagsøgers side gældende, at needit-patentet er gyldigt og ikke forudskikkes af et
påstået kombinationsmodhold i form af de indledende krav fra siego patentet (ep 0 522 350 a2)
og de kendetegnende krav fra battista patentet (us 2007/0057779 a1).
spørgsmålet om patentets gyldighed skal afgøres efter patentlovens § 2, som fortolkes i over-
ensstemmelse med epc konventionens regler og, mere specifikt, konventionens art. 56:
        ”an invention shall be considered as involving an inventive step if, having regard to the state of
        the art, it is not obvious to a person skilled in the art. if the state of the art also includes documents
        within the meaning of article 54, paragraph 3, these documents shall not be considered in deciding
        whether there has been an inventive step.”
for at et kombinationsmodhold skal være relevant, fremgår det af guidelines, at følgende krav
skal være opfyldt:
        ”in determining whether it would be obvious to combine two or more distinct disclosures, the ex-
        aminer should also have regard in particular to the following:
        (i) whether the content of the disclosures (e.g. documents) is such as to make it likely or unlike-
        ly that the person skilled in the art, when faced with the problem solved by the invention,
        would combine them – for example, if two disclosures considered as a whole could not in prac-
        tice be readily combined because of inherent incompatibility in disclosed features essential to the
        invention, the combining of these disclosures should not normally be regarded as obvious;
                                                  - 78 -
       (ii) whether the disclosures, e.g. documents, come from similar, neighbouring or remote technical
       fields (see g-vii, 3);
       (iii) the combining of two or more parts of the same disclosure would be obvious if there is a rea-
       sonable basis for the skilled person to associate these parts with one another. it would normally be
       obvious to combine with a prior-art document a well-known textbook or standard dictionary; this
       is only a special case of the general proposition that it is obvious to combine the teaching of one or
       more documents with the common general knowledge in the art. it would, generally speaking,
       also be obvious to combine two documents one of which contains a clear and unmistakable referen-
       ce to the other (for references which are considered an integral part of the disclosure, see g-iv, 5.1
       and g-vi, 1). in determining whether it is permissible to combine a document with an item of pri-
       or art made public in some other way, e.g. by use, similar considerations apply.”
det fremgår således, at det skal være åbenlyst for en fagmand, at kombinere disse to skrifter.
det følger af udtalelse fra patentingeniør leif rørbøl i sagens bilag 33 …, at det ikke ville være
nærliggende for en fagmand at kombinere de to modhold, hvorfor de ikke er relevante.
det gøres i den forbindelse gældende, at det er afgørende for anvendelse af kombinationsmod-
hold, at en fagmand ikke bare ”kunne men ville” have forsøgt at kombinere de to skrifter. der
skal således foreligge en tilskyndelse til at foretage kombinationen. en sådan tilskyndelse fore-
ligger ikke i de to patenter, der omhandler vidt forskellige tekniske og praktiske problemer.
det er de sagsøgte, som har bevisbyrden for, at det er nærliggende for en fagmand at kombine-
re de to modhold, og det gøres gældende, at de sagsøgte ikke har løftet deres bevisbyrde ved de
fremlagte udtalelser i bilag w … og bilag z …
3.2.3 sagsøger har i det mindste sandsynliggjort, at der foreligger en krænkelse
det gøres overordnet set gældende, at sagsøger i det mindste har sandsynliggjort, at der fore-
ligger en krænkelse.
dette har vestre landsret allerede fundet i deres afgørelse af 12. maj 2016, der vedrører samme
konflikt og omfatter fuldkommen sammen faktum, hvorfor det gøres gældende, at denne ken-
delse i forhold til spørgsmålet om sandsynliggørelse af krænkelsen principalt har retskraft over-
for sø- og handelsrettens afgørelse i nærværende sag og subsidiært skal lægges uprøvet til
grund i forbindelse med afgørelse af, om betingelserne for nedlæggelse af forbud er opfyldt, jf.
det senere anførte.
til støtte for de sagsøgtes krænkelse af sagsøgers rettigheder, gøres det gældende, at de udar-
bejdede tekniske erklæringer fra ipu – der både omfatter den kendetegnende del af de omtvi-
stede patenter (bilag 11 og 35-39 …) og den indledende del af de omtvistede patenter (bilag 26-
30 og 41 …) – sandsynliggør, at de omtvistede parkeringsskiver udnytter den patenterede tek-
nologi, og således krænker sagsøgers rettigheder.
konklusionen i ipu-erklæringerne understøttes endvidere af den af aleksandra instituttet ud-
arbejdede erklæring i sagens bilag 49 …, som forholder sig til park-n-go fs18s implikationer i
forhold til sagens stridspatenter.
                                                - 79 -
sagsøger gør tillige gældende, at det forhold, at de omtvistede parkeringsskiver er udformet
med henblik på at løse samme tekniske problem som sagsøgers patenter er tænkt til at løse,
skaber en formodning for, at de omtvistede parkeringsskiver krænker sagsøgers patenter.
sagsøger gør tillige gældende, at det eneste dokument, som de sagsøgte reelt har fremlagt, som
prætenderer at beskrive den reelle funktionsmåde af de omtvistede parkeringsskiver, bilag j,
netop viser, at de omtvistede parkeringsskiver krænker sagsøgers patenter, hvilket fremgår af
den for sagsøger udarbejdede patenttekniske erklæring fremlagt som bilag 48 …
sagsøger gør tillige gældende, at de sagsøgte ikke ved fremlæggelse af diverse erklæringer har
formået at skabe reel tvivl om holdbarheden af de beviser, sagsøger har fremlagt. dette har ve-
stre landsret allerede stadfæstet med virkning for nærværende sag i deres kendelse af 12. maj
2016, hvor de anfører på side 25:
        ”heroverfor står rapporten udarbejdet af radoslav darula og vurderingen fra børge lindberg, der
        påpeger nogle usikkerheder i ipus konklusioner, der dog efter en samlet vurdering af de forelig-
        gende oplysninger ikke svækker ipus konklusioner.
        patentgruppens erklæringer, der bygger på oplysninger fra de kærende, kan ikke føre til en anden
        vurdering.”
det bemærkes, at de yderligere udtalelser, sagsøgte har fremlagt efter domsforhandlingen i ve-
stre landsret, alene forsøger at uddybe de udtalelser, der forelå til bedømmelse for vestre
landsret, og således bidrager med nye informationer eller nyt materiale, og derfor ikke kan
ændre på vestre landsrets vurdering af sagen.
sagsøger gør tillige gældende, at det forhold, at de sagsøgte ikke, trods gentagne opfordringer
hertil, har fremlagt direkte bevis for funktionsmåden af de omtvistede parkeringsskiver, for ek-
sempel i form af rutediagrammer, udskrift af kildekode eller oversigt over algoritmer, men ale-
ne har fremlagt indirekte bevis af virkemåden, i form af selvstændigt indhentede testrapporter,
må komme de sagsøgte til skade ved bedømmelsen af det bevismateriale, sagsøger har frem-
lagt.
endelig gøres det gældende, at der ved afgørelse af bevisets stilling i bevissikrings- og forbuds-
sager generelt skal tages hensyn til, at der er tale om summariske processer med begrænset be-
visførelse, og at det generelt i praksis er anerkendt, at disse foreløbige retsskridt må anses for
den primære beskyttelse indenfor ip tvister, herunder patenttvister, jf. blandt andet østre
landsrets kendelse af 9. oktober 2015.
derfor må der ske en vis bevislempelse i relation til sagsøger, og navnlig i en situation som den
foreliggende, hvor de sagsøgte dels bevidst har blokeret for egentlig undersøgelse af de omtvi-
stede parkeringsskiver, og samtidig undlader at fremlægge dokumentation for, hvorledes par-
keringsskiverne fungerer.
3.2.4 stridspatenterne har det omfang, som fremgår af kravene anført i patentskrifterne
det gøres gældende, at omfanget af de påberåbte stridpatenter udgøres af kravene. kravenes
omfang skal i henhold til fast praksis og patentlovens § 39 fortolkes på grundlag af en naturlig,
sproglig forståelse af kravene, som de fremgår. i tilfælde af tvivl eller uklarhed kan den udfor-
mede beskrivelse eller de udformede illustrationer inddrages i fortolkningen.
                                                  - 80 -
det gøres særligt gældende, at neubauer-patentets krav 1 ikke forudsætter, at der forefindes to
sensorer, som påberåbt af norgo;
        idet dette ikke støttes af den naturlige, sproglige fortolkning af kravene;
        idet kravene ubesværet kan læses med den forudsætning, at der alene kræves en sensor;
        idet der ikke i hverken beskrivelsen eller i illustrationerne fremgår et krav om to senso-
        rer;
        idet beskrivelsens angivelse af, at der også kan forefindes to sensorer alene er udtryk for
        en alternativ anvendelsesform.
ovenstående punkter støttes alle af de af epdpp indkaldte sagkyndiges udtalelser.
det gøres tillige særligt gældende, at anvendelsen i neubauer-patentets krav 1 af formuleringen
”på basis af” ikke indeholder noget kvalificerende element, men alene forudsætter, at de anførte
elementer er til stede, og der sker en omskiftning, som følge af målingen af acceleration over tid.
de sagsøgte har tillige gjort gældende, at den kendetegnende del i patentets krav 1, skal fortol-
kes således, at målingerne i parkeringsskiven skal foregå inden for en prædefineret periode, og
at en indretning, hvor målingerne foregår kontinuert således ikke er omfattet af patentet. dette
bestrides. det er klart, at parkeringsskiven kontinuert måler accelerationen. opfindelsen forud-
sætter, at det kontinuert målte signal behandles, således at det konstateres, hvor stor accelerati-
onen er inden for den forudbestemte tid. det er ikke selve målingen, som skal være forudbe-
stemt over tid.
det gøres tillige gældende, at det ikke følger af patentkravet eller andre dele af skriftet, hvor
lang tid den forudbestemte tid skal være – den skal således blot være prædefineret – for eksem-
pel som følge af, at man har valgt en bestemt sampling rate, og der fremgår heller ikke noget
sted, hvor stor den valgte minimumsacceleration skal være – endsige hvorledes den beregnes.
blot skal der foreligge et minimum.
det gøres tillige gældende, at sø- og handelsretten ved deres afgørelse skal lægge den af vestre
landsret stadfæstelse af sagsøgers angivne forståelse af patentets krav 1 uprøvet til grund.
landsretten udtalte således:
        ”der er ved ipus udtalelser tilvejebragt en overvejende sandsynlighed for, at alle de omtvistede
        parkeringsskiver krænker neubauer-patentet, idet omskiftningen mellem parkering og kørsel sker
        på basis af en detektors detektering af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet ret-
        ning i en forud fastlagt tid. det bemærkes i den forbindelse, at der ikke er grundlag for at antage,
        at patentet indebærer et krav om mere end en detektor. der er endvidere ikke grundlag for at anse
        kravet om ensartet retning som et krav om bevægelse i en ret linje eller om forlæns kørsel. ipus
        konklusioner støttes af den vurdering, der er foretaget af jesper nielsen fra alexandra instituttet.”
3.2.5. sagsøger har sandsynliggjort krænkelsen af neubauer-patentet
i nærværende sag forekommer det særdeles usædvanlige i forhold til praksis, at de omtvistede
produkter er veldefinerede og tilstede, men der foreligger ingen reel dokumentation, der viser
indholdet af produkterne eller deres virkemåde, herunder om de krænker de af sagsøger påbe-
råbte patenter.
                                              - 81 -
det kan lægges til grund:
        at de sagsøgte har sikret sig, at de omtvistede indretninger ikke kan ’afkodes’, idet pro-
        cessorerne er blokeret;
        at de sagsøgte er i besiddelse af dokumentation for de omtvistede parkeringsskivers op-
        bygning og funktion, da de selv påstår at have udviklet dem;
        at de sagsøgte ikke under denne sag har fremlagt direkte beviser for, hvorledes de omtvi-
        stede produkter fungerer – i øvrigt uden at oplyse, hvorfor denne information ikke er
        fremlagt.
da det må anses for givet, at de sagsøgte ligger inde med de relevante oplysninger i form af ru-
tediagrammer, algoritme oversigter og kildekode til den software, som styrer processoren i de
omtvistede parkeringsskiver, forekommer det påfaldende, at de sagsøgte ikke har fremlagt det-
te, såfremt det er korrekt, som de sagsøgte til stadighed har påstået, at de omtvistede produkter
ikke skulle krænke sagsøgers rettigheder.
det bemærkes i den forbindelse, at det af sagens bilag fremgår, at de sagsøgte er i besiddelse af
information om parkeringsskivernes opbygning og funktion, som om muligt ville kunne af-
kræfte sagsøgers påstande, hvis de blev lagt frem. dette fremgår af sagens bilag a …, bilag q …
og bilag r …
det kan endvidere lægges til grund, at parterne er enige om, at de fem omtvistede parkerings-
skiver fungerer ens. der henvises til de sagsøgtes bilag g …, hvor det fremgår, at jesper batting
har oplyst, at samtlige de sagsøgtes parkeringsskiver, som er omfattet af sagen, alle benytter
samme software og teknologi. sagsøger henviser endvidere til sagens bilag 50 …, hvor jesper
nielsen konkluderer, at parkeringsskiverne ventus fs12, park-n-go fs13, gopark fs08 og par-
kit fs22 bygger på samme kredsløbsdesign, komponentdele og sandsynligvis også samme mi-
krocontroller programkode.
sagsøger har under sagen fremlagt dels en del undersøgelser, der efter sagsøgers opfattelse
sandsynliggør en krænkelse, og dels henvist til en række andre forhold, som også sandsynlig-
gør en krænkelse. sagsøger vil i det følgende kort gennemgå disse undersøgelser og oplysnin-
ger, som fogedretten i øvrigt lagde til grund ved kendelsen om at fremme bevissikringen.
ud over de fremlagte erklæringer, gør sagsøger tillige gældende, at de omtvistede parkerings-
skiver krænker sagsøgers rettigheder i medfør af princippet om ækvivalens, idet det gøres gæl-
dende, at de sagsøgte ved frembringelsen af de omtvistede parkeringsskiver - i det mindste -
opnår samme resultat ved at anvende tilnærmelsesvis de samme elementer på tilnærmelsesvis
samme måde, som sagsøgers patenter foreskriver. der henvises til guldager-dommen
u.2009.1523h, hvorved dette princip er fastlagt i dansk ret.
