                                             dom
afsagt den 24. november 2017 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne henrik bitsch, janni christoffersen og chr. ankerstjerne rønneberg (kst.)
med domsmænd).
20. afd. nr. s-515-17:
anklagemyndigheden
mod
1) t
(advokat per heinrich bengtsson, besk.)
2) t5
(advokat michael juul eriksen, besk.)
3) t4
(advokat ulla paabøl, besk.)
4) t7
(advokat martin andersen, besk.)
hillerød rets dom af 6. februar 2017 (9-3483/2016) er anket af t5, t4 og t7 med påstand om
frifindelse, subsidiært formildelse, og af t med endelig påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har for så vidt angår de tiltalte t5 og t4 påstået domfældelse i
overensstemmelse med byrettens bevisresultat samt skærpelse og for så vidt angår tiltalte t7
domfældelse i overensstemmelse med byrettens bevisresultat og stadfæstelse.
for så vidt angår tiltalte t har anklagemyndigheden endeligt påstået skærpelse, herunder
således at der sker ubetinget udvisning.
                                                - 2 -
f har gentaget den i byretten nedlagte påstand om tortgodtgørelse på 100.000 kr. i medfør af
erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, subsidiært stk. 3, og erstatning for varigt men,
helbredsudgifter og andet tab. erstatningskravet er dog ikke opgjort på nuværende tidspunkt.
de tiltalte har bestridt såvel erstatningspligten som erstatningskravets størrelse.
den påankede dom omfattede tillige t3 og t2 samt for så vidt angår skyldkendelsen t6. t2s
anke afvistes ved landsrettens kendelse af 10. november 2017 i medfør af retsplejelovens §
920, stk. 2. ved kendelse af samme dato bestemte landsretten, at ankesagen vedrørende t3
udskilles i medfør af retsplejelovens § 706, jf. § 705, stk. 1. endvidere afvistes tiltalte t’
bevisanke i medfør af retsplejelovens § 920, stk. 2 ved kendelse af 10. november 2017 , da
tiltalte uden oplyst lovligt forfald udeblev ved hovedforhandlingens begyndelse.
for så vidt angår t6 er det oplyst, at han ved hillerød rets dom af 17. oktober 2017, der ikke
er anket, er idømt fængsel i 4 måneder.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte t4 og af vidnerne a og b.
tiltalte t har afgivet forklaring om sine personlige forhold.
den af vidnet f i byretten afgivne forklaring er dokumenteret i medfør retsplejelovens § 871,
stk. 2, nr. 3, da vidnet grundet sin helbredstilstand ikke kunne give møde for landsretten.
de i byretten af vidnerne …, … og … afgivne forklaringer er dokumenteret i medfør af
retsplejelovens § 923.
tiltalte t4 har supplerende forklaret blandt andet, at det ikke var nogens plan eller idé at
besøge f på hospitalet. han husker ikke nærmere detaljer om, hvordan besøget kom i stand,
eller hvem der var med. de kendte f, fordi han ”hang ud” med dem. det var t7, der havde
fortalt, at f var blevet overfaldet. nogle af de medtiltalte var med. han husker ikke, om t5 og
t7 var med. de var rimeligt mange. sygeplejersken spurgte f, om de måtte komme ind. f
sagde ja. fs mor var inde på stuen, og kæresten stod i døren. sygeplejersken var der også.
