                                                dom
afsagt den 15. april 2015 af østre landsrets 14. afdeling
(landsdommerne rosenløv, lone kerrn-jespersen og martin broms (kst.) med domsmænd).
14. afd. nr. s-442-15:
anklagemyndigheden
mod
t
(cpr.nr. …)
(advokat luise høj, besk.)
holbæk rets dom af 5. februar 2015 (60-4074/2014) er anket af anklagemyndigheden med
påstand om domfældelse i overensstemmelse med anklageskriftet, herunder at forholdet hen-
føres under straffelovens § 119, stk. 1, samt til skærpelse, herunder at straffen ikke fastsættes
under henvisning til straffelovens § 82, nr. 7.
domfældte har med østre landsrets tilladelse af 25. marts 2015 kontraanket til frifindelse, og
har subsidiært påstået formildelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte og af vidnet a, der har forklaret i
det væsentlige som i byretten. der er for landsretten endvidere afgivet forklaring af f.
den forklaring, som vidnet b afgav i byretten, er dokumenteret i medfør af retsplejelovens §
923.
tiltalte har forklaret bl.a., at a i en e-mail, der ikke er fremlagt under straffesagen, takkede
for en behagelig telefonsamtale. han hidser sig aldrig op eller smider om sig med ting. det
har han heller ikke gjort under denne sag. i anledning af sagen har han talt i ganske få sekun-
der med en politimand. i den forbindelse sagde han, at han ikke ville udtale sig, og at politiet
                                                   - 2 -
måtte henvende sig til hans advokat. han har modtaget et brev fra politiet indeholdende sig-
telsen. brevet er dateret den 24. juli 2014, men han har først modtaget det i september 2014.
hele sagen drejer sig om hans søn c, der i november 2012 uden forudgående underretning
eller drøftelse i skolen fik udleveret et nyt skema, hvorefter c fremover skulle have eneunder-
visning. han er meget utilfreds med hele processen i den sammenhæng. folketingets om-
budsmand har da også i en udtalelse af 2. oktober 2014 udtalt kritik af kommunen. da skolen
ønskede, at c skulle på et behandlingshjem, overgik sagen til holbæk kommune. holbæk
kommune har ikke villet svare på hans henvendelser i den anledning. i begyndelsen af de-
cember 2013 skulle han i retten på grund af en sag om tvangsfjernelse af c. i den forbindelse
overtog hans advokat og hans støtte- og kontaktperson, f, der tidligere har været eneundervi-
ser for c, kommunikationen med kommunen. advokaten og f fik heller ikke svar på henven-
delser om c.
i ugen op til den 9. juli 2014 var han to gange blevet kontaktet på sin adresse om c. c, der da
var 14 år, gik hjemme uden at gå i skole, hvilket han gentagne gange har kontaktet myndighe-
derne om. ved den første henvendelse kom de sociale myndigheder og kort efter politiet. ved
den anden henvendelse mødte politiet op med 5 betjente. det blev nævnt, at han havde et til-
hold, men det kunne han ikke få på skrift. det var baggrunden for, at han henvendte sig til
kommunen for at spørge, om han havde et tilhold.
når han ringer til kommunen, får han ofte at vide, at han skal slappe af. til det svarer han, ”at
der er folk, der har kørt ind i facaden på kommunens bygning, og folk, der har banket sagsbe-
handlere, og den række har han ikke stillet sig i”. det kan være sådan en udtalelse, som a har
misforstået.
a har forklaret bl.a., at hun er kontoruddannet. tiltalte indledte telefonsamtalen den 9. juli
2014 med at sige, at han var meget vred, ligesom han også var meget højlydt. hun er bekendt
med, at der har verseret en langvarig sag i … om hans søns skolegang. hun har også deltaget i
møder i … som bisidder for tiltalte. i borgerservice skal personalet hjælpe borgerne, og man
har således en neutral funktion. borgerservice sagsbehandler ikke, men kan f.eks. forklare en
afgørelse eller hjælpe med at formulere en klage. inden tiltalte og hun afsluttede samtalen den
9. juli, talte tiltalte pænt til hende. tiltalte sagde flere gange, at han ville tage hjem til perso-
                                                   - 3 -
ner, som stod på en liste, og han nævnte i den forbindelse b. han sagde endvidere, at hun
kunne sige det, til hvem hun havde lyst, så politiet kunne hjem til ham. derfor var han efter
hendes opfattelse klar over, at der var tale om trusler. tiltalte sagen, at han ville skære halsen
over på b. b er leder af … og ikke en tæt kollega. på grund af samtalens karakter følte hun
ikke, at hun kunne sidde truslerne overhørig.