3.2.5.1. generelt om sagsøgers bevisførelse
det kan lægges til grund, at det ikke er muligt at udlæse funktionaliteten af de sagsøgtes parke-
ringsskiver, hvorfor den eneste mulighed sagsøger har for at løfte sin begrænsede bevisbyrde er
dels at fremlægge:
                                               - 82 -
       1) en redegørelse, der viser, at de omtvistede parkeringsskiver indeholder de indledende
       kendetegn, som kravene foreskriver og;
       2) dels resultater af testforsøg, som sandsynliggør, at de sagsøgtes parkeringsskiver opfø-
       rer sig således som patentet foreskriver under vilkår, som ligger så tæt på virkelighedens
       verden som muligt.
som følge heraf har sagsøger fremlagt følgende dokumentation:
-    bilag 26-29 og 41 – rapporter fra ipu, som dokumenterer at de omtvistede parkeringsskiver
     indeholder de bestanddele, som er omfattet af neubauer-patentets indledende krav …
-    bilag 35-39 … – rapporter fra ipu, som viser resultatet af tests, der gengiver, hvorledes
     parkeringsskiverne opfører sig under en kørsel, idet det er muligt ud fra kravene i stridspa-
     tentet at definere, hvorledes en parkeringsskive, som udnytter den beskyttede teknologi vil
     opføre sig. det bemærkes, at bilag 10, 21-23 … er uden betydning, da de er indeholdt i de
     reviderede rapporter.
-    bilag 49 … – rapport fra alexandra instituttet, som viser, at park-n-go fs18 – og dermed
     også de øvrige parkeringsskiver – anvender bestemte løsninger, der sandsynliggør en
     krænkelse af stridspatentet.
-    bilag 50 …, hvor jesper nielsen konkluderer, at parkeringsskiverne ventus fs12, park-n-go
     fs13, gopark fs08 og parkit fs22 bygger på samme kredsløbsdesign, komponentdele og
     sandsynligvis også samme mikrocontroller programkode.
3.2.5.2. de sagsøgtes krænkelse – indledende kravelementer
det gøres gældende, at de af ipu udfærdigede rapporter fremlagt som bilag 26-30 og 41 … do-
kumenterer, at de omtvistede produkter alle opfylder de indledende krav i sagsøgers neu-
bauer-patent.
det følger således at disse erklæringer, at de omtvistede parkeringsskiver ved fysisk inspektion
indeholder de elementer, som er en forudsætning for, at parkeringsskiverne kan krænke neu-
bauer-patentet.
civilingeniør jesper nielsen fra alexandra instituttet har i sin rapport i sagens bilag 49 … un-
dersøgt og beskrevet opbygningen og virkemåden af kredsløbet for de omtvistede parkerings-
skiver med henblik på at påvise implikationer i forhold til stridpatenterne. jesper nielsen kon-
kluderer, at samtlige centrale elementer fra patentkravene i begge stridpatenter kan genfindes i
de omtvistede parkeringsskiver.
den af patentgruppen udformede erklæring i sagens bilag a … bekræfter ovenstående.
3.2.5.3 de sagsøgtes krænkelse – kendetegnende kravelementer
det gøres gældende, at ipu-erklæringer i sagens bilag 35-39 på realistisk vis dokumenterer og
illustrerer parkeringsskivernes funktion under de udførte tests, og på en sådan måde, at dette er
tilstrækkeligt til som minimum at sandsynliggøre de sagsøgtes krænkelse af neubauer-patentet.
                                              - 83 -
det fastholdes også, at ipu-erklæringerne dokumenterer, og under alle omstændigheder sand-
synliggør, at de sagsøgtes parkeringsskiver skifter mellem parkeret og kørende, når den målte
acceleration ligger over en vis tærskel, i samme retning, i et vist tidsrum.
det er derfor også sandsynligt, at det er denne teknologi, som indgår i de sagsøgtes parkerings-
skiver.
derfor er det heller ikke korrekt, når de sagsøgte anfører, at ipu-erklæringerne ikke viser, at
omkoblingen sker på basis af disse kriterier.
de sagsøgte har gjort gældende, at der i flere af de udførte testkørsler ses resultater, som ikke
stemmer overens med den kendetegnende del af patentet. dette bestrides, og det gøres fra sag-
søgers side gældende, at de afvigelser, som måtte forekomme, sandsynligvis skyldes mindre
afvigelser i følsomheden for de anvendte accelerometre.
at der blandt de udførte tests er enkelte eksempler på afvigende udslag, ændrer ikke på det
samlede billede af, at de sagsøgtes parkeringsskiver foretager en omskiftning, når acceleratio-
nen når en vis tærskelværdi.
i relation til de viste kurver i ipu-erklæringerne bemærkes det, at middel-accelerationen viser
den gennemsnitsacceleration – målt over en tidsperiode – som man oplever som passager i bi-
len. maxaccelerationen viser derimod alle maksimale værdier målt i en periode uafhængig af
deres varighed. grunden til at der er blevet målt på både middel- og maksaccelerationen skyl-
des, at det ikke fra starten af de udførte tests var muligt at afgøre, hvorvidt de omtvistede par-
keringsskiver målte på enten middel- eller maksaccelerationen – eller snarere – med hvilken
frekvens, målingerne blev foretaget.
yderligere bemærkes det, at havde man alene samplet i endelig opløsning, ville det være umu-
ligt at gennemskue, hvordan den enkelte parkeringsskive fungerede. ved de målte værdier
”zoomer” man altså ind på et perspektiv, som giver mening, og hvorpå man kan drage en kon-
klusion.
det bemærkes, at sagsøger har fremlagt resultaterne af samtlige af de udførte tests.
de sagsøgte har anfægtet den tekniske gennemførelse af de foretagne tests. det gøres fra sagsø-
gers side gældende, at de foretagne tests er gennemført på en måde, som i meget høj grad lever
op til almindelig hverdagsbrug. det har således ingen betydning for vurderingen af de enkelte
parkeringsskivers omskiftning, at de har været placeret i bagruden i stedet for forruden. parke-
ringsskiverne har videre været placeret således, at de orienteringsmæssigt sidder som på en
normal bil.
det gøres derfor gældende, at de dokumenterede resultater i ipu-erklæringerne ganske klart
viser, at der forekommer en forsinkelse i omskiftningen fra parkeret til kørende (eller omvendt),
når man kommer over en vis tærskel.
det er korrekt, at denne forsinkelse ikke er nærmere forklaret i de udarbejdede ipu-
erklæringer. det er imidlertid også irrelevant, da det afgørende er, at der er en forsinkelse i for-
hold til krænkelse af sagsøgers patent.
                                               - 84 -
3.2.6. de sagsøgtes dokumentation modbeviser ikke sagsøgers bevisførelse
de sagsøgte har under sagen dels fremlagt bilag j …, såvel som en del materiale, der er fremlagt
i et forsøg på at skabe tvivl om værdien af de af sagsøger fremlagte beviser.
3.2.6.1 de sagsøgtes bilag j – car disk working principle
som bilag j … har de sagsøgte fremlagt et skrift dateret oktober 2010, som angiveligt skulle do-
kumentere den teknologi, der anvendes i de omtvistede parkeringsskiver.
det gøres principalt gældende fra sagsøgers side, at dokumentet er skabt til lejligheden og ikke
på nogen måde kan antages som bevis for, hvorledes de omtvistede parkeringsskiver virker.
dette gør sig gældende;
        idet dokumentet er stilet til jesper batting hos gopark aps, som først er stiftet 28. marts
        2012, hvilket fremgår af udskriften fra virk.dk af gopark aps fremlagt som bilag 6 i re-
        kvisitionen mod gopark aps …;
        idet jesper batting under afhøring i kæresagen for vestre landsret angav dels, at doku-
        mentet var frembragt i foråret 2015 og dels, at han havde rettet i dokumentet …;
        idet det forekommer uforklarligt at dokumentet, hvis den af jesper batting angivne date-
        ring er korrekt, omtaler forhold, som må anses for at have været en del af frembringel-
        sesprocessen, og derfor på nuværende tidspunkt irrelevant. der henvises her til, at do-
        kumentet omtaler, at der skal foretages en konfiguration i forhold til en lang række bil-
        mærker, hvilke data skulle lagres separat i processoren, samtidig med at kaj olsen i sa-
        gens bilag q oplyser, at denne konfiguration ikke er gemt på skiven …
i det omfang sø- og handelsretten finder, at bilaget kan tillægges nogen betydning ved sagens
afgørelse, gøres det herefter principalt gældende, at bilaget bekræfter, at de omtvistede parke-
ringsskiver krænker stridspatenterne, subsidiært, at det ikke skaber tvivl om rigtigheden af de
beviser, sagsøger har fremlagt i sagen.
det bestrides derfor, at bilag j skulle dokumentere, at de sagsøgtes parkeringsskiver, modsat
sagsøgers, ikke er indrettet til ubetinget at skulle måle i ensartet retning, og at målingerne i par-
keringsskiven foregår kontinuerligt og dermed ikke inden for en prædefineret tidsperiode.
det bemærkes fremdeles, at bilag j ikke viser, hvordan den endelige parkeringsskive fungerer,
men alene er tænkt til at beskrive de tanker udvikleren har haft før udvikling af de omtvistede
parkeringsskiver. dette er et indirekte bevis, som retten ikke bør tillægge nogen betydning.
som det fremgår af bilag j og de vurderinger, som sagsøgers sagkyndige har udformet i bilag 31
… og bilag 48 …, viser bilag j en indretning, der er udformet således, at det indbyggede ur slår
om til kørende niveau, når et målt accelerationssignal når over en på forhånd fastlagt tærskel-
værdi.
når dette sammenholdes med den dokumenterede oplysning om, at input fra det anvendte ac-
celerometer samples ved en frekvens på 55 hz, indebærer det, at det signal, som nødvendigvis
må behandles i processoren, er udtryk for målinger over et vist tidsrum, hvorved neubauer-
patentet er krænket. bilag j viser acceleration i en retning – kørselsretningen – hvorfor det har
formodningen for sig, at det er denne retning, som er relevant for parkeringsskiven.
                                               - 85 -
det gøres derfor gældende, at det kan konstateres, at definitionen ”at omkoblingen af displayet
(4) sker på basis af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forud
fastsat tid” kan være opfyldt ved en parkeringsskive, der er opbygget efter de principper, der er
skitseret i bilag j. der foretages således en sammenligning af accelerationer målt i én retning
over et vist tidsrum for at afgøre skiftet fra parkeret til kørsel.
det bemærkes, at det i flowdiagrammet på side 6 i rombe 2 i bilag j … står anført, at man måler
i en ”certain time period”, hvilket understøtter sagsøgers anbringende.
det gøres gældende, at den af de sagsøgte fremlagte erklæring fra patentgruppen i sagens bilag
q … ikke har nogen bevismæssig værdi, idet den bygger på udokumenterede oplysninger, som
kaj olsen angiveligt skulle have modtaget fra de sagsøgtes direktør, jesper batting.