                                               - 3 -
stemningen var fin. f blev glædeligt overrasket over at se dem, for han havde ikke regnet
med, at han var blevet en del af gruppen. f græd af glæde over at se dem. tiltalte har ikke
truet f på hospitalet. tiltalte er medlem af ltf. han husker ikke, hvilket tøj han havde på
under besøget på hospitalet. han mener ikke, at de bar ltf-logoer. de kom som venner på et
hospital, så det gav ingen mening at bære logoer. det kan godt være truende for nogen, hvis
de bærer tøj med logoer, men f kendte dem og vidste, de var ltf’er, så det ville ikke være
truende for ham. fs mor var glad for at se dem. kæresten kiggede lidt, fordi hun ikke vidste,
at f kendte ham og hans venner og ”hang ud” med dem. han blev også overrasket over, at b
var fs kæreste. både moderen og kæresten blev på stuen under deres besøg, og gruppen sagde
farvel til dem. de talte med f om, at det var godt, der ikke skete mere ved overfaldet, men
ellers talte de ikke om overfaldet. f blev stukket ned af …, da han var sammen med t7. ... er
med i en anden klub. han mener, at fs anmeldelse skal ses i lyset af, at f selv blev sigtet i
forbindelse med overfaldet. han har ikke set f efter besøget, men f har haft kontakt med bl.a.
t6 og t2.
vidnet a har supplerende forklaret blandt andet, at hun genkendte t6, t7 og t5 på hospitalet.
de tre er kendt som ltf’ere i hillerød. hun omgikkes dem ikke, men vidste som alle andre i
hillerød, at de var ltf’ere. alle har et forhold til ltf i hillerød – man forsøger at undgå
dem. gruppen kom på hospitalet iført sort tøj, bortset fra t7 der havde en rød hættetrøje på,
og flere af dem havde synlige ltf-tatoveringer. hun kendte ikke t5’ efternavn – hun kendte
ham som ”ltf-t5” og havde også set ham i den bar, hun havde i hillerød. hun kendte heller
ikke t6s og t7s efternavne. politiet har ikke forevist hende nogle fotos. hun husker ikke, at
hun skulle have udvekslet telefonnumre med de tiltalte under besøget. hun ved ikke, hvordan
t3 ser ud.
det lå i den måde, de kiggede på hende på, at hun skulle forlade hospitalsstuen. hun undrede
sig over, at gruppen kom på hospitalet. hun opfattede det ikke som venligt, at de kom. det
var truende og grænseoverskridende. det med, at t7 rev op i trøjen for at vise, at han også var
blevet stukket, opfattede hun som åndssvagt – det var ikke hyggeligt. det var en gruppe
bandemedlemmer, der kom for at tjekke op på, hvad der skete, og sikre sig, at f forklarede,
som de ønskede. de var ikke pæne unge mænd, men en flok ”amøber”, så børnene skulle ud
fra stuen. hun tænkte ikke på at alarmere personalet. på det tidspunkt tænkte hun ikke på
meget andet, end at hendes søn var knivstukket og havde været i livsfare.
                                                 - 4 -
foreholdt underskrevet afhøringsrapport dateret 6. juni 2016, side 4, sidste afsnit, hvorefter
hun til politiet har forklaret, at ”afhørte skyndte sig at få gennet sin familie samt b ud af
stuen. hun lukkede døren efter dem. hun gik ikke selv med ud, da hun ikke ville forlade sin
søn. hun kunne tydeligt mærke, at hun ikke var ønsket. bedt om at uddybe dette, forklarede
afhørte, at det var deres blikke, samt at de ligesom afskærmede hende fra fs seng”,
sammenholdt med hendes forklaring i byretten om, at ”t5 kiggede på hende som om, at nu
skulle vidnet også gå”, har vidnet forklaret, at politiet under afhøringen vidste, hvem ”de” var,
for hun havde allerede forklaret om de tre personer, hun kendte navnene på, og deres
placeringer på hospitalsstuen, så derfor omtalte hun dem under afhøringen som ”de”, men det
var bl.a. t5.
