                      højesterets kendelse
                          afsagt onsdag den 6. februar 2019
sag 97/2018
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jens henrik bech, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i hjørring den 19. januar 2018 og af vestre
landsrets 1. afdeling den 21. marts 2018.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, lars hjortnæs og jens
kruse mikkelsen.
påstande
t har nedlagt påstand om, at rigsadvokatens afgørelse om udlevering af 30. november 2016
ikke opretholdes som lovlig, subsidiært at sagen hjemvises til rigsadvokaten til videre
behandling.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
t indrejste den 16. august 2015 i danmark med sin ægtefælle og deres datter. ifølge cpr-
registret er t statsborger i letland, men ifølge de lettiske myndigheder er han ikke-statsborger
(non-citizen) i letland af russisk afstamning.
på baggrund af en fængslingskendelse af 13. oktober 2014 fra retten i jelgava udstedte myn-
dighederne i letland den 13. september 2016 en europæisk arrestordre på t med henblik på
                                               - 2 -
udlevering til retsforfølgning i en sag om 68 forhold af bedrageri og databedrageri begået i
2012.
t blev anholdt den 17. november 2016. ved afhøringen forklarede t bl.a., at han var bange
for at komme tilbage til letland, idet han dér blev truet af inkassatorer, at han i 2014 havde
været til afhøring ved politiet i letland og havde indgået en mundtlig aftale med
anklagemyndigheden om tilbagebetaling, samt at sagen skyldtes, at nogle personer havde
brugt hans computer og fået penge udbetalt til dem selv.
den 18. november 2016 blev t fremstillet i grundlovsforhør ved retten i hjørring med
henblik på sikring af hans tilstedeværelse, mens rigsadvokaten behandlede spørgsmålet om
udlevering. t forklarede i grundlovsforhøret, at han i forbindelse med sagen havde været
varetægtsfængslet i letland i to måneder fra oktober 2013. retten fandt, at betingelserne for
udlevering var opfyldt.
den 30. november 2016 traf rigsadvokaten afgørelse om, at t skulle udleveres til
retsforfølgning i letland, idet betingelserne for udlevering i udleveringslovens § 10 a var
opfyldt.
den 6. december 2016 var t til samtale med dansk flygtningehjælp og forklarede bl.a., at
han under varetægtsfængsling i letland var blevet udsat for fysiske overgreb, hvor han bl.a.
blev slået i et sådant omfang, at han brækkede to ribben og blev sat i isolation, hvor der i
cellen kun var et hul som toilet og en lille vask med urent vand. han blev flere gange udsat
for fysiske overgreb. han sov på gulvet, hvilket har givet helbredsmæssige problemer. han
fik kun mad hver anden dag. han blev yderligere udsat for psykiske overgreb. i en kommentar
af 6. januar 2017 udtalte dansk flygtningehjælp sig imod, at sagen blev behandlet efter
proceduren for åbenbart grundløse sager. der citeres fra en amerikansk undersøgelse af
fængselsforholdene i letland dateret 13. april 2016. af citatet fremgår bl.a.:
       ”a government task force conducting a multi-year audit of the prison system identified
       as problems inadequate healthcare services, poor infrastructure, and insufficient living
       space. some prisoners were living in spaces of 27 square feet or less. as of 2014, 70
       percent of inmates lived in cells or dormitory-type apartments of 43 square feet per in-
       mate.
       …
                                                  - 3 -
       both the ombudsman and the justice ministry received complaints from prisoners dur-
       ing the year, including about general living conditions, access to health care, and human
       rights abuses. the justice ministry found most complaints to be unfounded.”
af rapporten “freedom in the world 2016 – the annual survey of political rights and civil
liberties” afgivet den 24. december 2016 af organisationen freedom house fremgår
vedrørende letland bl.a.:
       ”residents who do not hold latvian citizenship may not vote (including in local elec-
       tions), hold public office, work in government offices, or establish political parties. ap-
       proximately 12 percent of latvia’s residents are noncitizens; most are ethnic russians.