3.2.6.2 de sagsøgtes bilag r og z – rapport fra ålborg universitet
de sagsøgte har endvidere fremlagt bilag r og z … angiveligt som endnu et forsøg på at be-
skrive virkemåden i de sagsøgtes parkeringsskiver.
det gøres principalt gældende, at disse erklæringer ikke skal tillægges vægt, da de bygger på
oplysninger om de omstridte parkeringsskiver, som enten ikke er dokumenteret under sagen,
eller ikke er korrekte i forhold til de oplysninger, som fremgår ved fortolkning af bilag j.
endvidere forholder erklæringerne sig slet ikke til ipus tests, idet man oplyser, at man ikke har
set dem.
i øvrigt gøres det gældende, at de ”resultater” der foreligger i bilag r og z ingen betydning har
for vurdering af sagen;
        idet de ikke dokumenterer parkeringsskivernes reaktion under normale køreforhold;
        idet de er udtryk for laboratorieopstillinger, der udsætter parkeringsskiverne for ekstre-
        me forhold;
        idet de er udført uden kendskab til indstillingen af det i parkeringsskivernes anvendte
        accelerometer;
        idet det med den bevisførelse der har været gennemført kan lægges til grund, at et acce-
        lerometer af det anvendte mærke ikke vil kunne sample så højfrekvente data, som opstil-
        lingerne viser, med nogen mening og endelig;
        idet grafen på side a-10 i de sagsøgtes bilag z … klart viser, at output resultatet ved
        sampling af et højfrekvent signal gennem et accelerometer, der sampler ved 55 hz, bliver
        en ret linje, hvorved der intet udslag bliver. dette sidste dokumenterer således klart, at de
        omtvistede parkeringsskiver netop ikke aflæser højfrekvente rystelser.
der henvises til støtte for dette anbringende til den af sagsøger fremlagte erklæring fra knud
finken i sagens bilag 44 …
                                                 - 86 -
3.2.6.3 erklæring fra børge lindberg i sagens bilag g … og claus elmeros i sagens bilag å …
det gøres gældende, at de af børge lindberg og claus elmeros afgivne erklæringer ikke efter
sagsøgers opfattelse ændrer på sagen, al den stund, at begge erklæringer er afgivet på basis af
oplysninger, som ikke er tilgængelige og i øvrigt bestridt, hvorfor de heller ikke er relevante.
heller ikke den nye erklæring fremlagt af børge lindberg, som fortsat alene bygger på det ma-
teriale, som allerede er fremlagt i sagen, kan ændre på situationen i forhold til de fakta, som fo-
reslå til afgørelse i vestre landsrets-sagen.
3.2.6.4 erklæringer fra børge lindberg i sagens bilag aa og ac …, og erklæring fra kaj olesen i sagens
bilag ab …
det gøres gældende, at de af børge lindberg og kaj olesen afgivne erklæringer ikke efter sag-
søgers opfattelse ændrer på sagen eller sagsøgers bevisførelse, som derfor kan fastholdes og
lægges til grund af retten, ligesom det blev gjort af vestre landsret.
3.2.7. sagens omstændigheder i øvrigt
det gøres gældende, at jesper battings udsagn for vestre landsret klart tilkendegiver, at denne
har manipuleret med det bevismateriale, som er fremlagt i sagen, hvilket vestre landsret også
lagde vægt på ved deres afgørelse.
jesper batting udtalte for landsretten … følgende omkring udviklingen af de omtvistede pro-
dukter:
        ”de ejer den teknologi, som kentronics har udviklet for dem. de har indgået en skriftlig aftale her-
        om, og han mener, at de har betalt 30.000 – 50.000 kr. for teknologien. kentronics fik inputs fra
        dem i forbindelse med udviklingen bl.a. på baggrund af deres møder med trafikstyrelsen og tekno-
        logisk institut.
        …
        han kender ikke størrelsen af de samlede udviklingsomkostninger. det tog ikke lang tid for
        kentronics at programmere softwaren, da de først havde udviklet teknologien. han anslår, at det
        har kostet under 100.000 kr. at udvikle selve teknologien. udviklingsprocessen varede ca. 1 – 1 ½
        år. teknologien er den samme i alle de omtvistede parkeringsskiver. komponenterne er forskellige,
        da parkeringsskiverne har forskellige batterier og designs.”
henset til, at det har kostet flere millioner at udvikle sagsøgers p-skive parkone, bevidner de
anførte oplysninger, at sagsøgte ikke har foretaget en reel udvikling af de omtvistede p-skiver,
men har ”kigget efter andre” – herunder sagsøger.
3.3. de sagsøgtes adfærd nødvendiggør, at der meddeles forbud
det gøres gældende, at de sagsøgtes adfærd nødvendiggør meddelelsen af et forbud, idet de
sagsøgte på baggrund af deres ageren i nærværende sag må forventes at fortsætte salget af par-
keringsskiver, som krænker sagsøgers patentrettigheder.
dette gør sig gældende for samtlige selskaber, som alle ejes af direktør jesper batting, hvorfor
ejerkredsen derfor også er den samme. endvidere fremgår det af sagens beviser, at de sagsøgtes
parkeringsskiver er blevet markedsført på både norgo aps’ og lonosoft aps’ hjemmesider.
                                               - 87 -
det må derfor også forventes, at såfremt der alene nedlægges forbud mod salget i ét af de sag-
søgte selskaber, så vil det ulovlige salg fortsætte i et af de andre selskaber.
det gøres gældende, at hvis de retskrænkelser, som anmodningen om midlertidig afgørelse er
rettet imod, allerede er foretaget (som i nærværende sag), består der en stærk formodning for, at
betingelsen om aktualitet i § 413, stk. 2, er opfyldt i forhold til en påstand om meddelelse af for-
bud mod yderligere retskrænkelser af samme art (gentagelseshandlinger) og mod lignende
handlinger, som der er en nærliggende risiko for, at modparten vil foretage, jf. clement salung
petersen mfl., 1. udgave, 2015, side 174.
det gøres i forlængelse heraf gældende, at formodningen for aktualitet og de sagsøgtes fortsatte
krænkelse ikke er blevet afkræftet af de sagsøgte, idet de sagsøgte ikke har afgivet nogen erklæ-
ring om, at man vil ophøre med salget og markedsføringen af parkeringsskiverne, ligesom de
sagsøgte ikke har fremlagt dokumentation for, at deres varelager er solgt, og man ikke har be-
stilt nye produkter fra sin leverandør, jf. dommen u.1997.1266v.
3.4 periculum in mora
det gøres principalt gældende, at bestemmelsen ikke finder anvendelse i immaterialretssager,
idet det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen (ft 1988-89 tillæg a sp. 293), at muligheden
for forbud i immaterialretssager udgør det primære retshåndhævelsesmiddel, hvilket er udlagt
således, at der i immaterialretssager normalt ikke stilles krav om konkret sandsynliggørelse af
periculum in mora, jf., clement salung petersen mfl., 1. udgave, 2015, side 94.
såfremt retten alligevel skulle finde det nødvendigt at tage stilling til dette spørgsmål, gøres det
gældende, at betingelsen er opfyldt, idet sagsøger, umiddelbart efter man blev opmærksom på
de sagsøgtes krænkelse, iværksatte undersøgelser for at afklare, om de sagsøgtes parkeringsski-
ver krænkede eventuelle rettigheder til sagens patenter. dette har været både en tidsmæssig og
omkostningstung proces, særligt da sagsøger er et resultat af et samarbejde mellem needit aps
og bent neubauer holding aps. sagens omfattende materiale understøtter også dette argu-
ment, herunder ipu-rapporterne, og de omfattende undersøgelser, som har været nødvendige
at gennemføre for at kunne konstatere, hvorvidt de sagsøgte krænkede sagsøgers rettigheder.
umiddelbart efter konstateringen af de sagsøgtes krænkelse i juni 2015 anlagde sagsøger nær-
værende retssag. også af denne årsag gøres det derfor gældende, at sagsøger ikke har udvist
passivitet i forhold til håndhævelsen af sine rettigheder.
det er derfor heller ikke korrekt, når de sagsøgte anfører, at sagsøger bevidst har spekuleret i,
hvornår et eventuelt forbud ville kunne ramme størstedelen af de sagsøgtes omsætning. sagsø-
ger har anlagt nærværende sag så hurtigt som muligt under de konkrete omstændigheder, som
beskrevet ovenfor.
videre bemærkes det, at hensynet bag reglen i retsplejelovens § 413, stk. 1, nr. 3 er en sandsyn-
liggørelse af, at der, hvis der ikke handles hurtigt, vil indtræde en forringelse af sagsøgers
retsposition, dvs. at det får negative konsekvenser for sagsøger, som er afgørende. dette gør sig
særligt gældende i nærværende sag, hvor sagsøger utvivlsomt vil tabe betydelige markedsan-
dele, som følge af de sagsøgtes fortsatte krænkende salg af deres parkeringsskiver.
det forhold, at sagsøgtes parkeringsskiver har været på markedet, danner i øvrigt ikke grund-
lag for at fastslå, at sagsøger herved kan anses for at være blevet bekendt med, at sagsøgtes
                                                - 88 -
produkter indeholdt en krænkelse af sagsøgers patenter tidligere end angivet. rettighedstypen,
et patent, er ikke umiddelbar konstaterbar som f.eks. et varemærke eller et værk. sagkyndig bi-
stand er nødvendig for at vurdere, hvorvidt et patent er krænket. selvom forbuddet er et
retsmiddel af hastende karakter, bør der tages hensyn til rettighedstypen. eftersom at krænkel-
sen kan være svær at konstatere, kan der gå ganske lang tid, før en evt. sagsøger bliver klar
over, at der foreligger en krænkelse. ved konstateringen af en krænkelse, kan der stadig fore-
ligge et aktuelt løbende retstab, som nødvendiggør mulighed for at nedlægge et forbud.
særligt bemærkes det, at sagsøgers patentret er tidsbegrænset, hvorfor selv en krænkelse, der
alene sker i en begrænset periode kan få afgørende indflydelse på værdien af sagsøgers rettig-
heder.
yderligere, og helt afgørende, sker der en betydelig udvikling på det elektroniske område,
hvorfor den reelle varighed af et patent som i nærværende sag er langt kortere end beskyttel-
sestiden foreskriver.
endeligt bemærkes det, at sagsøger ikke har fundet retspraksis, hvor faktum ligner nærværende
sag, og hvor anmodningen er blevet nægtet med henvisning til retsplejelovens § 413, stk. 1, nr.
3.
det understreges, at sagsøger først blev sikker på sagsøgtes krænkelse af dennes rettigheder i
juni 2015, hvor ipu-rapporterne lå klar, ligesom hverken sagsøger eller dennes kapitalejere tid-
ligere har henvendt sig til de sagsøgte i relation til nærværende patentkonflikt.
endvidere kan tidslængden af behandlingen af denne sag for sø- og handelsretten ikke tillæg-
ges betydning ved vurderingen af passivitet i henhold til retsplejelovens § 413, nr. 3, da
spørgsmålet om passivitet relaterer til en sagsøgers manglende iværksættelse af forbudssag ef-
ter kendskab til forhold, som sagsøger ønsker at få nedlagt forbud mod, og at sagsøger som føl-
ge af passivitet lige så godt kunne anlægge hovedsag.
på baggrund af ovenstående, herunder at fogedforbuddet må betragtes som det primære
retsmiddel ved immaterialretskrænkelser, skal det fastholdes, at betingelserne for nedlæggelse
af forbud i henhold til retsplejeloven § 413 er opfyldt.
endvidere kan betingelserne og hensynene for at afslå forbud i henhold til retsplejelovens § 414
ikke anses for opfyldt i nærværende sag.
3.5 sikkerhedsstillelse
det gøres gældende, at eftersom sagsøger allerede har godtgjort sagsøgtes krænkelse af sagsø-
gers patentrettigheder, skal der ikke stilles nogen sikkerhed. således fremgår det af karnov-
noten til retsplejelovens § 415, at:
       ”såfremt parten allerede under forbudssagen godtgør sin ret, vil det som hidtil være udelukket at
       afkræve denne en sikkerhedsstillelse som betingelse for nedlæggelse af forbud eller påbud.”
såfremt retten alligevel kommer frem til, at sagsøger skal stille sikkerhed, gøres det gældende,
at sikkerheden maksimum skal lyde på kr. 200.000.
det bemærkes særligt, at gopark aps’ (det selskab som de sagsøgte påstår ejer rettighederne)
bruttofortjeneste i henhold til de seneste 3 årsrapporter har været stærkt nedadgående. således
                                                   - 89 -
     er sagsøgte gået fra en bruttofortjeneste i 2012 på 3,65 mio. kr. til kr. 945.563 i 2014. der må der-
     for forventes en yderligere nedgang som forventeligt samlet vil medføre en omsætning på mak-
     simum kr. 400.000.
     sagsøger gør ligeledes gældende, at sikkerheden ikke skal stilles i forhold til de sagsøgtes (go-
     park) bruttofortjeneste (idet der ikke er blevet fratrukket omkostninger i bruttofortjenesten),
     men alene i forhold til årets resultat.
     videre gøres det gældende, at de sagsøgte ikke har begrundet deres krav om sikkerhedens stør-
     relse tilstrækkeligt. de sagsøgte skriver udelukkende, at de sagsøgtes eneste aktivitet er salg af
     parkeringsskiver. de sagsøgte har således ikke oplyst, om de sagsøgte sælger andre parkerings-
     skiver end dem, som indgår i sagen, og om salget af disse parkeringsskiver indgår i de sagsøg-
     tes bruttofortjeneste.
     det gøres derfor gældende, at de sagsøgte ikke har dokumenteret de sagsøgtes reelle omsæt-
     ning ved salget af de af sagen omhandlede parkeringsskiver, som er nødvendigt for at kunne
     fastsætte sikkerheden korrekt.
     ved besøg på sagsøgtes hjemmesider fremgår det, at sagsøgte også sælger andre parkeringsski-
     ver og elektroniske produkter, jf. sagens bilag 34 …
     ligeledes har de sagsøgte ikke oplyst hvorvidt de har parkeringsskiver på lager eller i ordre
     endsige oplyst, hvilket antal parkeringsskiver de måtte have bestilt fra deres leverandør.
     det fastholdes derfor, at under henvisning til den åbenbare retsstridige karakter af de af de sag-
     søgtes markedsførte produkter – begæres fogedforbuddet nedlagt uden krav om sikkerhedsstil-
     lelse. subsidiært en sikkerhed fastsat efter rettens skøn, dog på maksimum kr. 200.000.