foreholdt samme rapport side 5, 3. og 4. afsnit, hvorefter hun til politiet på spørgsmål om,
hvordan hun ”havde det i situationen, hvor de seks mænd var på stuen, svarede afhørte, at det
var en ubehagelig og intimiderende situation, da hun ikke vidste, hvad de ville. hun havde
dog ikke været decideret bange, for de havde ikke truet hverken hende, f eller nogen af de
andre. og hun havde ikke set nogen våben. desuden regnede hun med, at de måtte være på fs
side, idet han jo af og til har gjort tjenester for dem” og ”hun opfattede dog ikke, at han [f]
var decideret bange for dem. formentlig fordi han gik ud fra, at de var på hans side. og da de
var gået, sagde han heller ikke noget om, at han havde været bange for dem”, har vidnet
forklaret, at som hun husker det nu, var f bange i situationen. hun blev selv bange, fordi det
var så overvældende. med ”tjenester” mente hun, at f havde kørt dem til og fra stationen,
men ikke at f frivilligt havde deltaget i kriminelle aktiviteter. den dag, hvor f blev stukket
ned, skulle han noget andet, men var blevet tvunget til at køre med i bilen. hun tror ikke, at f
”hang ud” med personerne, men det må f selv svare på.
de tre ltf’ere, hun genkendte, var blevet afvist fra hendes pub. de var ikke blevet anmeldt i
den forbindelse. da hun så dem på hospitalsstuen, huskede hun dem som en del af
bandemiljøet, ikke som personer hun havde afvist fra sin pub. f var dørmand på pubben og
kendte derfor de personer, der blev afvist. hun husker ikke, at hun umiddelbart efter gruppens
besøg eller under fs ophold på hospitalet, talte med ham om den besked, gruppen gav ham,
eller hvad besøget drejede sig om. efterfølgende har hun talt med ham om det og fik først der
at vide, at f havde kørt for flere af dem i gruppen. f har sagt, at de ville have ham til at sige
                                                 - 5 -
det aftalte. han skulle sige, at episoden drejede sig om noget med en bil, der ikke kunne
starte. han skulle ikke sige, at det handlede om noget med stoffer.
hun ved, at f og t6var sammen hos den samme frisør, efter at f blev udskrevet. hun mener
ikke, at t6 kørte f til hospitalet for at få fjernt sting. f har ikke sagt noget om, hvorfor han
var sammen med t6.
hele familien er fraflyttet hillerød, og hun har ikke længere arbejde i hillerød. familiens
tilværelse er blevet ødelagt af denne sag.
vidnet b har supplerende forklaret blandt andet, at hun på hospitalet genkendte t4, men
ingen af de andre. hun ved ikke, om f kender t4. hun var overrasket over at se t4. hun
havde ikke set ham i 10-12 år. t4 kiggede hende direkte i øjnene og gik forbi hende. som
forklaret i byretten opfattede hun mændene som ”intimiderende”. med det mener hun måden,
de kom ind på – en efter en efter hinanden – og det blik, de havde i øjnene. det var det
generelle indtryk af dem, hun hæftede sig ved. de kiggede ikke på hende. de hilste ikke og
sagde ikke hej. hun lagde ikke mærke til deres udseende, herunder hvilket tøj de havde på.
hun havde kun øjenkontakt med t4. hun og a fandt situationen anspændt, så derfor gik hun
og de andre familiemedlemmer ud. der blev ikke sagt eller råbt noget, mens hun var der.
hendes indtryk var, at det ikke var et almindeligt sygebesøg. gruppen var derinde i ca. 10
minutter. hun var den sidste, der gik fra f. han var mut og sagde ikke så meget. hun så ikke
f græde af glæde over besøget – tværtimod. hun spurgte ikke f om besøget. det var
situationen ikke til. hun spurgte heller ikke efterfølgende til det. han havde ikke lyst til at tale
om det. hun og f er ikke længere kærester. hun vidste ikke, at f hang ud med ltf’er. en
person ved navn t5 har på et tidspunkt ringet til f.
foreholdt sms-korrespondance mellem f og t2 den 20., 21., 22., 23. og 24. februar 2016, jf.