       …
       while judicial independence is generally respected, inefficiency, politicization, and cor-
       ruption continue to be problems, and many citizens distrust both the police and the
       courts, according to recent polling by transparency international. lengthy pretrial de-
       tention remains a concern, and law enforcement officials have allegedly abused prison-
       ers. prisons continue to suffer from overcrowding, and many detainees have poor access
       to health care.”
europarådets torturkomité (cpt) har den 29. juni 2017 afgivet en rapport om fængselsfor-
holdene i letland. rapporten er udarbejdet på baggrund af et delegationsbesøg fra den 12. til
den 22. april 2016. af rapporten fremgår bl.a., at myndighederne har forhøjet minimumsplad-
sen pr. indsat i celler til flere personer til 4 kvadratmeter. delegationen konstaterede – med
nogle undtagelser – at minimumsstandarden blev overholdt i de besøgte institutioner. i for-
hold til delegationens seneste besøg i 2013 var antallet af indsatte faldet med ca. 1.000 perso-
ner til ca. 4.400 personer. delegationen modtog ikke anmeldelser om dårlig behandling af
indsatte fra fængselspersonalets side, men bl.a. for riga centralfængsel og fængslet i jelgava
var der klager om vold fangerne imellem. sundhedsfaciliteterne i alle de besøgte fængsler
blev beskrevet som tilfredsstillende, men underbemandede.
om forholdene i riga centralfængsel anførte delegationen bl.a., at fængslets kapacitet var
nedsat fra 1.936 indsatte ved det seneste besøg i april 2013 til 1.440 indsatte. ved delegatio-
nens besøg var der 1.204 indsatte, hvoraf 871 var varetægtsfængslede. siden det seneste be-
søg havde fængslet undergået løbende renoveringer, således at tidligere mangler var blevet
udbedret i en stor del af cellerne for varetægtsfængslede, herunder i forhold til utilstrækkeligt
naturligt lys og toiletter, der ikke var adskilt fra resten af cellen. en del celler i fængslets øvri-
ge afdelinger var fortsat i dårlig stand med utilstrækkelig adgang til naturligt lys. i en del cel-
                                               - 4 -
ler var den personlige plads under 4 kvadratmeter pr. indsat. ledelsen oplyste, at der var plan-
lagt forbedringer af de tilbageværende celler. delegationen konstaterede, at varetægtsfængs-
lede i modsætning til tidligere fik adgang til uddannelse og fritidsaktiviteter, men at der var
personalemangel. for mange varetægtsfængslede bestod den daglige rutine således af få akti-
viteter uden for cellen i form af en times gårdtur dagligt og ugentlige sportsaktiviteter af halv-
anden times varighed.
om forholdene i fængslet i jelgava fremgår bl.a., at fængslets kapacitet var nedsat fra 600
indsatte til 382 indsatte, og at der på tidspunktet for delegationens besøg var 313 indsatte.
forholdene for de indsatte var væsentligt forbedret, navnlig på grund af den drastisk nedsatte
kapacitet, og dele af fængslet var istandsat. nogle celler havde dog stadig utilstrækkelig ad-
gang til naturligt lys og ventilation.
om forholdene for personer i politiets varetægt anførte komitéen, at politigårdene ikke var
indrettet med henblik på langvarige ophold. flertallet af de udspurgte personer i politiets vare-
tægt oplyste, at de var blevet behandlet korrekt af politiet, men delegationen modtog et antal
klager over fysisk dårlig behandling begået af politifolk, hovedsageligt i forbindelse med an-
holdelse. siden delegationens seneste besøg var detentionsafdelinger ved 21 politiafdelinger
blevet istandsat. af sammenfatningen fremgår bl.a.:
       ”overall, the information gathered during the visit suggests that the positive trend ob-
       served during the most recent visits is maintained. notwithstanding that, the cpt
       stresses the need for the latvian authorities to remain vigilant and to pursue their efforts
       to prevent police ill-treatment.”
under retten i hjørrings behandling af udleveringssagen forklarede t bl.a., at to
fængselsbetjente brækkede to af hans ribben, mens han var varetægtsfængslet. han modtog
ikke lægehjælp. han opholdt sig i en celle på 2 kvadratmeter sammen med en anden fange.
han ville gerne møde til et retsmøde i sagen i letland, men hans advokat i letland havde
fortalt ham, at der først ville blive berammet retsmøde i sagen, når han var udleveret. han
frygtede på den baggrund, at han ville komme til at være fængslet i lang tid, inden sagen kun-
ne komme for.