     3.6. sagsomkostninger
     sagsøger skal afslutningsvis anmode om at få tillagt sagsomkostninger for sagens førelse i med-
     før af retsplejelovens § 312.
     der bør ved afgørelse af sagens omkostninger tages hensyn til, at sagen har været sat til 3 rets-
     dage. sagsøger vil desuden under sagens hovedforhandling fremlægge en oversigt over de om-
     kostninger sagsøger har haft ved sagens førelse i fogedretten og for sø- og handelsretten.
     …”
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps har i det væsentlige procederet i overensstemmel-
se med påstandsdokumentet af 12. september 2016, hvoraf fremgår blandt andet:
     ”…
     2.      anbringender
     2.1     afvisningspåstanden
     epdpp er et dansk aps stiftet 1. januar 2015 med en registreret kapital på kr. 50.000.
                                                - 90 -
selskabets formål er forvaltning af patentrettigheder og dermed beslægtet virksomhed.
det fremgår af 2015 regnskabet, at selskabet har haft et bruttotab på mere end 1,55 mio. kr. og at
revisor rejser betydelig tvivl om selskabet evne til at fortsætte driften, jf. bilag ak … den eneste
aktivitet der er konstaterbar i selskabet udgøres af de anonymiserede licensaftaler, bilag 19 …
og bilag 47 … det er ikke muligt herudfra, at konstatere på hvilke betingelser epdpp har
søgsmålsret, endsige om den tildelte licens sker på markedsmæssige vilkår, der indebærer, at
der er en reel drift og aktivitet i selskabet.
epdpp har trods opfordring hertil og uden skellig grund valgt ikke at fremlægge licensaftaler-
ne i sin helhed. det gøres gældende, at dette må have processuel skadevirkning, og at der kan
sås tvivl om såvel epdpp’s søgsmålskompetence og partsevne som selskabets evne til at kunne
honorere eventuelle erstatningskrav som det måtte blive pålagt i fremtiden.
der består et interessesammenfald mellem needit aps/bent neubauer aps og epdpp, der er
stiftet og ejet af needit aps og bent neubauer aps, hvilket gør, at de fremlagte licensaftaler ik-
ke, hverken helt eller delvist, gør det muligt at vurdere, hvorvidt licensaftalerne er indgået på
markedsmæssige vilkår og følgeligt, hvorvidt selskabet er i reel drift.
anlæg af midlertidig forbudssag af administrationsselskabet epdpp indebærer en omgåelse af
retsplejelovens regler om processuel partsevne, og det gøres derfor gældende, at epdpp ikke er
rette rekvirent. der henvises i denne forbindelse til u2000.1575h, der vedrører en lignende pro-
blemstilling med en forening dannet alene med henblik på gennemførelse af erstatningssager,
og hvor det i foreningens vedtægter fremgik, at foreningen alene hæftede for sine forpligtelser
med foreningens formue.
det er uklart, hvorvidt epdpp vil være i stand til at honorere tredjemands pengekrav, herunder
eventuelle erstatningskrav som selskabet måtte blive pålagt.
2.2     betingelserne for nedlæggelse af midlertidigt forbud
2.2.1 ad ”sandsynliggørelse af krænkelse”
det følger af retsplejelovens § 413, nr. 1, at sagsøgeren skal godtgøre eller sandsynliggøre, at
sagsøgeren har den ret, der søges beskyttet ved forbuddet eller påbuddet, og at der foreligger
en aktuel eller potentiel krænkelse af den påberåbte immaterialrettighed.
det skal således ikke alene være sandsynliggjort, at de sagsøgte har foretaget de handlinger,
som påberåbes af sagsøgeren, men også at disse handlinger udgør en krænkelse af sagsøgerens
rettigheder.
det fremgår af betænkning nr. 1530/2012 om midlertidige afgørelser om forbud og påbud, at de
gældende betingelser for at nedlægge forbud i retsplejelovens § 642 – med enkelte sproglige
ændringer – videreføres.
ifølge lovbemærkningerne til 1989-reformen er kravet om godtgørelse eller sandsynliggørelse
omtalt som et ”beviskrav”. dette indebærer at retten kan indrømme sagsøgeren en bevislettelse
i den forstand, at beviset for et retsfaktum foreligger er lavere end ved en ordinær retssag om
det samme spørgsmål. det er sagsøgeren, der har bevisbyrden for at sandsynliggøre krænkelse,
og der kan ikke indrømmes en større bevislettelse, end at det fortsat skal være mere sandsynligt
at betingelserne i retsplejelovens § 413 er opfyldt end det modsatte.
                                              - 91 -
2.2.1.1       sagsøgers erklæringer vedrørende virkemåden indhentet hos ipu
sagsøger har til støtte for sin påstand om krænkelsen hovedsageligt lagt vægt på de ensidigt
udarbejdede erklæringer fra ipu, bilag 10, 11, 21, 22 og 23 i begæring mod norgo (”ipu erklæ-
ringerne i”), uanset at erklæringerne ikke direkte sammenligner teknologien i de sagsøgtes par-
keringsskiver med dk/ep 1639556t3 (”neubauer patentet”) og dk/ep 2384495t3 (”needit-
patentet”) (samlet ”stridspatenterne”), men alene har foretaget en måling af, hvordan de sag-
søgtes parkeringsskiver reagerer og på den baggrund foretaget en vurdering.
ipu erklæringerne forholder sig helt afgørende ikke til samtlige træk i stridspatenternes krav 1,
men alene til udvalgte dele af kravene. uanset dette konkluderes der i samtlige erklæringer, at
det er overvejende sandsynligt, at den pågældende parkeringsskive krænker et af stridspaten-
terne.
epdpp har til støtte for sin påstand om krænkelsen efterfølgende fremlagt yderligere ensidigt
udarbejdede erklæringer fra ipu, bilag 26-30, (”ipu erklæringerne ii) samt udvidede erklærin-
ger fra ipu, bilag 35-39 (”ipu erklæringerne iii). ej heller med ipu erklæringerne ii og iii påvi-
ses eller sandsynliggøres, at den patenterede teknologi benyttes, men der påvises alene et hand-
lemønster.
ipu har i forbindelse med ipu erklæringerne ii lavet en rudimentær tegning af den anvendte
volvo med testopstillingen inkorporeret. denne tegning tillader ikke på realistisk vis at vurdere
de enkelte måleenheders placering og funktion, sammenhænge og interaktion mellem måleen-
hederne indbyrdes og disses i forhold til goparks parkeringsskiver.
konklusionerne i ipu erklæringerne ikke underbygget med detaljerede observationer vedrø-
rende testforløbene, og det er ikke angivet, hvad baggrunden er for, at man eksempelvist har
målt såvel middel som max acceleration, og hvilken af disse accelerationer, der konkluderes på
baggrund af.
eksempelvis kan det for p-skiven fs-08 … konstateres at test nr. 12 for p-skivens reaktion ved
tomgangskørsel er udeladt. der er ikke givet noget videnskabelig forklaring herpå, og det giver
ikke mening at lave et test setup, som så ikke følges for alle p-skiverne. det må formodes, at
tomgangstest også har været udført for p-skiven fs-08, men at resultatet heraf ikke har kunnet
forklares i forhold til de konklusioner, man har ønsket, hvorfor testene er blevet udeladt.
yderligere fremgår det …, at der ved test 6 ikke sker noget udslag, men at der sker omskiftning
en enkelt gang. dette fremgår imidlertid ikke af den tilhørende graf …
tilsvarende gør sig gældende for fs-13 …
for p-skiverne fs-12 … anføres, at der ved test 5 og 6 ikke sker noget udslag. dette fremgår
imidlertid af den tilhørende graf …, at der sker omskiftning to gange.
ifølge testens præmisser bør der ikke ses udslag i test 6 … dette ses imidlertid ved såvel fs-22
… og fs-18 …
af [bilag 37] fremgår det, at test run 1 (og 12) ikke er gennemført for fs-12. imidlertid er der
fremlagt graf for test run 1 …, hvoraf det fremgår, at der ikke sker omkobling af p-skiven.
                                              - 92 -
det gøres gældende, at rapporternes konklusioner, hvorefter p-skiverne ”med stor sikkerhed
skifter mellem ”parkeret” og ”omskiftet” netop når de målte acceleration*er+ ligger over en vis
tærskel, i samme retning, i et vist tidsrum, ikke passer med de observationer, der fremgår af de
tilhørende grafer.
ipu har til testforløbene anvendt en accelerationssensor, en sony mobiltelefon, der slet ikke er
egnet i forbindelse med anvendelse i motorkøretøjer.
ydermere er flere af de foretagne tests blevet udeladt, jf. herved knud finkens forklaring for
fogedretten, side 4 …, hvoraf det fremgår, at der er foretaget flere end de fremlagte 14 tests,
hvilket indebærer, at der har været foretaget en udvælgelse af test til fremlæggelse.
det er ikke muligt at reproducere de udførte tests, og såvel validiteten som reliabiliteten af de
udførte tests må betegnes som ganske lav.
det bemærkes, at ipu med bilag 11 …, på baggrund af de foretagne test fandt det ”… overve-
jende sandsynligt at den af firmaet tourgear nordic markedsførte p-skive, park-n-go [fs-18]
krænker dansk patent dk/ep 2384495 t3 [needit-patentet+”.
med bilag 39 …, ændrer ipu sit synspunkt og anfører, at ”det ikke *er+ sandsynligt, at omskift-
ning sker på basis af den integrerede acceleration,” men i stedet konstateres, at testresultaterne
for fs-18 er sammenfaldende med det fremhævede kendetegn for opfindelsen i krav 1 i neu-
bauer-patentet.
det gøres gældende, at validiteten og reliabiliteten af de af ipu foretagne test er ganske lav, idet
ipu kan udtale sig med stor sikkerhed og overvejende sandsynlighed i relation til krænkelse af
needit-patentet for senere at frafalde dette, med henvisning til at der i stedet er tale om kræn-
kelse af neubauer-patentet.
det påvises eller sandsynliggøres således ikke, at den patenterede teknologi benyttes, men der
påvises alene et handlemønster, som anviser benyttelse den patenterede teknologi som en
blandt flere mulige forklaringer. knud finken har i overensstemmelse hermed forklaret for ret-
ten, ekstrakten side 4, at ”det kan ikke udelukkes fuldstændigt, at man kunne opnå de samme
resultater med anden teknologi.” knud finken udtaler samme sted, at han ikke har haft p-
skiven åbnet.
hele idéen med automatiske parkeringsskiver er grundlæggende at kunne skifte mellem parke-
ret og kørende tilstand bestemt af køretøjets tilstand. det er derfor en følge, at kurver for parke-
ringsskivernes tilstand udviser en statistisk sammenhæng (korrelation) med kurver for accele-
ration, men dette udgør ikke et bevis for eller en sandsynliggørelse af, at parkeringsskivernes
teknologi er baseret på en accelerationsmåling. hertil vil det være nødvendigt at undersøge
parkeringsskivernes teknologi, herunder de algoritmer, som ligger til grund for parkeringsski-
vernes funktionalitet.
epdpp har ikke foretaget en sådan undersøgelse af parkeringsskivernes funktionalitet.