rapport vedrørende forhold 1, bilag 42, har vidnet forklaret, at hun ikke vidste, om t2 var en
god ven af f. hun var ikke bekendt med, at de sms’ede så meget til hinanden. hun husker, at
t2 på et tidspunkt havde lånt deres bil, og at hun skulle bruge den til at køre på arbejde,
hvorfor f blev irriteret over, at bilen ikke blev returneret. hun kan ikke sige, om f var bange
for t2. hun ved ikke, om f købte hash af t2. hun husker ikke, hvorfor det først var i maj
                                                - 6 -
måned 2016, at f sagde noget til politiet, men ved, at politiet interesserede sig for et jernrør i
den bil, f havde kørt i.
foreholdt underskrevet afhøringsrapport dateret 8. juni 2016, side 1, sidste 2 linjer, hvorefter
vidnet har forklaret, at ”afhørte er bekendt med, at f kender nogle ltf’ere, og at han af og til
har gjort tjenester for dem”, har vidnet forklaret, at hun ikke husker at have forklaret sådan til
politiet, men hun vidste, at f havde talt med t5 og havde kørt bil for ham. hun var ikke
bekendt med, at f havde haft kontakt til gruppen, der kom på hospitalet. hun vidste dog, at f
havde kontakt med en, der hed t2, om en bil. t2 havde været i lejligheden en gang.
vedrørende forhold 4 har hun forklaret, at hun var i lejligheden, da der blev sms’et til f. han
vidste ikke, hvem der skrev. hun husker ikke om, de talte om, at han ikke skulle skrive
tilbage. da f kom tilbage til lejligheden, virkede han ked af og havde ikke lyst til at tale med
hende om noget. han ville bare sidde for sig selv. hun så, at der var tre personer i bilen – en
på førersædet, en på passagersædet og en, der steg ud fra bagsædet. der var 10-15 meter
derned, og det var mørkt. hun genkendte ingen af personerne i bilen.
knivstikkeriet påvirkede f, men han var mere påvirket efter det, der skete nede på gaden. det
var hendes indtryk, at f var et tilfældigt offer for knivstik.
personlige oplysninger
tiltalte t blev ved hillerød rets dom af 19. december 2013, hvor han blev straffet med
fængsel i 10 måneder for overtrædelse af straffelovens § 124, stk. 4, § 244, jf. § 247, stk. 1, §
260, stk. 1, nr. 1, § 261, stik. 2, og lov om euforiserende stoffer, endvidere betinget udvist
med en prøvetid på 2 år indtil den 30. september 2016.
han er efterfølgende straffet
    -            ved østre landsrets dom af 30. januar 2014 med fængsel i 60 dage og bøde på
                 6.000 kr. samt førerretsfrakendelse for overtrædelse af straffelovens § 293 a,
                 lov om euforiserende stoffet og færdselsloven
    -            ved helsingør rets udeblivelsesdom af 3. februar 2014 med bøde på 10.000 kr.
                 for overtrædelse af lov om euforiserende stoffer
                                                - 7 -
    -           ved hillerød rets dom af 21. januar 2015 med fængsel i 10 dage for
                overtrædelse af lov om euforiserende stoffer
    -           ved hillerød rets udeblivelsesdom af 1. oktober 2015 med bøde på 10.000 kr.
                for overtrædelse af lov om euforiserende stoffer
    -           ved helsingør rets udeblivelsesdom af 24. august 2016 med bøde på 4.000 kr.
                for overtrædelse af lov om euforiserende stoffer.
tiltalte t har om sine personlige forhold forklaret, at han kom til danmark som 4-årig. han
har aldrig efterfølgende været i libanon og har ikke kendskab til familiemedlemmer der.
hans forældre og 8 søskende samt andre familiemedlemmer bor i danmark. han venter barn
med sin kæreste gennem 8 år med termin den 10. december 2017. de er ikke gift. han har
gået i folkeskole i danmark. fra han var ca. 15 til han var18 år, lavede han snedkerarbejde.