                                                - 5 -
ved kendelse af 19. januar 2018 fandt retten i hjørring rigsadvokatens afgørelse af 30. no-
vember 2016 om udlevering af t til strafforfølgning i letland lovlig. af kendelsen fremgår
bl.a.:
       ”de oplysninger, der er gengivet fra ”report to the latvian government on the visit to
       latvia carried out by the european committee for the prevention of torture and inhu-
       man or degrading treatment or punishment (cpt) from 12 to 22 april”, lægger retten
       til grund.
       på det foreliggende grundlag, kan det således ikke antages, at t vil blive udsat for tortur
       eller anden umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, hvis han udleveres
       til letland, jf. udleveringslovens § 10 h, stk. 2.”
t kærede til landsretten, som den 21. marts 2018 stadfæstede kendelsen. i landsrettens
kendelse hedder det bl.a.:
       ”dommerne eva staal og thomas jønler udtaler herefter:
       af de grunde, der er anført af byretten, og da det, som t har anført for landsretten, ikke
       kan føre til et ændret resultat, stemmer vi for at stadfæste byrettens kendelse. vi er
       således enig med byretten i, at der efter de oplysninger, som er tilvejebragt om
       fængselsforholdene i letland, ikke er grundlag for at fastslå, at der består en reel risiko
       for, at t vil blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling, hvis han
       udleveres til landet, og at betingelsen i udleveringslovens § 10 h, stk. 2, derfor ikke er til
       hinder for udlevering. det er herved også tillagt vægt, at den seneste rapport fra
       europarådet om fængslingsforholdene i letland, hvor forholdene beskrives som
       forbedrede, er nyere end rapporten fra us department og state: country report on
       human rights practices 2015 – latvia, 13 april 2016.
       dommer lone staugaard (kst.) udtaler:
       eu-domstolen har i dom af 5. april 2016 i sag c-404/15 (aranyosi-sagen) fastslået, at
       den nationale myndighed i en udleveringssag skal basere sin afgørelse på objektive på-
       lidelige, præcise og behørigt ajourførte oplysninger, hvis der er reel risiko for, at den
       person, der ønskes udleveret, kan blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende be-
       handling, f.eks. i form af mangler ved fængselsforholdene. hvis der er en sådan fare, er
       det et krav, at den nationale myndighed hos udstedelseslandets myndighed skal forhøre
       sig om de betingelser, hvorunder frihedsberøvelsen skal ske.
       der foreligger ikke oplysninger fra de lettiske myndigheder om de konkrete fængslings-
       forhold, herunder hvilken arrest t skal overføres til.
       sagen findes under hensyn til europarådets rapport, report to the latvian government
       on the visit to latvia carried out by the european committee for the prevention of tor-
       ture and inhuman or degrading treatment or punishment (cpt) from 12 to 22 april
                                                - 6 -
      2016, hvor forholdene i de lettiske arrester og fængsler beskrives, og hvor der uanset
      flere forbedrede forhold også fortsat er kritikpunkter, ikke at være belyst tilstrækkeligt
      konkret til at kunne bedømme, om udleveringslovens § 10 h, stk. 2, er til hinder for, at t
      kan udleveres til strafforfølgning i henhold til arrestordren.
      denne voterende stemmer derfor for at ophæve rigsadvokatens afgørelse af 30. novem-
      ber 2016 om udlevering og hjemvise sagen til fornyet behandling hos rigsadvokaten
      med henblik på, at der som anført indhentes yderligere oplysninger.”
ts lettiske advokat, vilis sruogis, har ved et brev af 10. august 2018 oplyst, at t ved
udlevering til letland må forventes at blive placeret i riga centralfængsel, mens han under
retssagen må forventes at skulle opholde sig i arresten på politigården i jelgava i midlertidige
tilbageholdelsesrum, som ikke er beregnet til ophold i mere end 48 timer. der er kun transport
frem og tilbage to gange om ugen, og han må derfor forventes at opholde sig på politigården
alle hverdage i en uge, hvor der er retsmøde i sagen.