2.2.1.2       sagsøgers erklæringer vedrørende virkemåden indhentet hos alexandra instituttet
sagsøger har til støtte for sin påstand om krænkelsen endvidere lagt vægt på de ensidigt udar-
bejdede erklæringer fra jesper nielsen fra alexandra instituttet, bilag 49 og 50 …
                                                - 93 -
indledningsvist bemærkes det, at det af bilag 49 … fremgår, at formålet med rapporten har væ-
ret at undersøge og beskrive sagsøgtes parkeringsskive, fs18. altså er det kun én parkerings-
skive, som danner grundlag for undersøgelsen. ikke desto mindre henvises der flere steder i bi-
lag 49 til ”begge produkter” og ”p-skivens funktion”. det er derfor uklart, om der har været an-
vendt én eller flere parkeringsskiver til brug for undersøgelsen, og, såfremt flere parkeringsski-
ver har været anvendt, hvilke modeller, der er tale om.
de i bilag 49 fremkomne resultater viser blot en generel teknisk virkemåde, jf. erklæring fra pa-
tentgruppen, bilag ab … der er således ikke foretaget nogle tests, hvor parkeringsskiven er
blevet påført ydre fysiske stimuli svarende til, hvad den ville blive udsat for under almindelig
kørsel. dette understøttes af, at jesper nielsen i bilag 4, afsnit 2.5 … skriver, at ”studier af p-
skivens reaktion på relevante ydre fysiske stimuli sammenholdt med de her fremkomne oplysninger kan
afdække virkemåden af p-skivens indre algoritme”.
resultaterne viser derfor hverken den påståede krænkende parkeringsskives virkning ved
normal brug eller dens virkemåde ved skift fra ”parkering” til ”kørende”.
epdpp har således ikke dokumenteret, at omkoblingen af displayet i sagsøgtes parkeringsski-
ver sker på basis af en minimumsacceleration, der fastlægges i en forud fastlagt tid.
epdpp gør derudover gældende, at krav 2 og 3 i neubauer-patentet kan genfindes i sagsøgtes
parkeringsskive.
der er som beskrevet intetsteds i rapporten foretaget nogle observationer af, hvordan sagsøgtes
parkeringsskive fungerer ved almindelig brug, herunder f.eks., at der skulle ske ”omkobling af
parkeringsskivens display ved stansning af køretøjet”, jf. krav 1, træk c. ligeledes er der heller ikke
foretaget nogen observationer som viser, at ”omkoblingen af displayet sker efter fastlæggelse af en
minimumsværdi for køretøjets bevægelse”, jf. krav 1, træk e, som anført af epdpp.
følgelig er der ikke foretaget nogen observationer, som viser, at sagsøgtes parkeringsskive skul-
le omfatte neubauer-patentets krav 1, træk g, hvoraf fremgår, ”at omkoblingen af displayet sker på
basis af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forud fastlagt tid”.
helt afgørende undlader jesper nielsen at medtage neubauer patentets krav om, der mini-
mumsaccelerationen skal ske ” i en ensartet retning”, jf. træk g, i sin konklusion …
bilag 49 dokumenterer således ikke, at samtlige træk i neubauer-patentets krav 1 er opfyldt.
da der ikke er foretaget nogle observationer af sagsøgtes parkeringsskive ved almindelig brug,
finder sagsøgte det heller ikke godtgjort eller sandsynliggjort, at der foreligger en krænkelse af
needit-patentet.
det fremgår af børge lindbergs rapport, bilag ac …, om erklæringerne fra jesper nielsen, at
det er helt udokumenteret hvordan mikrocontrollerens aflæsning af accelerometeret er relateret
til den faktiske acceleration af p-skiven.
endvidere fremstår jesper nielsen delkonklusioner i pkt. 2.5 som teoretiske umuligheder, idet
den forudsatte filtrering af højere frekvenser, når først sampling er sket, ikke lader sig gøre som
følge af aliaseringseffekter i det lavere frekvensområder.
                                                - 94 -
herudover kan man ikke ud fra det faktum, at data aflæses på bestemte tidspunkter udlede no-
get om, hvordan de efterfølgende behandles i en algoritme.
det følger heraf, at rapporternes konklusioner i forhold til stridspatentkravene er udokumente-
rede.
2.2.1.3        sagsøgtes bilag j og r vedrørende virkemåden for p-skiverne
virkemåden i de sagsøgtes parkeringsskiver, jf. bilag j …, er således, at parkeringsskiverne skif-
ter visning på displayet på baggrund af en minimumsværdi for det detekterede accelerations-
signal, men at målingerne tilvejebringes som separate detekterede accelerationssignaler for hver
af de tre akser (x-akse, y-akse og z-akse), og specifikt er parkeringsskiverne dermed ikke ind-
rettet til ubetinget at skulle måle i en ensartet retning og målingerne i parkeringsskiven foregår
kontinuert og dermed ikke indenfor en prædefineret tidsperiode.
dette understøttes af rapport udarbejdet af m.sc., ph.d. radoslav darula, department of me-
chanical and manufacturing engineering ved aalborg universitet, bilag r afsnit 8 …, hvoraf det
fremgår at de fem gopark parkeringsskiver har funktionsmåder, der svarer til hinanden. end-
videre beskrives, hvad der bevirker omskiftning fra park mode til drive mode (og omvendt) for
de fem involverede gopark parkeringsskiver, herunder at dette kan ske, mens parkeringsski-
verne er stationært placerede i modsætning til i et køretøj, der bevæger sig.
yderligere blev der under testforløbene foretaget en test på en cykel, således at det blev testet,
hvorledes en faktisk bevægelse influerer på omskiftet, men hvor der ikke var betydelige vibra-
tioner til stede … under denne test blev ingen af gopark parkeringsskiverne trigget til at skifte
til drive mode, hvilket underbygger, at gopark parkeringsskiverne trigges på basis af vibratio-
ner alene og uden hensyn til, at der sker en faktisk bevægelse og dermed en minimumsaccelera-
tion, der fastlægges i en ensartet retning.
sammenfattende underbygger rapporten i bilag r, at gopark parkeringsskiverne er konfigure-
ret til at trigge omskiftning fra park mode til drive mode baseret på de målte vibratio-
ner/accelerationer, idet en overskridelse af en minimumsværdi af amplitudeværdien og en
overskridelse af et frekvensniveau over tomgangsfrekvensen vil bevirke en omskiftning, også
når parkeringsskiven er stationært placeret.
følgelig savner goparks teknologi træk g i neubauer patentet, hvorefter omskift omskiftning
fra park mode til drive mode sker på basis af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ens-
artet retning i en forudfastlagt tid.
2.2.2 ad ”formålet forspildes ved almindelig rettergang”
det er en betingelse efter retsplejelovens § 413, stk. 3, at partens mulighed for at opnå sin ret
forspildes, hvis parten henvises til at afvente tvistens retlige afgørelse.
det fremgår af forarbejderne til bestemmelsens forgænger, betænkning nr. 1107/1987 om forbud
og arrest s. 93, at nedlæggelse af forbud er af subsidiær karakter:
        ”de foreløbige retsmidler forudsættes alene at skulle tages i anvendelse for at forhindre retstab hos
        rekvirenten ved at skulle afvente almindelig rettergang. disse retsmidler er således subsidiære i
        forhold til den sædvanlige fremgangsmåde med domserhvervelse og efterfølgende tvangsfuldbyr-
        delse på grundlag af dommen.”
                                              - 95 -
dette understøttes også af hensynet bag forbudsinstituttet, som er, at give rettighedshavere mu-
lighed for hurtigt at gribe ind over for mulige rettighedskrænkelser, og det påhviler derfor også
sagsøger at bevise, at deres ret fortabes, hvis spørgsmålet skal anlægges ved en ordinær retssag.
ovennævnte indebærer et krav om, at sagsøgeren indleverer anmodning om midlertidigt for-
bud ret hurtigt efter at have haft anledning hertil.
epdpp har haft kendskab til sagsøgtes produkter igennem længere tid.
sagsøgtes første p-skive, gopark fs08, blev sikkerhedsgodkendt af trafikstyrelsen den 6. de-
cember 2011, jf. bilag ah, ekstraktens side 840, og blev lanceret samme år, hvilket fremgår af je-
sper battings partsforklaring under bevissikringssagen.
under partsafhøringen af peter vikkelsø skou kom det frem, at der kun er få spillere på marke-
det for elektroniske p-skiver, men at der i dag er mange produkter på markedet. det må derfor
formodes, at sagsøger allerede i 2011 eller starten af 2012 fik kendskab til gopark fs08. først 3
½ år senere, dvs. i juni 2015, valgte sagsøger at indlevere en begæring om nedlæggelse af for-
bud mod den pågældende p-skive.
såfremt retten ikke finder det sandsynliggjort, at sagsøger allerede havde kendskab til sagsøg-
tes p-skive gopark fs08 siden lanceringen i 2011 gøres det gældende, at sagsøger i hvert fald
havde kendt til sagsøgtes p-skiver, ventus fs12 og park-n-go fs13, siden 2012, hvor p-skiverne
blev godkendt af trafikstyrelsen, jf. bilag aj … produkterne blev umiddelbart herefter blev
bragt i omsætning.
dette understøttes bl.a. af kendelse fra retten i roskilde den 19. december 2013, bilag k …,
hvoraf fremgår, at sagsøger i 2013 indledte retlige skridt mod sagsøgtes distributør, tourgear
aps, vedrørende to af de i sagen omhandlede parkeringsskiver, henholdsvis park-n-go fs13 og
park-n-go fs18. det fremgår af forklaringen fra peder borchert, der er bestyrelsesformand hos
needit aps, at man allerede på daværende tidspunkt havde haft kendskab til sagsøgtes parke-
ringsskive, park-n-go fs13, siden 2012.
p-skiverne, park-n-go fs13 og park-n-go fs18, blev sikkerhedsgodkendt den 17. august 2012,
og bringes umiddelbart herefter i omsætning. da sagsøger får kendskab til disse p-skiver sam-
me år, som de bringes i omsætning, er det nærliggende at tro, at sagsøger også havde kendskab
til gopark fs08 samme år, som det bringes i omsætning, dvs. i 2011.
i forbindelse med michael møllers forklaring under forbudssagen ved retten i roskilde blev
det endvidere oplyst, at det var virksomheden gopark, der producerede de omhandlede parke-
ringsskiver park-n-go fs13 og park-n-go fs18, ligesom det blev oplyst, at gopark yderligere
producerer parkeringsskiverne ventus og parksafe. ventus parkeringsskiverne er godkendt af
trafikstyrelsen under betegnelserne fs08 og fs12.
i forlængelse af sagen mod tourgear aps sendte needit aps ved advokat johan løje den 20.
december 2013, bilag l …, påkrav til gopark med anmodning om ophør af produktion, mar-
kedsføring og salg af parkeringsskiverne park-n-go, dvs. p-skiverne park-n-go fs13 og park-n-
go fs18 samt krav om erstatning og vederlag som følge af den påståede krænkelse.
gopark efterkom ikke dette påkrav.
                                              - 96 -
det følger heraf, at sagsøgeren har haft kendskab til i hvert fald fire af de i sagen omhandlede
produkter siden i det mindste 19. december 2013, uden at man derved har taget skridt til at
håndhæve sine rettigheder.
det fremsendte påkrav er ikke blevet fulgt op med retlige skridt, uanset at de sagsøgte ikke har
indvilliget i at standse produktion, salg og markedsføring, og de sagsøgte har herefter indrettet
sig i tillid til at sagsøgeren ikke har ønsket at forfølge den påståede krænkelse i relation til de
pågældende produkter.
herudover har peter vikkelsø skou i efteråret 2014 rettet henvendelse til de sagsøgtes kunder
med påstand om, at der vil blive indledt sag mod deres nuværende leverandør i løbet af foråret
som følge af overtrædelse af flere patenter. epdpp har således heller ikke i efteråret 2014 taget
skridt til at forfølge de påståede krænkelser, men har angiveligt bevidst spekuleret i, hvornår et
eventuelt forbud ville kunne ramme størstedelen af de sagsøgtes omsætning.
sagsøger valgte dog alligevel først at indlevere en begæring om nedlæggelse af forbud mod de
pågældende p-skiver i juni 2015. dette til trods for, at sagsøger med stor sandsynlighed har
kendt til sagsøgtes første p-skive, gopark fs08 siden december 2011 eller i hvert fald siden
2012, hvor de også får kendskab til ventus fs12 og park-n-go fs13.
herefter er hovedforhandlingen af forbudsbegæringen blevet udsat to gange på sagsøgers an-
modning, og der vil derfor være gået sammenlagt 15 måneder fra forbudsbegæringernes indle-
vering og til hovedforhandlingen.
endvidere henvises til sø- og handelsrettens retsbog af 9. november 2015 …, hvoraf retten alle-
rede på daværende tidspunkt opfordrede sagsøger til at overveje at føre sagerne som civile rets-
sager. retten har flere gange gentaget sin opfordring over for sagsøger.
ud fra en helhedsvurdering af det oven for beskrevne forløb gøres det gældende, at betingelsen
i rpl § 413, nr. 3, ikke er opfyldt. det forhold at nærværende forbudssager vedrører spørgsmå-
let om krænkelse af to patenter kan ikke resultere i et andet resultat.
selvom det i forbindelse med patentkrænkelsessager meget ofte vil være nødvendigt at indhen-
te sagkyndig bistand, og selvom denne bistand kan betinge en længere sagsbehandling og føl-
gelig også have indflydelse på, hvornår passiviteten indtræder, gør sagsøgte gældende, at dette
ikke er tilfældet i nærværende sag, da sagsøger ikke har godtgjort, at den sagkyndige bistand
har forårsaget eller haft indflydelse på, hvornår forbudsbegæringerne blev indleveret.
endvidere gøres det gældende, at epdpp i relation til viden må identificeres med henholdsvis
neubauer holding og needit aps, som epdpp afleder sine rettigheder fra. det er ikke muligt
via selskabsstiftelser at konstruere sig ud af passivitetsspørgsmålet.
endelig må der henses til, at epdpp’s licensgiver tidligere har ført sag vedrørende de omtviste-
de parkeringsskiver, og der må derfor påhvile epdpp en særlig forpligtelse til at undersøge
produkter og adressere påståede krænkelser.
dette forløb viser, at sagen ikke har den fornødne hastende karakter til at begrunde, at sagen
køres efter reglerne om midlertidige forbud i retsplejelovens § 411ff.
dette understøttes i den juridiske litteratur, hvor det anføres, at rettighedshavere ikke kan vente
i årevis, før begæring om midlertidigt forbud indgives.