han har ikke nogen uddannelse efter folkeskolen. han har derefter haft perioder med
forskelligt forefaldende arbejde i restaurationsbranchen og ellers har han fået kontanthjælp.
siden sin løsladelse har han fået kontanthjælp. han taler dansk med sine forældre, og han kan
kun meget lidt arabisk. han kan ikke læse eller skrive arabisk. han husker ikke, at han er
blevet spurgt af politiet om at udtale sig i forbindelse med en afhøring efter udlændingelovens
§ 26. han var ikke til stede under hele sagen i byretten og husker ikke, at han der blev spurgt
om sine personlige forhold.
landsrettens begrundelse og resultat
forhold 1
tiltalte t4 har i landsretten forklaret, at han, der er medlem af en bandegruppering, sammen
med en større gruppe venner, herunder nogle af de medtiltalte, besøgte f på rigshospitalet
den 7. februar 2016.
på denne baggrund og efter vidneforklaringerne om, hvem der i øvrigt deltog i besøget, findes
det bevist, at de tiltalte omfattet af denne ankesag som en del af en større gruppe, hvori også
t6 indgik, var til stede den 7. februar 2016 på hospitalsstuen på rigshospitalet, hvor f lå efter
at være blevet knivstukket dagen før.
                                                 - 8 -
efter bevisførelsen for landsretten tiltrædes endvidere, at de tiltalte under de af byretten
anførte omstændigheder har gjort sig skyldige i overtrædelse af straffelovens § 123 over for f
i forbindelse med deres tilstedeværelse på hospitalsstuen.
ud over det af byretten anførte har landsretten lagt særlig vægt på, at de tiltalte uden varsel
mødte op i en større gruppe på en hospitalsstue på et tidspunkt, hvor f befandt sig
sengeliggende i en særdeles sårbar situation, og at de som forklaret af flere vidner, herunder
en tilstedeværende sygeplejerske, skabte utryghed ved deres aggressive og intimiderende
adfærd. hertil kommer, at de tiltaltes forklaringer om besøget, herunder at ”f græd af glæde”
forekommer åbenbart utroværdige. endelig må det ved den upåankede dom vedrørende t6
anses for godtgjort, at han er fremkommet med en truende udtalelse som forklaret af f.
som følge af de anførte forhold, der underbygger den detaljerede forklaring, som f har
afgivet i byretten, har landsretten ikke fundet, at fs manglende afgivelse af forklaring for
landsretten, fører til en anden vurdering af skyldsspørgsmålet.
herefter, og da landsretten tiltræder, at de tiltalte ved at møde frem og agere som en samlet
flok som forklaret af a og b har haft en fælles forståelse om formålet med besøget og har
indset, at f ved deres samlede tilstedeværelse under de anførte omstændigheder blev
forulempet, findes de tiltalte skyldige i at have handlet i forening.
forhold 4
f har i byretten forklaret, at det ud over tiltalte t4 var t6 og t3, der tog ham med ud og køre,
og at t6 tyssede på tiltalte t4, da denne fremkom med trusler mod fs kæreste, hvis f ikke
gjorde, som der blev sagt. t6 er ved upåanket dom fundet skyldig i den rejste tiltale. b har
forklaret om optakten til køreturen, herunder den dokumenterede sms-korrespondance, og, at
der var tre personer i den bil, der hentede f, hvilket stemmer overens med hans forklaring.
hun har endvidere forklaret, at f var tydeligt ked af det og påvirket efter køreturen. det
lægges endvidere til grund, at f dagen efter det passerede rettede telefonisk henvendelse til
politiet og oplyste, at han var blevet opsøgt og truet.
fem voterende tiltræder på baggrund af det anførte sammenholdt med tiltalte t4s forklaring
om, at han under hospitalsbesøget genkendte fs kæreste, og da forholdet må ses i
                                                - 9 -
sammenhæng med det under forhold 1 pådømte, at tiltalte t4 er fundet skyldig i den rejste
tiltale.
