                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 25. september 2015
sag 62/2015
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
e
(advokat henrik dupont jørgensen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i aalborg den 5. december 2013 og af vestre
landsrets 2. afdeling den 1. september 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, jon stokholm, michael rekling,
lars hjortnæs og jens kruse mikkelsen.
påstande
landsrettens dom er anket af e med påstand om, at sagen hjemvises til statsadvokaten til rea-
litetsbehandling af es erstatningskrav.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
retsgrundlag
retsplejelovens § 1018 e bestemmer bl.a.:
       ”§ 1018 e. statsadvokaten træffer afgørelse vedrørende krav om erstatning i medfør af
       dette kapitel. justitsministeren kan fastsætte, at nærmere angivne sager skal forelægges
       for rigsadvokaten eller justitsministeren til afgørelse. krav fra en person, der har været
       sigtet, skal fremsættes inden to måneder efter meddelelse til sigtede om strafforfølgnin-
       gens ophør eller efter afsigelse af en endelig dom. har tiltalte ikke været til stede ved
       dommens afsigelse, beregnes fristen efter bestemmelserne i § 904, stk. 2 og 3. krav fra
                                                - 2 -
      andre skal fremsættes inden to måneder efter, at indgrebet er ophørt. krav om erstatning
      fremsættes over for den politidirektør eller statsadvokat, der har haft ansvaret for efter-
      forskningen i den sag, som har givet anledning til kravet.
      stk. 2. fremsættes kravet efter udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, kan det behandles, så-
      fremt overskridelsen findes undskyldelig.
      stk. 3-6 …”
formuleringen af § 1018 e, stk. 1, 3. pkt., har været uændret siden lov nr. 243 af 8. juni 1978
(dengang som 2. pkt.).
af forarbejderne til lovændringen i 1978 fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 1977-78,
1.samling, tillæg a, sp. 2404):
      ”fristen for fremsættelse af kravet regnes fra dommens afsigelse, hvis tiltalte har været
      til stede ved dommens afsigelse. ellers regnes fristen fra den dag, da udskrift af dom-
      men er forkyndt for ham. er sagen mod en sigtet ikke gennemført til dom, regnes fristen
      fra meddelelsen til ham om straffeforfølgningens ophør. for personer, der ikke har væ-
      ret sigtet, regnes fristen fra ophøret af indgrebet.
      …
      stk. 2 svarer i forenklet form til den gældende § 1018 g, stk. 3.”
lovforslaget byggede på strafferetsplejeudvalgets betænkning nr. 801/1977 om erstatning i
anledning af strafferetlig forfølgning. udvalgets lovudkast indeholdt bl.a. følgende bestem-
melse (jf. betænkningen s. 52):
      ”§1018 d. krav om erstatning i medfør af §§ 1018 a-1018 b skal fremsættes over for
      anklagemyndigheden inden to måneder efter afsigelse eller forkyndelse (jfr. § 948) af
      endelig dom eller meddelelse til sigtede om strafforfølgningens ophør.”
om denne bestemmelse anføres i betænkningen s. 41:
      ”en række af de forhold, der er fremkommet i forbindelse med strafforfølgningen, kan
      være af afgørende betydning for erstatningsspørgsmålets vurdering, især vedrørende
      den erstatningssøgendes eventuelle egen foranledning af indgrebet. der bør derfor kun
      hengå forholdsvis kort tid mellem strafforfølgningens afslutning og erstatningskravets
      rejsning. udvalget foreslår en frist på to måneder, regnet fra afsigelse eller forkyndelse
      af endelig dom eller meddelelsen til sigtede om strafforfølgningens ophør. for så vidt
      angår sager, der afsluttes med dom, foreslås fristens begyndelsestidspunkt fastsat i over-
      ensstemmelse med reglerne om anke (jfr. retsplejeloven § 948). i de tilfælde, hvor anke-
      sagen hæves, regnes fristen fra det tidspunkt, hvor dette meddeles tiltalte. – er den
                                                - 3 -
       erstatningssøgendes overskridelse af fristen undskyldelig, bør kravet kunne fremsættes
       og behandles. dette vil til eksempel være tilfældet, hvor kravet bygger på senere frem-
       komne oplysninger (jfr. retsplejeloven § 1018 g, stk. 3).”