                                              - 97 -
endvidere ses også i retspraksis flere eksempler på, at domstolene har skærpet kravene til, hvor
længe rettighedshavere må vente med at indgive forbudsbegæring efter, at man kendskab til
det påståede krænkende produkt, og at rettighedshavere som fremsætter trusler om retsfor-
følgning må forvente en skærpet passivitetsvurdering.
fra retspraksis ses bl.a. u2004.2532ø, hvor sagsøger havde rettet henvendelse til sagsøgte og
givet det indtryk, at henvendelserne ville blive fulgt op med retslige skridt, hvis sagsøgte ikke
indstillede salget. østre landsret lagde i deres begrundelse vægt på, at der var gået væsentlig
længere tid mellem henvendelserne og forbudsbegæringens indgivelse, end det med rimelig-
hed var nødvendigt for iværksættelsen af retslige skrift. endvidere lagde landsretten vægt på,
at der ikke var nogen saglige hensyn, som begrundende, at der gik 1½ år, inden forbudsbegæ-
ringen blev indleveret, og afviste på dette grundlag at nedlægge forbud.
dommen blev fulgt op af højesteret i u2014.3346h, hvor rekvirenten først indleverede for-
budsbegæring 14 måneder efter, at man havde påtalt retskrænkelsen. højesteret anførte i deres
begrundelse, at der var forløbet væsentlig længere tid end det med rimelighed var nødvendigt
for at iværksætte retslige skridt, hvorfor rekvirenten hverken havde godtgjort eller sandsynlig-
gjort, at formålet ville være forspildt ved almindelig rettergang.
på baggrund af en samlet vurdering gøres det gældende, at der er gået væsentlig længere tid fra
end det med rimelighed kan forventes. følgelig finder sagsøgte det heller ikke godtgjort eller
sandsynliggjort, at formålet vil forspildes, hvis sagsøger henvises til at gøre sin ret gældende
ved en ordinær retssag, og retten bør derfor afvise sagsøgers begæring om nedlæggelse af for-
bud.
2.3     manglende gyldighed
det gøres gældende, at needit patentet er ugyldigt, og at epdpp således ikke har sandsynlig-
gjort at have en gyldig ret som forudsat i retsplejelovens § 413.
krav 1 i needit patentet beskriver en teknik, der ikke adskiller sig væsentligt fra den teknik, der
allerede var kendt på needit patentets prioritetsdato den 12. maj 2009.
den opfindelse, der beskrives i needit patentets krav 1, adskiller sig ikke væsentligt i patentlo-
vens § 2's forstand, idet det vil være nærliggende for en fagmand at komme frem til needit pa-
tentet ved en kombination af det indhold, der kan udledes af europæisk patentansøgning nr. 0
522 350 (carlo siego), bilag e, … og us patentansøgning nr. 2007/0057779 (battista), bilag f …
needit patentet har således ikke fornøden opfindelseshøjde.
ved vurderingen af hvorvidt en opfindelse har fornøden opfindelseshøjde, anvender sagsbe-
handlerne ved såvel patent- og varemærkestyrelsen som hos den europæiske patentmyndig-
hed, epo den såkaldte problem and solution approach (psa-metoden).
metoden indebærer følgende trin: a) udvælgelsen af et modhold som nærmeste kendte teknik,
b) bestemmelse af det tekniske resultat (eller den tekniske effekt), der kan opnås med opfindel-
sen i lyset af den nærmeste kendte teknik, c) definition af det objektive tekniske problem, som
løses med opfindelsen, d) bestemmelse af, hvordan opfindelsen løser det tekniske problem, og
e) vurdering af, hvorvidt fagmanden, i lyset af den nærmeste kendte teknik, ville have foreslået
                                               - 98 -
den tekniske løsning, der er givet med opfindelsen, for at opnå resultatet (eller den effekt), der
opnås med opfindelsen.
de overordnede trin udgøres af trin a), c) og e).
nærmeste kendte teknik udgøres i den givne situation af ep 0 522 a2, bilag e …
af patent- og varemærkestyrelsens ”guidelines for patenter” fremgår, at det objektive tekniske
problem angiver målet for opgaven med at modificere og tilpasse den nærmeste kendte teknik
med hensyn til at opnå de tekniske virkninger, som opfindelsen tilvejebringer udover den
nærmeste kendte teknik.
videre fremgår det af patent- og varemærkestyrelsens ”guidelines for patenter”, at ”det tredje
spørgsmål i psa-metoden er, om der er nogen lære i den kendte teknik under ét som vil (ikke kun kan,
men vil) tilskynde en fagmand, der står over for det objektive tekniske problem, til at modificere eller til-
passe det nærmeste kendte teknik under hensyntagen til denne lære og komme frem til noget, der falder
inden for kravet, og dermed opnå hvad opfindelsen opnår.” (min understregning)
den kendte teknik under et er ikke det samme som nærmeste kendte teknik, og den kendte tek-
nik under et udgøres da af begge de ovennævnte patentskrifter, dvs. ep 0 522 a2, bilag e, … og
us 2009/0057779, bilag f …
det er således ikke det skrift, der udgør den nærmeste kendte teknik, der skal danne grundlag
for en kombination, og som skal tilskynde fagmanden til at modificere den nærmeste kendte
teknik. det er i stedet den kendte teknik under et, der skal danne grundlag for en kombination.
2.4    påstået krænkelse, herunder i lyset af den kendte teknik
de sagsøgtes parkeringsskiver krænker ikke hverken needit patentet eller neubauer patentet i
henhold til patentlovens § 3, idet de sagsøgtes produkter ikke udviser alle de elementer, der
indgår i needit patentet henholdsvis neubauer patentets krav 1.
der foreligger ikke en væsentlig underbygget formodning for, at krænkelser eller overtrædelser
har fundet sted i sagen, idet den påståede krænkelse alene bygger på de ipu erklæringer, der er
fremlagt i sagen. dermed er kravet til sandsynliggørelse af krænkelse i retsplejelovens § 413 ik-
ke opfyldt.
ipu erklæringerne påviser ikke, at den patenterede teknologi benyttes. ipu erklæringerne på-
viser i bedste fald alene et handlemønster, som kan indikere benyttelse den patenterede tekno-
logi som en blandt flere mulige forklaringer.
endvidere er der i ipu erklæringerne i forhold til neubauer patentet foretaget en fortolkning af
patentkravet, og termen ”i en forudfastlagt tid” fortolkes som ”et vist tidsrum”, jf. eksempelvis
bilag 10. denne sidestilling af begreber taler imod en naturlig sproglig forståelse, idet ”et vist
tidsrum” må anses for at være ganske uklart, mens ”et forudfastlagt tidsrum” må være fastlagt
på forhånd.
derudover er det ikke muligt ud fra ipu erklæringerne at påvise en bestemt tærskelværdi, eller
en bestemt forudbestemt tid.
                                             - 99 -
endvidere understøtter de foretagne test i ipu erklæringerne ikke, jf. endvidere hertil ovenfor
under pkt. 0, at omkobling af displayet sker som følge af en acceleration, der overskrider en
tærskel, i samme retning, i et vist tidsrum, idet der er flere eksempler på, at der i samme testfor-
løb med accelerationer af i det væsentlige samme størrelse og samme tidslængde ikke sker om-
skifte eller omkobling i begge tilfælde. der er et bemærkelsesværdigt uoverensstemmende
handlingsmønster for forskellige produkter under samme påvirkning. for hvert testnummer er
der på samme tid sket samme påvirkning i form af antal og typen af acceleration og vejens be-
skaffenhed af de enkelte produkter. til trods for denne identitet i testparametre udviser disse
forsøg forskellig reaktion i en række tilfælde.
det er en del af den kendetegnende del af krav 1 i needit patentet – og dermed årsagen til at
der kunne udstedes et patent på den omhandlede opfindelse – at der sker en filtrering. park-n-
go fs18 foretager ikke nogen filtrering for at dæmpe signaler med en frekvensværdi, der er un-
der eller over et frekvensområde, jf. herved bilag a …, og dette træk fra needit patentets ken-
detegnende del genfindes derfor ikke.
endvidere ses der ikke på nogen af testforløbene i ipu erklæringerne indtegnet kurver, der vi-
ser en integreret acceleration, og der kan ikke på baggrund af heraf siges noget om en integreret
acceleration. park-n-go fs18 foretager ingen integration over et tidsinterval af et filtret signal fra
accelerationssensoren.
det gøres gældende, at ovenstående er en del at den patenterbarhedsbegrundende effekt ved
needit patentet og dermed det væsentlige ved needit patentet. manglende tilstedeværelse hos
den påståede krænkende parkeringsskive af et sådan væsentligt element i den kendetegnende
del af needit patentet udelukker statuering af krænkelse.
under bevissikringsforretningen afgav knud finken forklaring for retten, jf. kendelsen … i sin
forklaring udtaler knud finken (kendelsen øverst side 4), at ”ud fra test nr. 9 og 10 er der en
indikation af, at p-skiven ikke benytter sig af integraler og dermed ikke krænker needit-
patentet.”
krænkelse af stridspatenternes krav 1 forudsætter, at samtlige tekniske elementer, der indgår i
krav 1 er til stede i de omtvistede produkter. det er ikke tilfældet. flere tekniske elementer er
således fraværende – både for så vidt angår neubauer patentet og needit-patentet.
validiteten af de udførte tests i forbindelse med ipu erklæringerne er ganske lav, og kan ikke
bruges som grundlag for udtalelser, hvorefter der skulle være tale om sandsynliggørelse af
krænkelse af neubauer- eller needit-patentet.
den grundlæggende virkemåde i algoritmen for goparks parkeringsskive kan beskrives således
at hvis de målte vibrationer ligger under det fælles grænseniveau, så indebærer dette, at køretø-
jet er parkeret med motoren i tomgang eller slukket (p-markering og parkeringstidspunkt vises
i parkeringsskivens display). såfremt de målte vibrationer derimod ligger over det fælles græn-
seniveau, så indebærer dette, at køretøjet kører (almindelig urfunktion vises i parkeringsski-
vens display).
skiftet mellem de to status sker ved at vibrationsniveauet i køretøjet stiger fra et lavt tomgangs-
niveau og på et tidspunkt passerer de målte vibrationer op igennem det fælles grænseniveau,
når køretøjet begynder at køre eller omvendt, når køretøjet stopper med at køre.
                                                  - 100 -
dette understøttes af testrapporten i bilag r …, at gopark parkeringsskiverne er konfigureret til
at trigge omskiftning fra park mode til drive mode baseret på de målte vibrationer/-
accelerationer, hvor en overskridelse af en minimumsværdi af amplitudeværdien og en over-
skridelse af et frekvensniveau over tomgangsfrekvensen vil bevirke en omskiftning.
dette er grundlæggende kendt teknik, kendt fra blandt andet tysk brugsmodel nr. 91/01216.3,
bilag s … denne brugsmodel angives i neubauer-patentet som værende kendt teknik, og det
anføres i den forbindelse at den tyske brugsmodel angår en elektronisk parkeringsskive, der
fungerer vha. en vibrationsdetektor, der er forbundet til et elektronisk tælleapparat. under drift
genererer detektoren en puls hver gang, der sker en vibration uafhængigt af retningen. på
grundlag af det faktiske antal pulser, der er målt over et kort tidsrum, skifter parkeringsskiven
fra parkeringsmode til kørselsmode.
den grundlæggende virkemåde fra goparks automatiske parkeringsskive med måling og
sammenligning af vibrationsværdier for et køretøj uafhængigt af retning for vibrationerne har
således været almindelig kendt siden den tyske brugsmodels indleveringsdato 2. februar 1991.
epdpp’s licensgiver angiver i forbindelse med ankesagen af den administrative omprøvning, …
at:
        ”det bemærkes sammenfattende, at d1[tysk brugsmodel nr. 91/01216.3]-sensoren ved rystelser el-
        ler vuggende bevægelse af køretøjet sender pulser, og at kriteriet i d1 for kørsel er pulser fra senso-
        ren over flere sekunder. for i det hele taget at få d1-sensoren til at sende pulser, skal der forekom-
        me en retningsskiftende minimumsacceleration, hvilket blev diskuteret under omprøvningen; men
        det skal fremhæves i sammenligning med krav 1, at disse retningsskiftende minimumsacceleratio-
        ner ikke nødvendigvis er i ensartet retning for, at d1-sensoren nulstiller p-skiven. specielt henvi-
        ses til d1 side 2 fjerde afsnit, der nævner både positive og negative accelerationer. det betyder
        imidlertid, at rystelser eller vuggen af køretøjet af sensoren i d1 også fejlagtigt vil blive interprete-
        ret som kørsel, bare de varer længe nok. en konstant acceleration i en bestemt retning vil ikke
        kunne aktivere d1-sensoren, fordi den konstante acceleration ikke bliver fastlagt, da kun accelera-
        tion med retningsændring kan måles ad d1. vi er således af den opfattelse, at d1 måler positiv og
        negative acceleration, som forårsages af motorvibrationer eller affjedringsvibrationer i et køretøj
        under normal kørsel …
        ... d1 mangler således kriteriet om ensartet retning. og det er denne mangel på ensartet retning,
        der bevirker, at vuggen eller rystelser af køretøjet i et stykke tid faktisk er tilstrækkeligt for senso-
        ren og elektronikken i d1 til at bestemme toget af pulser i et tidsrum til at betyde, at køretøjet kø-
        rer. dette er en graverende forskel mellem krav 1 og d1. da denne ensartede acceleration ikke er et
        kriterium i d1, men i krav 1, er krav 1 ny i forhold til d1.”
det fremgår videre af brev fra epdpp’s patentrådgiver leif nielsen til the european patent of-
fice, bilag ø …, som vedrører fortolkningen af de i patentansøgningen anførte krav i forhold til
den modholdte tyske brugsmodel nr. 91/01216.3 (”d1”), bilag s … i brevet fra leif nielsen
fremgår det bl.a., at:
        ”d1 discloses an electronic parking disc operating by means of a vibration connected to an elec-
        tronic device. during operation the detector generates a pulse each time a vibration occurs inde-
        pendently of the direction of the vibration. based on the actual number of pulses measured over a
        short period of time the parking disc switches from parking mode into driving mode.