en voterende finder det under de anførte omstændigheder og mod tiltalte t4s benægtelse ikke
med den til domfældelse fornødne sikkerhed bevist, at tiltalte t4 er skyldig i den rejste tiltale,
hvorfor denne voterende stemmer for at frifinde ham i dette forhold.
skyldsspørgsmålet afgøres i overensstemmelse med stemmeflertallet.
strafudmåling
landsretten tiltræder, at der ved straffastsættelsen skal lægges vægt på de hensyn, der af
byretten er anført som skærpende omstændigheder.
straffen for de tiltalte t5 og t7, der begge er fundet skyldige i forhold 1, fastsættes herefter
til fængsel i 3 måneder, jf. straffelovens § 123.
straffen for tiltalte t4, der er fundet skyldig i forhold 1 og forhold 4 fastsættes til fængsel i 4
måneder, jf. straffelovens § 123.
for så vidt angår tiltalte t, hvis anke ikke har omfattet skyldsspørgsmål, findes den af
byretten fastsatte straf på fængsel i 8 måneder for forhold 1, 3 og 5, jf. straffelovens § 123 og
§ 281, stk. 1, nr. 1, passende udmålt.
udvisning
tre voterende finder efter en samlet vurdering af tiltalte t’ tidligere og aktuelle kriminalitet
sammenholdt med det oplyste om hans personlige forhold, at en udvisning af ham med et
indrejseforbud i 6 år må anses for en proportional foranstaltning med henblik på at forebygge
uro eller forbrydelse, jf. udlændingelovens § 49, stk. 1, jf. § 22, nr. 6, jf. § 32, stk. 3. da
udvisningen dermed ikke er i strid med danmarks internationale forpligtelser, finder disse
voterende betingelserne for udvisning opfyldt.
disse voterende har navnlig lagt vægt på, at tiltalte, der er 29 år, gennem de seneste 10 år er
mange gange straffet, herunder gentagne gange for vold og trusler, og at to af de aktuelt
                                               - 10 -
pådømte forhold er begået i prøvetiden efter den betingede udvisning, som skete ved dom af
19. december 2013. dette er sammenholdt med, at tiltalte efter folkeskolen ikke har
gennemført nogen uddannelse og kun i meget begrænset omfang har været i beskæftigelse
samt, at han ikke etableret egen familie.
tre voterende tiltræder af de af byretten anførte grunde, at der ikke som følge af de aktuelt
pådømte forhold er fuldt tilstrækkeligt grundlag for at udvise tiltalte t, hvorfor disse
voterende stemmer for at stadfæste byrettens bestemmelse om betinget udvisning.
efter udfaldet af stemmeafgivningen gælder det for tiltalte gunstigste resultat, jf.
retsplejelovens § 216, stk. 1, 3. pkt.
herefter stadfæstes byrettens bestemmelse om, at tiltalte t udvises betinget af danmark, jf.
udlændingelovens § 24 b, stk. 1, jf. § 22, nr. 6, på vilkår, at han i en prøvetid, der udløber 2 år
efter tidspunktet for løsladelse, ikke begår strafbart forhold, som kan give anledning til
udvisning efter udlændingelovens §§ 22-24.
tortgodtgørelse
af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder landsrettens juridiske dommere afgørelsen
om tortgodtgørelse.
                                    thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes i det omfang, den er påanket, herunder således at han
udvises betinget af danmark.
byrettens dom i sagen mod t5, t4 og t7 stadfæstes med de ændringer, at t5 straffes med
fængsel i 3 måneder, t4 straffes med fængsel i 4 måneder og t7 straffes med fængsel i 3
måneder.
t skal betale sagens omkostninger for landsretten.
statskassen skal for så vidt angår t5, t4 og t7 betale sagens omkostninger for landsretten.