retsplejelovens § 153 bestemmer:
       ”§ 153. i borgerlige sager skal processuelle meddelelser forkyndes, medmindre andet er
       bestemt i denne lov.
       stk. 2. i straffesager skal forkyndelse kun ske, når det er bestemt i denne lov.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstillinger
e blev ved retten i aalborgs dom af 12. november 2009 frifundet for overtrædelse af straffe-
lovens § 191. han havde været anholdt og varetægtsfængslet i perioden fra den 15. februar til
den 12. november 2009, herunder i isolation fra den 8. juli til den 5. november 2009. ankla-
gemyndigheden ankede dommen, men frafaldt anken ved brev af 1. juni 2010 til vestre
landsret med kopi til es forsvarer. landsretten hævede herefter sagen. ved telefax af 18. au-
gust 2010 til statsadvokaten fremsatte forsvareren på vegne af e krav om erstatning for ube-
rettiget varetægtsfængsling, jf. retsplejelovens § 1018 a, stk. 1. anklagemyndigheden har af-
vist erstatningskravet med den begrundelse, at det ikke var fremsat inden to måneder efter
strafforfølgningens ophør, jf. § 1018 e, stk. 1, 3. pkt.
sagen angår, om fristen for at søge om erstatning løber fra det tidspunkt, hvor forsvareren fik
underretning om, at anklagemyndigheden frafaldt sin anke, eller om det kræves, at ankefrafal-
det er forkyndt for e eller i hvert fald meddelt direkte til e. anses fristen for overskredet, er
spørgsmålet dernæst, om der foreligger undskyldende omstændigheder, jf. retsplejelovens §
1018 e, stk. 2.
fristen for at søge om erstatning
efter retsplejelovens § 1018 e, stk. 1, 3. pkt., skal krav om erstatning for uberettiget vare-
tægtsfængsling fremsættes inden to måneder efter meddelelse til sigtede om strafforfølgnin-
gens ophør eller efter afsigelse af en endelig dom.
                                                 - 4 -
der gælder ikke et krav om, at anklagemyndighedens ankefrafald skal forkyndes for den til-
talte, jf. herved retsplejelovens § 153, stk. 2.
e var ved meddelelsen om anklagemyndighedens ankefrafald bistået af en forsvarer, der bl.a.
har pligt til at rådgive sin klient om adgangen til at søge om erstatning for uberettiget vare-
tægtsfængsling og i givet fald at fremsætte krav herom over for anklagemyndigheden. det må
derfor efter retsplejelovens § 1018 e, stk. 1, 3. pkt., anses for tilstrækkeligt, at meddelelsen om
ankefrafaldet er meddelt til forsvareren.
højesteret finder herefter, at fristen for e til at søge erstatning for uberettiget varetægtsfængs-
ling skal regnes fra det tidspunkt, hvor hans forsvarer modtog meddelelsen om, at anklage-
myndigheden frafaldt sin anke, og den var herefter udløbet den 18. august 2014, da forsvare-
ren anmodede om erstatning.
undskyldende omstændigheder
efter retsplejelovens § 1018 e, stk. 2, kan erstatningskrav, der fremsættes efter udløbet af fri-
sten på 2 måneder, behandles, såfremt overskridelsen findes undskyldelig.
højesteret tiltræder, at fristoverskridelsen under de foreliggende omstændigheder ikke kan
anses for undskyldelig som følge af, at es forsvarer ikke fik noteret den korrekte frist i sit
sagsstyringssystem.
konklusion
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
e skal betale sagens omkostninger for højesteret.