af lægeattest dateret 30. august 2018 fremgår bl.a.:
      ”6.1. dato for sygdom (dag-måned-år) 2013
      …
      8.1. grundlæggende sygdom ribbens brud på højre side (ribben 8-10) 13. november
      2013
      8.2. samtidig sygdom med astenizations (følelsesmæssig og fysisk svækkelse)”
retsgrundlag
i eu-domstolens dom af 5. april 2016 i de forenede sager c-404/15, aranyosi mod ungarn,
og c-659/15 ppu, caldararu mod rumænien, hedder det bl.a.:
      ”78 både princippet om gensidig tillid mellem medlemsstaterne og princippet om gen-
      sidig anerkendelse er af grundlæggende betydning i eu-retten, idet de muliggør opret-
      telsen og bevarelsen af et område uden indre grænser. mere specifikt pålægger princip-
      pet om gensidig tillid, bl.a. for så vidt angår et område med frihed, sikkerhed og retfær-
      dighed, hver af medlemsstaterne at lægge til grund, medmindre der er tale om helt sær-
      lige omstændigheder, at samtlige andre medlemsstater overholder eu-retten og navnlig
      de i denne ret anerkendte grundlæggende rettigheder (jf. i denne retning udtalelse 2/13,
      eu:c:2014.2454, præmis 191).
      …
      88 det følger heraf, at når den judicielle myndighed i den fuldbyrdende medlemsstat rå-
      der over oplysninger, der dokumenterer en reel risiko for umenneskelig eller nedværdi-
      gende behandling af frihedsberøvede personer i den udstedende medlemsstat målt efter
      normen for beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved eu-retten og
                                        - 7 -
navnlig ved chartrets artikel 4 […], skal myndigheden vurdere, om denne risiko forelig-
ger, når den træffer afgørelse om overgivelse af en person omfattet af en europæisk ar-
restordre til myndighederne i den udstedende medlemsstat. fuldbyrdelsen af en sådan
arrestordre må således ikke føre til umenneskelig eller nedværdigende behandling af
den pågældende.
89 ved denne vurdering skal den fuldbyrdende judicielle myndighed først og fremmest
basere sig på objektive, pålidelige, præcise og behørigt ajourførte oplysninger om de
forhold for frihedsberøvede, der hersker i den udstedende medlemsstat, og som påviser
reelle mangler, der er systemiske eller generelle, eller som berører visse persongrupper
eller visse centre for frihedsberøvede. disse oplysninger kan bl.a. fremgå af internatio-
nale retsafgørelser, såsom den europæiske menneskerettighedsdomstols domme, den
udstedende medlemsstats retsafgørelser samt afgørelser, rapporter og andre dokumenter,
der udarbejdes af organerne i europarådet eller af fn-organer.
…
91 imidlertid kan en konstatering af, at der foreligger en reel risiko for umenneskelig el-
ler nedværdigende behandling på grund af generelle forhold under frihedsberøvelse i
den udstedende medlemsstat, ikke som sådan føre til et afslag på at fuldbyrde en euro-
pæisk arrestordre.
92 når en sådan risiko er konstateret, skal den fuldbyrdende myndighed dernæst også
foretage en konkret og præcis vurdering af, om der er vægtige grunde til at antage, at
vedkommende løber denne risiko på grund af de forhold under dennes frihedsberøvelse,
som kan påregnes i den udstedende medlemsstat.
93 den omstændighed, at der foreligger oplysninger, som vidner om mangler, der er sy-
stematiske eller generelle, eller som berører visse persongrupper eller visse centre for
frihedsberøvede, ved forholdene under frihedsberøvelse i den udstedende medlemsstat,
indebærer således ikke nødvendigvis i sig selv, at den berørte person i en konkret sag vil
blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling, såfremt vedkommende
overgives til denne medlemsstats myndigheder.
94 med henblik på at sikre overholdelsen af chartrets artikel 4 i en konkret sag, hvor en
person er omfattet af en europæisk arrestordre, skal den fuldbyrdende judicielle myn-
dighed, som stilles over for objektive, pålidelige, præcise og behørigt ajourførte oplys-
ninger, som vidner om, at der foreligger sådanne mangler, derfor prøve, om der efter
omstændighederne i den foreliggende sag er vægtige grunde til at antage, at vedkom-
mende efter sin overgivelse til den udstedende medlemsstat løber en reel risiko for i
denne medlemsstat at blive udsat for en umenneskelig eller nedværdigende behandling i
denne artikels forstand.
95 med henblik herpå skal nævnte myndighed i medfør af rammeafgørelsens artikel 15,
stk. 2, anmode den judicielle myndighed i den udstedende medlemsstat om straks at få
de nødvendige supplerende oplysninger vedrørende de forhold, hvorunder det påregnes
at frihedsberøve den berørte person i denne medlemsstat.
