                                             dom
afsagt den 15. maj 2014 af vestre landsrets 7. afdeling (dommerne olav d. larsen, nikolaj
aarø-hansen og tine børsen smedegaard (kst.)) i ankesag
v.l. b–3101–13
viggo larsen
(advokat poul bostrup, hillerød)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokaterne steffen sværke og clara trolle, københavn)
retten i kolding har den 13. december 2013 afsagt dom i 1. instans (bs 9-489/2013).
påstande
for landsretten har appellanten, viggo larsen, gentaget sin frifindelsespåstand for byretten.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået dommen stadfæstet.
forklaringer
viggo larsen, christian gommesen-byrjalsen og anne bache har afgivet supplerende forkla-
ring for landsretten.
viggo larsen har supplerende forklaret, at advokat baruah sagde, at det var en hypotetisk
risiko, at rafn & søn skulle gå konkurs, og at det var ham selv, der skulle betale i sidste ende.
han går ud fra, at advokat baruah undersøgte det på en eller anden måde. i yderste konse-
kvens ville han dog hæfte, men han blev beroliget. han blev overvældet over regningerne i
anledning af den materielle sag, og det var derfor, han tog fat i advokat baruah. han husker
                                                - 2 -
ikke, hvornår han overvejede at kalde sagen tilbage, således som han forklarede om i byretten.
forevist brevet af 1. juli 2008 har han forklaret, at det nok var i den forbindelse, men det var
først efter, at han havde fået nogle regninger. han kan ikke sige, om det først var på tids-
punktet for erklæringen, han talte med baruah, således som han forklarede i byretten.
han fik en masse breve, som han kiggede igennem, men han gik ikke så meget op i det, da
han havde hyret nogle til at tage sig af sagen. han går ud fra, at han kunne have instrueret
advokaten, og at han kunne have afsluttet klagesagen.
i 2006 blev han orienteret skriftligt af rafn & søn om skats afgørelse. han tog ikke selv
stilling til, om han ville klage til landsskatteretten.
han stolede på rafn & søns vurdering af, at det var en fordel, at adduco førte sagen. han
blev ikke orienteret om størrelsen af det forventede salær til adduco. han talte ikke om stør-
relsen af salæret med baruah. efter landsskatterettens kendelse i den materielle sag drøftede
han ikke med rafn & søn, om sagen skulle indbringes for domstolene. sagen var jo overdra-
get til dem, så han foretog sig ikke noget. han undrede sig ikke over adducos regninger, da
han jo ville få godtgjort beløbet. han gik ud fra, at regningerne skulle bruges til godtgørelsen.
han har ikke betalt noget til adduco. han har vist nok betalt rafn & søn et engangsbeløb på
omkring 8.000 kr.
vedrørende sin erklæring af 16. februar 2012 har han forklaret, at han ikke selv har formuleret
denne, men han godkendte indholdet. det må være adduco, der har stået for at udforme udka-
stet til erklæringen til brug for sagen i landsskatteretten. han mener, at beløbet til rafn &
søn var betalt, da han underskrev erklæringen, så han skulle ikke skulle betale rafn & søn
yderligere.
han regner ikke med selv at få noget ud af denne sag.
christian gommesen-byrjalsen har supplerende forklaret, at der var forskellige grunde til, at
nogle klienter ikke ønskede at videreføre sagen hos adduco, således som han forklarede i by-
retten. nogle syntes, at sagen allerede havde varet for længe, mens andre ikke ønskede at på-
tage sig den økonomiske risiko ved at stifte et direkte forhold til advokatfirmaet, selvom rafn
                                              - 3 -
& søn havde lovet at betale advokatens regning. han har aldrig hørt, at en grundejer skulle
have gjort gældende, at den pågældende ikke hæftede for betalingen.
foreholdt brevet af 1. juli 2008 har han forklaret, at der var tale om et standardbrev, der blev
sendt til selskabets kunder. de 9 sager, han omtalte i byretten, angår også omkostningsgodt-
gørelse.
i selskabets nye standardformularer er der blandt andet taget højde for præmisserne i den ind-
ankede dom fra retten i kolding, således at grundejerne udtrykkeligt gøres opmærksom på
den risiko, de påtager sig – men dette er ikke udtryk for en materiel ændring i forholdet til
klienterne.
bemærkningen i brevet af 10. juni 2008, hvorved sagen blev oversendt til aducco, om, at
rafn & søn gik ud fra, at adducos honorarafregning fulgte selskabets standardtimesats, var
udtryk for, at de varetog deres kunders interesse. rafn & søn har i dag flere tusinde sager hos
adduco. det havde de ikke den 1. juli 2008.
han er næsten sikker på, at grunden til, at adduco ikke er nævnt i fuldmagten af 2. august
2008, er, at rafn & søn ikke ønskede at indhente en yderligere fuldmagt, hvis sagen skulle
behandles af en anden advokat. i juni 2008 havde de ikke andre advokater, men det havde de
senere i 2008, i hvert fald advokat poul bostrup. de ønskede også fuldmagt til at kunne tilba-
gekalde procesfuldmagten, hvis arbejdet ikke blev ikke blev udført godt nok. i nogle tilfælde
har de f.eks. fået en ny advokat i landsretten.