                                                - 101 -
       d1 does not disclose the detection of a minimum acceleration during movement of the vehicle. in
       particular d1 does not describe a minimum acceleration determined in a uniform direction over a
       pre-determined period of time
       hence claim 1 is novel over d1 ...
       the difference between d1 and the invention of claim 1 is that the parking disc as described in d1
       can be manipulated simply because vibrations are measured as a pulse indicating that a vibration
       takes place independently of the direction of the vibration as disclosed in d1.”
udtalelserne fra epdpp’s egen patentagent viser, at en metode, som nulstilles ved en mini-
mumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forud fastlagt tid, som anført i neu-
bauer-patentets krav 1, adskiller sig fra en metode, der generer en puls hver gang, der sker en
vibration uafhængig af retningen, hvorefter der, på grundlag af et bestemt antal pulser målt
over et kort tidsrum, sker et skifte fra parkeringsmode til kørselsmode, som anført i den tyske
brugsmodel.
som det fremgår af bilag r, anvender det påståede krænkende produkt en metode, hvor skifte
fra parkeringsmode til kørselsmode sker, når de målte vibrationer/accelerationer overskrider en
minimumsværdi af amplitudeværdien og en overskridelse af et frekvensniveau over tomgangs-
frekvensen vil bevirke en omskiftning, også når parkeringskiven er stationært placeret. det er
således ikke korrekt, når det af epdpp anføres, at bilag r underbygger, at sagsøgtes parkerings-
skiver med stor sandsynlighed skifter fra parkeret til kørende som følge af størrelsen af accele-
rationer mere end frekvensen (vibrationer). dette fremgår endvidere af bilag z …
i bilag s … er en vibrationsfølsom elektronisk parkeringsskive kendt. virkemåden i sagsøgtes
parkeringsskiver baserer sig på registrering og signalbehandling af vibrationer. det følger heraf,
at sagsøgtes parkeringsskiver må tilhøre den frie teknik.
ved neubauer-patentet anvises et alternativ til vibrationsdetektering i form af registrering og
behandling af accelerationssignaler, hvilket er videreført i needit-patentet. sagsøgtes parke-
ringsskiver anvender med andre ord ikke den af epdpp patenterede teknologi, men derimod
en allerede kendt teknik, hvorfor sagsøgtes parkeringsskiver ikke krænker neubauer-patentet.
såfremt man skulle anse, at tilstedeværelsen af en tre-akset sensor i de påståede krænkende
parkeringsskiver kunne omfattes af ordlyden af neubauer-patentets krav 1, vil neubauer-
patentet savne nyhed i forhold bilag s og dermed være ugyldigt.
dette understøttes endvidere af erklæring fra europæisk patentagent claus elmeros, høiberg
a/s, bilag å …
det gøres gældende, at epdpp’s licensgivers tilkendegivelser og fortolkningsbidrag til forståel-
se af neubauer-patentet i forbindelse med den administrative omprøvningssag og sagsbehand-
lingen ved epo indebærer, at opfindelsen ikke omfatter en løsning hvor skift sker som følge af
ændringer i vibrationsværdierne, idet opfindelsen herefter alene ville udgøre, hvad der allerede
må anses som kendt teknik med tysk brugsmodel nr. 91/01216.3, bilag s, der er en vibrationsføl-
som elektronisk parkeringsskive, der baserer sig på registrering og signalbehandling af vibrati-
oner.
sagsøgtes parkeringsskiver anvender ikke den af epdpp patenterede teknologi, men derimod
en allerede kendt teknik, hvorfor sagsøgtes parkeringsskiver ikke krænker neubauer-patentet.
                                              - 102 -
2.5     bemærkninger til vestre landsrets kendelse af 12. maj 2016
vestre landsret traf ved kendelse af 12. maj 2016 afgørelse om, at sagsøger skulle have mulig-
hed for at foretage bevissikring, dog således, at bevissikringsforretningen begrænses ved at
undlade søgeordet ”dk/ep 2384495t3”, kommunikation mellem lonosoft aps, norgo aps og
gopark aps og deres advokat, samt oplysninger om gopark aps’ kostpriser.
landsretten anfører i sin begrundelse, at man ikke finder det tilstrækkeligt sandsynliggjort, at
sagsøgtes parkeringsskiver krænker needit-patentet. til grund for resultatet anfører landsret-
ten, at johan løje i et brev af 9. oktober 2015 til sø- og handelsretten anfører, at parkeringsski-
ven ”park-n-go” fs18 krænker sagsøgers rettigheder til neubauer-patentet, og ikke til needit-
patentet.
landsretten anfører videre, at sagsøger har tilvejebragt en overvejende sandsynlighed for, at
sagsøgtes parkeringsskiver krænker neubauer-patentet, idet landsretten finder, at patentets
kendetegnende del, nemlig at der sker en omskiftning på baggrund af en detektors detektering
af en minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forud fastlagt tid, anføres
at kunne genfindes i sagsøgtes parkeringsskiver. landsretten støtter bl.a. sin afgørelse på den af
jesper nielsen foretagne vurdering, jf. bilag 49 …
krænkelse af et patent forudsætter, at samtlige træk i patentets kendetegnende del kan genfin-
des i det påståede krænkende produkt. blot fordi landsretten måtte finde det sandsynliggjort, at
visse træk i patentets kendetegnende del kan genfindes i det påståede krænkende produkt, kan
det ikke deraf konkluderes, at sagsøger har sandsynliggjort, at samtlige træk i patentets kende-
tegnede del kan genfindes i det påståede krænkende produkt.
det gøres derfor gældende, at vestre landsret ikke har foretaget en prøvelse af, hvorvidt samt-
lige træk i neubauer-patentets kendetegnende del er opfyldt. sø- og handelsretten bør derfor
bortse fra landsrettens kendelse og foretage en fornyet vurdering af, hvorvidt sagsøger har
sandsynliggjort, at samtlige krav i neubauer-patentets kendetegnende del kan genfindes i sag-
søgtes parkeringsskiver.
2.6     ad spørgsmålet om retskraft
sagsøger gør gældende, at vestre landsrets kendelse, fremlagt som bilag 46, skal have retskraft
dels i forhold til spørgsmålet om sandsynliggørelse, dels i forhold til spørgsmålet om sagsøgtes
afvisningspåstand.
dette bestrides af sagsøgte.
det gøres gældende, at kendelser, som ikke vedrører et processuelt spørgsmål, ikke vil have
retskraft i andre sager blot fordi, at parterne og kravene er ensartede.
selvom der er et vist sammenfald mellem betingelserne i retsplejelovens § 653, stk. 1, om bevis-
sikring, og betingelserne i § 413 om forbud og påbud, har rettens prøvelse af betingelserne i §
653, stk. 1, ingen bindende virkning i forhold til rettens prøvelse af betingelserne i § 413.
til støtte herfor henvises til den civile retspleje af ulrik rammeskow bang-pedersen og lasse
højlund christensen, hvori det anføres, at:
                                                 - 103 -
        ”en kendelse må principielt anses for at have retskraft, men retskraften er – i modsætning til en
        doms retskraft – begrænset til den sag, som kendelsen er afsagt under, dvs. den er ikke bindende i
        andre sager mellem parterne”.
samme betragtninger anføres i civilprocessen af bernhard gomard og michael kistrup.
på baggrund heraf kan det konkluderes, at kendelsers retskraft alene er begrænset til den kon-
krete sag, og at disse ikke vil have retskraft i andre sager mellem parterne. en kendelses rets-
kraft vil således aldrig kunne udstrækkes til også at have retskraft i andre sager om foreløbige
retsmidler.
dette understøttes også af u 2013.571h. i sagen havde a anmodet fogedretten om at foretage
arrest hos b. fogedretten afviste imidlertid anmodningen, da man fandt, at kravet var forældet.
kendelsen blev kæret til landsretten, som stadfæstede afgørelsen. a havde samtidig anlagt sag
ved byretten med påstand om betaling af kravet. både byretten og landsretten afviste sagen
under henvisning til, at landsretten i arrestsagen havde afvist kravet. højesteret udtalte imidler-
tid, at under en sag om kravets eksistens og arrestens lovlighed har en afgørelse om, hvorvidt
arrest skal foretages, ikke retskraft, og domstolene skulle derfor foretage en selvstændig prøvel-
se af, hvorvidt kravet eksisterede. til støtte for resultatet lagde højesteret bl.a. vægt på, at arrest
var et foreløbigt retsmiddel, der skulle følges op af en retssag for at få endelig fastslået, om ved-
kommende har den påståede ret, og om arresten er lovligt gjort.
på baggrund af højesterets begrundelse kan det således konkluderes, at afgørelser i sager om
foreløbige retsmidler ikke har retskraft i andre sager, allerede fordi spørgsmålet ikke er endeligt
fastslået ved dom. vestre landsrets kendelse i bevissikringssagen har derfor heller ikke have
retskraft i denne forbudssag hverken i forhold til spørgsmålet om sandsynliggjort krænkelse el-
ler i forhold til spørgsmålet om epdpp’s retlige interesse.
sagsøger synes også selv at være af den opfattelse, at en kendelse i en bevissikringssag ikke er
retsskabende i en forbudssag, henset til at sagsøger i en e-mail til sø- og handelsretten anmoder
om at få forbudssagen udsat, fordi sagsøgte havde valgt at kære bevissikringssagen. sagsøger
anfører til støtte herfor, at:
        ”udleveringen af det bevissikrede materialer er centralt for sagsøgers mulighed for at sandsynlig-
        gøre sagsøgtes formodede krænkelse af dennes rettigheder. sagsøger ønsker derfor, at bevissik-
        ringssagen ved vestre landsret afgøres førend, at forbudssagen skal hovedforhandles ved sø- og
        handelsretten.”
da sagsøger vurderer, at materialet er centralt til at kunne sandsynliggøre en krænkelse i for-
budssagen, må sagsøgeren derfor også være af den opfattelse, at der gælder et lempeligere krav
til sandsynliggørelse i bevissikringssager end i forbudssager. en sådan antagelse synes også ri-
melig henset til bevissikrings- og forbudsinstituttets respektive formål og det faktum, at for-
budsinstituttet er væsentlig mere indgribende end bevissikringsinstituttet.
denne antagelse støttes også i den juridiske litteratur. eksempelvis anfører clement salung pe-
tersen i immaterielle rettigheder og foreløbige forbud, at
        ”det er dog vigtigt at fremhæve, at de hensyn, der begrunder foretagelse af en bevissikringsunder-
        søgelse uden forudgående underretning, jf. rpl § 653 a, stk. 2, ikke svarer til de hensyn, der kan
        begrunde, at fogedretten tager stilling til begæringen om fogedforbud og evt. beslaglæggelse efter
                                                  - 104 -
       rpl § 645 uden en sådan underretning, jf. rpl § 646, stk. 2, jf. rpl § 493, stk. 2. mens rpl §
       653 a, stk. 2, på grund af risikoen for fjernelse af beviser m.v. ofte vil være opfyld, jf. ovenfor, kræ-
       ver sidstnævnte således, at det findes ubetænkeligt at gennemføre forbudsforretningen uden forud-
       gående underretning, eller at muligheden for at opnå dækning ellers vil blive væsentligt forringet.
       i de vanskelige immaterialretlige sager vil denne bestemmelse formentlig sjældent være opfyldt.”
i forlængelse af ovenstående betragtninger fremhæver clement salung petersen endvidere, at
bevissikringsinstituttet kan medvirke til at styrke de betragtninger, som har betydning for,
hvorvidt et fogedforbud skal nedlægges. hensynet synes her at bl.a. at være, at:
       ”fogedforbuddets indgribende betydning, som bevissikringsreglerne bl.a. kan styrke ved at give
       hjemmel til omfattende beslaglæggelse af krænkende produkter i bevisøjemed”.
både bevissikrings- og forbudsinstituttet kræver blot, at rekvirenten sandsynliggør en krænkel-
se. på baggrund af ovenstående betragtninger kan det dog konkluderes, at kravet om sandsyn-
liggørelse fastlægges en smule højere i forbudssager end i bevissikringssager, henset til forbuds-
instituttets indgribende karakter.
såfremt vestre landsrets kendelse får retskraft i den foreliggende forbudssag, vil det medføre
en omgåelse af forbudsinstituttets højere krav til sandsynliggørelse. dette synes på ingen måde
at have været tilsigtet fra lovgivers side, og rettens bør derfor ikke tillægge vestre landsrets
kendelse retskraft i nærværende forbudssag.