…
98 kan den fuldbyrdende judicielle myndighed, henset til de oplysninger, der er afgivet
i medfør af rammeafgørelsens artikel 15, stk. 2, samt alle øvrige oplysninger, som denne
                                               - 8 -
      myndighed har til rådighed, konstatere, at der foreligger en reel risiko for, at den person,
      som er omfattet af den europæiske arrestordre, bliver udsat for en umenneskelig eller
      nedværdigende behandling som omhandlet i denne doms præmis 94, skal fuldbyrdelsen
      af denne arrestordre udsættes, men kan ikke opgives (jf. analogt dom lanigan, c-237/15
      ppu, eu:c:2015:474, præmis 38).”
anbringender
t har anført navnlig, at anklagemyndigheden alene har baseret sin vurdering på generelle
oplysninger om fængselsforholdene i letland uden inddragelse af sagens konkrete
oplysninger.
t har til dansk flygtningehjælp beskrevet de inhumane forhold, som han oplevede under
varetægtsfængslingen i efteråret 2013. han blev udsat for sådanne overgreb, at han brækkede
to ribben, blev sat i isolation, hvor der kun var et hul som toilet og en lille vask med en
vandhane med urent vand. han måtte sove på gulvet og fik ikke regelmæssig mad, og han
blev udsat for psykiske overgreb. t har forklaret om disse forhold forud for udtalelsen til
dansk flygtningehjælp ved forklaringer afgivet i retten og til politiet.
ts forklaring om, at han var udsat for umenneskelig og nedværdigende behandling, støttes af
de lægelige oplysninger. der er en reel risiko for, at han igen bliver udsat for en sådan
behandling, hvis han udleveres til letland.
det forhold, at t er etnisk russer uden lettisk statsborgerskab, bringer ham også i en udsat
position.
som anført af landsrettens mindretal er der fortsat kritikpunkter vedrørende forholdene i letti-
ske fængsler. disse kritikpunkter må sammenholdes med ts oplysninger. oplysningerne
støttes endvidere af freedom house’s rapport ”freedom in the world” afgivet den 24.
december 2016.
hvis den fuldbyrdende myndighed ligger inde med oplysninger, som tyder på en ”reel fare”,
skal der ikke ske udlevering, eller udlevering skal afvente en nøjere undersøgelse af forholde-
ne.
                                               - 9 -
det var en fejl ved rigsadvokatens afgørelse, at man ikke forholdt sig konkret til ts
oplysninger, som ikke er afkræftet ved europarådets rapport af 29. juni 2017.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at da rigsadvokaten traf sin afgørelse, forelå alene
ts forklaring fra anholdelsen og grundlovsforhøret, hvor t ikke forklarede om vold eller
trusler fra fængselspersonalets side. disse oplysninger fremkom først i forbindelse med dansk
flygtningehjælps brev af 6. januar 2017 og forklaringen afgivet i byretten den 12. januar
2018. det kan derfor ikke anses for en mangel ved afgørelsen, at disse oplysninger ikke er
indgået. hverken byret, landsret eller højesteret har været afskåret fra at prøve, om
betingelserne for udlevering var opfyldt.
t er ikke fremkommet med sådanne oplysninger, at der er grundlag for at fastslå, at der er reel
risiko for, at han ved udlevering til letland vil blive udsat for forfølgelse på grund af sin
etniske oprindelse. t er ikke selv fremkommet med oplysninger herom. synspunktet er først
fremsat i kæreskriftet for højesteret. oplysningerne om forfølgelse er ikke i øvrigt
underbygget af konkrete beviser eller oplysninger. bemærkningerne i freedom house’s
rapport dokumenterer ikke, at en sådan forfølgelse finder sted.
der er ikke grund til at antage, at udlevering vil være i strid med udleveringslovens § 10 h,
stk. 2. der er ikke objektive, pålidelige, præcise og behørigt ajourførte oplysninger, der giver
vægtige grunde til at antage, at fængselsforholdene i letland vil indebære en reel risiko for, at
t vil blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling ved udlevering til letland.
det påhviler som udgangspunkt den, der påberåber sig beskyttelse efter menneskerettigheds-
konventionen at fremkomme med oplysninger eller materiale, der dokumenterer eller sand-
synliggør, at den pågældende vil være i reel risiko for behandling i strid med artikel 3.