fakturaen af 30. september 2009 til adduco på 1 mio. kr. angår hans arbejde og svarer til det
arbejde, han har ydet. han ved ikke, hvad adduco har faktureret for det arbejde, han har lavet
for adduco.
aftalen med viggo larsen var udformet som en standardaftale, der igennem tiden er blevet
revideret flere gange. om beskrivelsen i aftalens afsnit om ”omfang”, pkt. 3, b, vedrørende
”evt. anke sag til højere instans” har han forklaret, at rafn & søn på den baggrund vurderer,
om sagen skal ”ankes” til en administrativ klageinstans eller eventuelt indbringes via en ad-
vokat for domstolene. hvis der er tale om en begunstigende afgørelse, og der ikke er nævne-
                                               - 4 -
værdige risici for grundejeren, klager rafn & søn uden at forelægge spørgsmålet for grund-
ejeren, hvis selskabet ikke er tilfreds. hvis grundejeren siger, at sagen skal standses, så ac-
cepterer de som udgangspunkt at standse sagen. det har de prøvet mange gange. han har
endnu ikke prøvet at ”køre et krav” over for en grundejer, der ønsker at opsige den uopsige-
lige aftale. han ved ikke, om han ville have et sådant krav.
advokat elgaard var i juni 2008 efter hans opfattelse ikke ekspert på vurderingsområdet, så-
ledes som de var hos rafn & søn – men det er der ikke mange, der er. elgaard havde, så vidt
han ved, på det tidspunkt et enkeltmandsadvokatfirma. rafn & søn var med til at uddanne
elgaards personale, der blev ansat fra 2008. i juni 2008 sendte de de verserende nok omkring
120-150 sager, der lå i landsskatteretten, til videre foranstaltning til adduco, hvis grund-
ejerne accepterede det.
anne bache har supplerende forklaret, at adducos sager ved landsskatteretten angår ejen-
domsbeskatning, herunder sager om grundværdien. hun vil tro, at de har omkring et par tu-
sinde vurderingssager fra rafn & søn, hvorfra langt størstedelen af deres sager stammer. hun
har selv været på kursus hos rafn & søn. hun kender ikke noget til priserne for et sådant kur-
sus. der vil i adducos sager typisk ikke være behov for at forelægge spørgsmål om sagens
førelse for grundejeren. hun kan ikke forestille sig, at en klient ville give hende instruktion
om sagens førelse, og det har hun aldrig været ude for – men klienten kan naturligvis stoppe
sagen. de vil altid drøfte med deres klient, om sagen skal indbringes for domstolene. hun har
aldrig været ude for, at en grundejer har nægtet at betale en regning fra adduco. da der som
regel er et løfte om tilskud i aduccos – relativt få – forbrugersager, er udgangspunktet også
her, at de ikke oplyser om det forventede salær. hvis rafn & søn ikke kan betale det lovede
tilskud, vil klienterne hæfte for betalingen. de fremsender fakturaen sammen med en trans-
porterklæring til brug for ansøgning om godtgørelse.
hun har skrevet en anmodning om omkostningsdækning, hvor der er taget højde for retten i
koldings dom, men der er ingen forskel på realiteten i forholdet til klienten.
procedure
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.
                                                - 5 -
landsrettens begrundelse og resultat
der skal, som byretten har anført, lægges vægt på aftalegrundlaget mellem rafn & søn aps
og viggo larsen. aftalegrundlaget, som adduco kendte, indebar bl.a., at adducos varetagelse
af viggo larsens skattesag aldrig ville medføre, at viggo larsen kom til at betale mere end
fastsat i den oprindelige kontrakt. det har også betydning, at inddragelsen af adduco skete på
foranledning af rafn & søn aps og havde tilknytning til et forretningsmæssigt samarbejde
mellem rafn & søn aps og adduco.
på denne baggrund har viggo larsen – uanset forklaringerne om retsforholdet mellem ad-
duco og viggo larsen afgivet med henblik på spørgsmålet om omkostningsgodtgørelse – ikke
været forpligtet til at betale de tre salærnotaer udstedt af adduco. betingelsen i skatteforvalt-
ningslovens § 52 om, at der skal være tale om udgifter, som en person omfattet af § 53, her
viggo larsen, ifølge regning skal betale eller har betalt, er således ikke opfyldt.
herefter, og da viggo larsens anbringende vedrørende en administrativ praksis ikke kan føre
til et andet resultat, stadfæster landsretten dommen.
viggo larsen skal betale sagsomkostninger for landsretten til skatteministeriet med 20.000
kr. beløbet angår advokatudgifter (inkl. moms).
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes.
viggo larsen skal betale sagens omkostninger for landsretten til skatteministeriet med 20.000
kr.
det idømte skal betales inden 14 dage.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