f har forklaret bl.a., at han er støtte- og kontaktperson for tiltalte. han mødte c og tiltalte, da
c fra sommeren 2012-2013 havde eneundervisning hos ham. han har været inde over kom-
munikationen med holbæk kommune i sommeren 2014, og han har herunder selv forsøgt at
få svar fra kommunen, ligesom han har deltaget i møder med kommunen. der har været en
hård tone i kommunikationen. i marts eller april 2014 var han og tiltalte til et møde med d på
holbæk kommune. denne indvilligede i, at kommunikationen fra kommunens side skulle
forbedres, således at man ville svare på henvendelser inden for et par dage. det fungerede en
måneds tid, hvorefter man vendte tilbage til ikke at svare. det blev tiltalte meget frustreret
over. vidnets opgave var at være ”buffer” mellem tiltalte og kommunen; men han har også
haft en terapeutisk rolle i forhold til tiltalte.
personlige oplysninger
tiltalte har om sine personlige forhold forklaret, at c er blevet hjemgivet til ham den 13. no-
vember 2014. c har imidlertid fået en dom med vilkår om, at han skal rette sig efter kommu-
nens anvisninger. derfor opholder c sig nu i fredericia.
retsgrundlaget
straffelovens § 119 blev ved lov nr. 87 af 15. marts 1939 ændret med indsættelse af stk. 2 i
bestemmelsen. af forarbejderne til denne lovændring, jf. rigsdagstidende 1938-39, tillæg a,
sp. 3770-71, fremgår:
       ”til § 119
       den nugældende bestemmelse i § 119, stk. 1, er saaledes begrænset, at den kun
       finder anvendelse, naar truslen om vold er fremsat direkte til den paagældende
       tjenestemand, hvorimod bestemmelsen ikke finder anvendelse, naar en trusel
       fremsættes i pressen, paa offentligt møde eller andetsteds. endvidere omfatter be-
       stemmelsen kun trusler om vold, mens trusler om tilføjelse af andre onder ikke
       kan rammes efter denne bestemmelse.
                                                   - 4 -
       hvor det drejer sig om personer, der har myndighed til at træffe egentlig afgø-
       relse vedrørende retslige forhold, saaledes dommere, overordnede tjenestemænd
       indenfor politi og anklagemyndighed og andre overordnede administrative myn-
       digheder, finder ministeriet det urimeligt, at bestemmelsens rækkevidde er saa
       begrænset. i disse tilfælde, hvor det drejer sig om ansvarlige myndigheder, bør
       den i § 119, stk. 1, fastsatte kvalificerede straf kunne komme til anvendelse ikke
       alene, hvor det drejer sig om trusler om vold, der i det hele i denne henseende
       spiller en ret ringe rolle, men ogsaa hvor det drejer sig om andre trusler af en
       grovere karakter; f. eks. vil en trusel om skandalisering ofte kunne være mindst
       lige saa strafværdig som en trusel om vold. det bør endvidere ikke være afgø-
       rende, om truslerne er fremsat direkte overfor tjenestemanden eller paa en hvil-
       ken som helst anden maade.
       man foreslaar derfor som nyt stk. 2 at optage en bestemmelse, hvorefter den sær-
       lige strafferamme skal komme til anvendelse, naar der fremsættes trusel om
       vold, om frihedsberøvelse eller om sigtelse for strafbart eller ærerørige forhold
       mod nogen, der af det offentlige er tillagt domsmyndighed eller myndighed til at
       træffe afgørelse vedrørende retsforhold eller vedrørende haandhævelsen af sta-
       tens straffemyndighed, i anledning af tjenesten eller hvervet eller iøvrigt med et
       af de i stk. 1 nævnte formaal.”
procedure
anklagemyndigheden har til støtte for påstanden om domfældelse efter straffelovens § 119
anført, at det er bevist, at tiltalte forsætligt har fremsat de trusler, der fremgår af anklageskrif-
tet, og at han, selv om han ikke har fremsat truslerne direkte over for b, har haft forsæt til, at
truslerne blev viderebragt til b. lignende trusler er i retspraksis henført under § 119, men der
er også eksempler på, at sådanne forhold ikke er henført under § 119, men under § 266, jf.