europarådets torturkomité har i sin rapport anført, at delegationen ikke har modtaget oplys-
ninger fra indsatte om vold fra fængselspersonalets side. omstændighederne omkring tilska-
dekomsten i november 2013 er ikke nærmere konkretiseret eller belyst.
minimumsstandarden for personligt rum pr. indsat i flerpersoners celler i letland er hævet til
4 kvadratmeter, hvilket er i overensstemmelse med anbefalingen fra torturkomitéen. det
                                               - 10 -
fremgår af rapporten vedrørende fængslet i jelgava og riga centralfængsel, at der er sket væ-
sentlige forbedringer af de fysiske forhold, og at antallet af indsatte pr. celle er nedbragt væ-
sentligt.
der er herefter ikke grundlag for at indhente yderligere oplysninger om fængselsforholdene i
letland.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår udlevering til strafforfølgning i letland i henhold til en europæisk arrestordre.
spørgsmålet er, om udlevering af t skal nægtes i medfør af udleveringslovens § 10 h
sammenholdt med artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention og artikel 4 i
den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder.
udlevering må ikke finde sted, hvis der er fare for, at den pågældende efter udleveringen på
grund af sin afstamning, sit tilhørsforhold til en bestemt befolkningsgruppe, sin religiøse eller
politiske opfattelse eller i øvrigt på grund af politiske forhold vil blive udsat for forfølgelse,
som retter sig mod dennes liv eller frihed eller i øvrigt er af alvorlig karakter, jf. udleverings-
lovens § 10 h, stk. 1. udlevering må endvidere ikke finde sted, hvis der er fare for, at den på-
gældende efter udleveringen vil blive udsat for tortur eller anden umenneskelig eller nedvær-
digende behandling eller straf, jf. udleveringslovens § 10 h, stk. 2. bestemmelsen skal fortol-
kes i overensstemmelse med eu-chartrets artikel 4, jf. artikel 19, stk. 2, og menneskerettig-
hedskonventionens artikel 3.
det følger af eu-domstolens dom af 5. april 2016 i de forenede sager c-404/15, aranyosi
mod ungarn, og c-659/15 ppu, caldararu mod rumænien, præmis 88-89, at den judicielle
myndighed, såfremt den råder over oplysninger, der dokumenterer en reel risiko for umenne-
skelig eller nedværdigende behandling af frihedsberøvede personer i den udstedende med-
lemsstat, målt efter normen for beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, der er givet ved
eu-retten og navnlig ved chartrets artikel 4, skal vurdere, om denne risiko foreligger, når den
træffer afgørelse om overgivelse af en person omfattet af en europæisk arrestordre til myndig-
hederne i den udstedende medlemsstat, idet fuldbyrdelsen af en arrestordre ikke må føre til
umenneskelig eller nedværdigende behandling af den pågældende. ved denne vurdering skal
den fuldbyrdende myndighed først og fremmest basere sig på objektive, pålidelige, præcise og
                                                  - 11 -
behørigt ajourførte oplysninger om de forhold for frihedsberøvede, der hersker i den udste-
dende medlemsstat, og som påviser reelle mangler, der er systemiske eller generelle, eller som
berører visse persongrupper eller visse centre for frihedsberøvede. disse oplysninger kan bl.a.
fremgå af internationale retsafgørelser, såsom den europæiske menneskerettighedsdomstols
domme, den udstedende medlemsstats retsafgørelser samt afgørelser, rapporter og andre do-
kumenter, der udarbejdes af organerne i europarådet eller af fn-organer.
højesteret finder, at de foreliggende oplysninger om forholdene i letland ikke giver grundlag
for at fastslå, at der er reel risiko for, at t ved udlevering til letland under varetægtsfængsling
og eventuel efterfølgende afsoning af fængselsstraf vil blive udsat for forfølgelse på grund af
sit tilhørsforhold til en bestemt befolkningsgruppe eller vil blive udsat for umenneskelig eller
nedværdigende behandling eller straf i strid med den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 3. udlevering af t til letland vil derfor ikke være i
strid med udleveringslovens § 10 h, stk. 1 eller 2.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
statskassen skal betale sagens omkostninger, jf. udleveringslovens § 18 b, stk. 3, jf. § 14, stk.
2.
                                           thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