2.7    sikkerhedsstillelse
såfremt retten mod forventning måtte imødekomme anmodningen om forbud og påbud gøres
det gældende, at dette alene kan ske mod sikkerhedsstillelse.
de sagsøgtes produkter sælges gennem gopark, hvis eneste aktivitet består i salg af parkerings-
skiver, og et forbud heroverfor vil indebære at alt selskabets aktivitet vil blive forbudt, indtil
der måtte falde dom i en hovedsag.
det bemærkes i den forbindelse særligt, at sagsøgeren er et til formålet oprettet selskab i januar
2015, hvor der ikke må forventes at være aktiver udover eventuelle royaltybetalinger i forbin-
delse med forvaltning af stridspatenterne i sagen, og sikkerhedsstillelsen må derfor forventes at
udgøre de sagsøgtes eneste mulighed for at søge sig fyldestgjort for et erstatningskrav.
goparks bruttofortjeneste de seneste tre år har udgjort 0,95 mio., 2,01 mio. og 3,65 mio., og det
gøres gældende, at en passende sikkerhedsstillelse som minimum bør svare til et års gennem-
snitlig bruttofortjeneste i selskabet.
der er tale om en sag af betydelig kompleksitet, der kræver vurderinger, undersøgelser og ana-
lyser fra en række forskellige rådgivere. herudover har epdpps anmodning om forbud og på-
bud såfremt den tages til følge som konsekvens, at hovedparten af de sagsøgtes virksomhed
forbydes indtil hovedforhandling i hovedsagen, hvormed flere års omsætning i sagsøgtes virk-
somhed vil være tabt, ligesom der vil ske en ikke ubetydelig markedsforstyrrelse. såfremt an-
modningen tages til følge på denne brede og indgribende måde, gøres det gældende, at sikker-
hedsstillelsen skal være ikke under kr. 2.200.000.
…”
                                               - 105 -
med henblik på fastsættelsen af sagsomkostninger har epdpp i e-mail af 12. oktober 2016
oplyst, at epdpp har afholdt udgifter til sagkyndig bistand med i alt 452.003 kr., heraf til leif
rørbøl (budde schou) med 112.600 kr., til ipu med 69.750 kr. (hvoraf 30.000 kr. er estimeret
til retssag og forberedelse), til henrik pedersen (patrade) med 134.156 kr. (hvoraf epdpp dog
efterfølgende har anerkendt, at en regning stor 35.080 kr. ikke kan kræves dækket som sags-
omkostninger i denne sag), til jesper nielsen (alexandra instituttet) med 121.497 kr. og til
lars hein med 14.000 kr.
de sagsøgte har ved e-mail af 30. september 2016 oplyst, at de sagsøgte har afholdt udgifter
til sagkyndig bistand med i alt 255.753,50 kr., heraf til patentgruppen med 124.810 kr., til
claus elmeros (høiberg) med 43.843,50 kr., til radoslav darula med 47.300 kr. og til børge
lindberg med 40.000 kr.
parterne har bestridt hinandens omkostningsopgørelser, blandt andet under anførelse af, at
dele af de afholdte udgifter ikke har været nødvendige for sagens oplysning, idet der har
været tale om almindelig patentteknisk rådgivning.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
epdpp’s søgsmålskompetance (partsevne)
indledningsvis bemærkes, at vestre landsrets kendelse i bevissikringssagen om, at der ikke
skulle ske afvisning af sagen, ikke har retskraft under denne sag.
efter oplysningerne om epdpp, herunder oplysningerne om selskabets drift og aktivitet, der
blandt andet er kommet til udtryk ved indgåelsen af licensaftaler med de to stiftende selska-
ber vedrørende brugen og håndhævelsen af rettighederne til neubauer- og needit-patentet,
for hvilket epdpp modtager royalty, er der ikke grundlag for at fastslå, at epdpp er stiftet
med det formål at omgå retsplejelovens regler om sagsomkostninger. sø- og handelsretten
finder herefter ikke grundlag for at afvise sagen.
                                               - 106 -
betingelserne for nedlæggelse af midlertidigt forbud, påbud og beslaglæggelse
indledningsvis bemærkes, at sø- og handelsretten ikke – som anført af epdpp – er bundet af
vestre landsrets bevisvurdering og forståelse af patenterne i bevissikringssagen.
epdpp har som grundlag for anmodningen om nedlæggelse af midlertidigt forbud og påbud
samt påstanden om beslaglæggelse principalt henvist til neubauer-patentet. de sagsøgte har
ikke rejst indsigelse mod gyldigheden af dette patent.
efter det foreliggende er det sandsynliggjort, at de indledende træk i patentets krav 1 gen-
findes i de sagsøgtes parkeringsskiver. spørgsmålet er herefter, om de kendetegnende træk i
patentkrav 1, hvorefter omskiftningen af parkeringsskiverne skal ske på basis af en ”mini-
mumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forudfastlagt tid”, også genfindes
i parkeringsskiverne.
de sagsøgte har under sagen fremlagt erklæring udarbejdet af kentronic, som indeholder en
beskrivelse af de sagsøgtes parkeringsskivers funktion. retten finder, at erklæringen fra
kentronic – kombineret med de under sagen afgivne forklaringer herom – tyder på, at om-
skiftningen mellem parkering og kørsel i de sagsøgtes parkeringsskiver sker på basis af en
minimumsacceleration, der fastlægges i en ensartet retning i en forud fastlagt tid. retten har
herved blandt andet lagt vægt på flow-diagrammet i erklæringen, som ifølge forklaringen fra
claus elmeros må forstås således, at de sagsøgtes parkeringsskiver skifter, når en amplitude
overskrider den fastsatte grænseværdi i en bestemt tidsperiode. retten har endvidere lagt
vægt på accelerationskurven i figur 3 i kentronics erklæring, som ifølge henrik pedersens
forklaring må antages at illustrere accelerationer og decelerationer i kørselsretningen, hvilket
opfylder kravet om ensartet retning. decelerationerne i figuren er efter hans vurdering ud-
tryk for gearskifter mellem accelerationerne. retten har endvidere lagt vægt på kaj olesens
forklaring, hvorefter figur 3 viser vibrationssignalet fra én af akserne, når bilen kører. uanset
at enkelte af resultaterne i ipu’s tests umiddelbart forekommer vanskeligt forklarlige, finder
retten, at disse tests tyder på, at det ikke er niveauet for motorvibrationer, som fremkalder
omskiftning i de sagsøgtes parkeringsskiver. disse tests støtter også, at omskiftning i de sag-
                                              - 107 -
søgtes parkeringsskiver sker på basis af en minimumsacceleration i en ensartet retning i en
forud fastlagt tid. retten har også lagt vægt på den vurdering af parkeringsskivernes funkti-
on, der er foretaget af jesper nielsen.
de erklæringer, der er afgivet af de sagkyndige, som de sagsøgte har antaget, og de af disse
sagkyndige afgivne forklaringer, svækker ikke på afgørende måde det ovenfor anførte.
på denne baggrund finder retten det efter en samlet vurdering af sagens beviser sandsynlig-
gjort, at de sagsøgtes parkeringsskiver krænker neubauer-patentet, jf. retsplejelovens § 413,
nr. 1. det bemærkes herved, at det under de foreliggende omstændigheder må komme de
sagsøgte bevismæssigt til skade, at de ikke er fremkommet med mere dækkende oplysninger
om parkeringsskivernes funktionsmåde end sket. efter oplysningerne i sagen findes betin-
gelsen i retsplejelovens § 413, nr. 3, for nedlæggelse af forbud endvidere opfyldt, hvorved
bemærkes, at det ikke kan antages, at epdpp har udvist retsfortabende passivitet ved først at
anlægge forbudssagerne i maj-juni 2015 eller i forbindelse med sagens efterfølgende behand-
ling. retten har herved blandt andet lagt vægt på, at det har været nødvendigt for epdpp at
lave omfattende undersøgelser og tests af de sagsøgtes parkeringsskiver, førend det var mu-
ligt at konstatere en mulig krænkelse af de patenter, som epdpp administrerede. betingel-
serne for at tage epdpp’s principale påstand 1-5 samt påstand 9-10 om forbud, påbud og be-
slaglæggelse til følge er derfor opfyldt.
sikkerhedsstillelse
epdpp har ikke godtgjort, men alene sandsynliggjort, at de sagsøgte krænker dette selskabs
rettigheder. som følge heraf betinges nedlæggelse af forbud og beslaglæggelse af, at epdpp
stiller en sikkerhed for den skade og ulempe, som påføres de sagsøgte, hvis ikke epdpp kan
godtgøre sine påstande under en hovedsag. sikkerheden fastsættes på baggrund af det
skønnede tidsforløb ved gennemførelse af en hovedsag samt oplysningerne om de sagsøgtes
mulige tab skønsmæssigt til 1.000.000 kr.
                                              - 108 -
sagsomkostninger
de sagsøgte skal efter sagens udfald betale sagsomkostninger til epdpp. efter sagens karak-
ter, værdi, omfang og forløb, herunder med hovedforhandling på tre dage, fastsættes sags-
omkostningerne til i alt 350.000 kr., hvoraf 100.000 kr. (ekskl. moms) dækker udgifter til ad-
vokat og retsafgift, mens det resterende beløb dækker udgifter til teknisk og patentsagkyn-
dig bistand. vedrørende udgifterne til teknisk og patentsagkyndig bistand bemærkes, at de
afholdte udgifter til ipu, lars hein og jesper nielsen (alexandra instituttet) kan dækkes
fuldt ud, mens udgifterne til patentagenterne leif rørbøl (budde schou) og henrik pedersen
(patrade) alene kan dækkes delvist, da en væsentlig del af disses bistand må antages at have
haft et bredere rådgivende formål og derfor ikke kan kræves godtgjort som sagsomkostnin-
ger.
                                      thi kendes for ret:
epdpp aps frifindes for de sagsøgtes, norgo aps’, gopark aps’ og lonosoft aps’, påstand
om afvisning.
hvis epdpp aps senest den 1. november 2016, kl. 15:00, stiller en sikkerhed på 1.000.000 kr.,
vil retten træffe følgende afgørelse om midlertidigt forbud og påbud samt beslaglæggelse:
”norgo aps, gopark aps og lonosoft aps forbydes at sælge og markedsføre, herunder im-
portere eller eksportere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
ringsskive benævnt parkit fs22 (gengivet i bilag 3), så længe dansk patent nr. dk/ep
1639556 t3 er i kraft.
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps forbydes at sælge og markedsføre, herunder im-
portere eller eksportere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
ringsskive benævnt park-n-go fs18 (gengivet i bilag 4), så længe dansk patent nr. dk/ep
1639556 t3 er i kraft.
                                                - 109 -
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps forbydes at sælge og markedsføre, herunder im-
portere eller eksportere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
ringsskive benævnt park-n-go fs13 (gengivet i bilag 16), så længe dansk patent nr. dk/ep
1639556 t3 er i kraft.
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps forbydes at sælge og markedsføre, herunder im-
portere eller eksportere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
ringsskive benævnt gopark fs08 (gengivet i bilag 17), så længe dansk patent nr. dk/ep
1639556 t3 er i kraft.
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps forbydes at sælge og markedsføre, herunder im-
portere eller eksportere, herunder udlevere til sine kunder eller kunders købere, en parke-
ringsskive benævnt ventus fs12 (gengivet i bilag 18), så længe dansk patent nr. dk/ep
1639556 t3 er i kraft.
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps pålægges at tilbagekalde eventuelt solgte eller ud-
leverede eksemplarer af de af forbuddet omfattede produkter fra markedet.
de sagsøgtes eventuelle varelager af de af forbuddet omfattede produkter beslaglægges.”
norgo aps, gopark aps og lonosoft aps skal in solidum i sagsomkostninger inden 14 dage
betale i alt 350.000 kr. til epdpp aps. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
   peter indahl jensen                  b. vollmond                    hans henrik bjørstrup
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den