tfk 2013.630 v. på et møde den 1. september 2014 i et forum bestående af repræsentanter
for anklagemyndigheden og forsvarsadvokaterne var der enighed om at pege bl.a. på trusler
mod offentligt ansatte fremsat over for tredjemand som emne på fokusområder, som det i den
kommende tid vil være hensigtsmæssigt at søge at få højesterets stillingtagen til.
subsidiært skal forholdet henføres under straffelovens § 266.
der er ikke grundlag for at anvende straffelovens § 82, nr. 7, ved straffastsættelsen. straffen
bør fastsættes til fængsel i 30 dage, som der ikke er grundlag for at gøre betinget, heller ikke
med vilkår om udførelse af samfundstjeneste.
                                                 - 5 -
tiltalte har til støtte for påstanden om frifindelse anført, at han må være blevet misforstået
under telefonsamtalen med a, idet han ikke har fremsat trusler. hvis det findes bevist, at der
har været tale om trusler, bør forholdet henføres til straffelovens
§ 266, og ikke til § 119, idet udtalelserne ikke er fremsat direkte over for b. tiltalte kunne
ikke have nogen forventning om, at hans udtalelser fremsat over for en person i borgerser-
vice, der fungerer uafhængigt af …, hvor b er ansat, ville blive viderebragt.
for så vidt angår straffastsættelsen er det anført, at der bør ske formildelse, ligesom straffen
under hensyn til tiltaltes personlige forhold bør gøres betinget, eventuelt på vilkår om udfø-
relse af samfundstjeneste.
landsrettens begrundelse og resultat
landsretten tiltræder, at det er bevist, at tiltalte under telefonsamtalen den 9. juli 2014 har
udtalt sig, som det er anført i anklageskriftet. landsretten har herved lagt vægt på, at a som
vidne har forklaret troværdigt og detaljeret om telefonsamtalen den 9. juli 2014 mellem hende
og tiltalte. landsretten har endvidere lagt vægt på as e-mail af 9. juli 2014 kl. 14.58 til til-
talte, hvori hun skriver, at b har oplyst, at tiltalte ikke har polititilhold, men at det vil ske, hvis
tiltalte ”fortsætter” med at fremsætte trusler. endelig har landsretten lagt vægt på, at a efter
telefonsamtalen med tiltalte følte sig nødsaget til at orientere b og dennes leder om indholdet
af samtalen.
spørgsmålet er herefter om, dette forhold er omfattet af straffelovens § 119, stk. 1, om den,
der ”overfalder” en person, hvem det påhviler at handle i offentlig tjeneste eller hverv.
den omhandlede trussel er ikke fremsat over for b, men over for a. landsretten finder det
bevist, at tiltalte måtte indse det som overvejende sandsynligt, at hans trusler ville blive vide-
rebragt til b. landsretten finder imidlertid, at tiltalte ikke ved fremsættelsen af truslerne har
”overfaldet” b, således som dette begreb efter forarbejderne til ændringen af straffelovens §
119 i 1939 må forstås.
derimod er truslerne efter deres indhold omfattet af straffelovens § 266. landsretten tiltræder
derfor, at tiltalte er fundet skyldig i overtrædelse af denne bestemmelse.
                                                    - 6 -
det forhold, at tiltalte har været frustreret over holbæk kommunes sagsbehandling i forhold
til hans søn, fører ikke til, at de fremsatte trusler ved tiltaltes telefoniske henvendelse til
kommunen kan anses for omfattet af straffelovens § 82, nr. 7. efter truslernes karakter og
henset til, at tiltalte tidligere er straffet for overtrædelse af straffelovens § 266, forhøjer lands-
retten herefter straffen til fængsel i 20 dage.
på baggrund af tiltaltes personlige forhold finder landsretten det forsvarligt at gøre straffen
betinget, jf. straffelovens § 56, på vilkår som nedenfor bestemt.
byrettens bestemmelse om sagsomkostninger stadfæstes.
                                       thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t ændres, således at han straffes med fængsel i 20 dage. fuldbyr-
delsen af straffen udsættes og bortfalder efter en prøvetid på 2 år fra landsrettens dom på be-
tingelse af,
at tiltalte ikke i prøvetiden begår strafbart forhold og
at tiltalte i 1 år af prøvetiden undergiver sig tilsyn af kriminalforsorgen.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.
