- lca
                                      udskrift
                                          af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
                                    kendelse
afsagt den 18. december 2015
a-24-15
                                karnov group denmark a/s
                                (advokat kenneth kvistgaard-aaholm)
                                mod
                                j.h. schultz information a/s
                                (advokat sture rygaard)
                                biintervenienter til støtte for schultz:
                                ) danske advokater og
                                2) djøf
                                (advokat jakob krag nielsen for begge)
sagens baggrund og parternes påstande
                                                   -2-
denne sag om midlertidigt forbud drejer sig navnlig om, hvorvidt schultz krænker karnovs
varemærkeret og markedsføringsloven ved at bruge karnovs format for henvisning til en
dom i ugeskrift for retsvæsen, herunder karnovs varemærke ufr, som metadata og som
tekst i en konkurrerende domssamling.
karnov group denmark a/s har nedlagt påstand om, at j.h. schultz information a/s skal
forbydes at muliggøre fremsøgning af en afgørelse gengivet i schultz’ domssamling(er) ved
brug af det ufr-nummer (u.[år].[side], evt.[instans], ufr.[år].[side], evt. [instans],
u.f.r.[år].[side], eller tilsvarende) som afgørelsen er identificeret ved i ugeskrift for retsvæ-
sen.
j.h. schultz information a/s har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært krav om sikker-
hedsstillelse som betingelse for forbud.
danske advokater og djøf har som biintervenienter udtalt sig til støtte for j.h. schultz in-
formation a/s.
oplysningerne i sagen
karnov og ugeskrift for retsvæsen
karnov group denmark a/s er et dansk selskab, som udbyder informationstjenester til pro-
fessionelle. karnov udgiver blandt andet tidsskriftet ugeskrift for retsvæsen, der første gang
udkom i 1867, og som tillige markedsføres under anvendelse af forkortelsen ufr.
ugeskrift for retsvæsen består af to sektioner. i den ene sektion findes udvalgte afgørelser
fra retspraksis, som er redigeret af karnov, herunder således at eventuelle underinstansers
afgørelser er indsat, og som tillige er tilføjet elementer udarbejdet af karnov, herunder navn-
lig domsresumé og noter. i den anden sektion findes navnlig artikler, domskommentarer og
anmeldelser. tidsskriftet er også tilgængeligt i en elektronisk version.
                                                    -3-
i gyldendals leksikon - den store danske er der om ugeskrift for retsvæsen anført bl.a. føl-
gende:
       ”ugeskrift for retsvæsen, u eller ufr, tidsskrift, hvori der siden 1867 er offentliggjort
       domme og i perioder tillige andre afgørelser. siden 1906 har ugeskriftet foruden doms-
       samlingen indeholdt juridiske afhandlinger.
       i 1958 ophørte en række andre domssamlinger, sø- og handelsretstidende ophørte dog
       først i 1968, og ugeskrift for retsvæsen har herefter medtaget de fleste højesteretsdomme
       og udvalgte landsrets- og sø- og handelsretsdomme. ”
en afgørelse trykt i ufr identificeres ved brug af det såkaldte ufr-format, som består af en
henvisning til ugeskrift for retsvæsen efterfulgt af i hvert fald en årgang og et sidetal i uge-
skriftet. ufr-formatet dækker i denne sag over samtlige variationer af ufr-nummeret, her-
under u.[år].[side][instans], ufr.[år].[side][instans], u.f.r.[år].[side], u.[år].[side].
der er under sagen dokumenteret eksempler på, hvordan man i den juridiske litteratur hen-
viser til domme, herunder ved gennemgang af en lang række eksempler på, at der udeluk-
kende sker henvisning til ugeskrift for retsvæsen, hvilket sker ved brug af ufr-formatet. for
en del af disse eksemplers vedkommende er det endvidere dokumenteret, at der alene hen-
vises til ufr, selv om afgørelsen også er trykt i andre domssamlinger.
der er endvidere gennemgået eksempler på henvisning til domme alene ved hjælp af ufr-
formatet i andre domme, lovforslag, folketingsspørgsmål til ministre, myndigheders vejled-
ninger til borgere og virksomheder mv.
der er herudover gennemgået eksempler på henvisninger til domme trykt i andre tidsskrif-
ter, herunder forsikrings- og erstatningsretlig domssamling (fed), tidsskrift for bolig- og
byggeret (tbb), tidsskrift for familie- og arveret (tfa) og tidsskrift for kriminalret (tfk).
endelig er der fremlagt eksempler på, at der i noterne til konkrete afgørelser i ugeskrift for
retsvæsen er henvist til afgørelser trykt i andre tidsskrifter, herunder kendelser om fast
ejendom (kfe) og nordiskt immateriellt rättsskydd (nir).
                                               -4-
j.h. schultz information
j.h. schultz information a/s er et dansk selskab, som udbyder blandt andet informationssy-
stemer, herunder juridiske portaler med domsdatabaser til professionelle. blandt schultz'
produkter findes arbejdsretsportalen og arbejdsmiljøportalen.
karnovs rettigheder
det er ubestridt, at ”ugeskrift for retsvæsen” og ”ufr” er varemærkeretligt og kendetegns-
retligt beskyttede, og karnov har siden 1997 haft registret varemærkeret til figurmærket
“ufr ugeskrift for retsvæsen”.
schultz’ handlinger
den omtvistede brug af ufr-formatet består i, at schultz anvender ufr-formatet til brug for
fremsøgning af retsafgørelser i schultz’ elektroniske domssamlinger. det sker ved en kombi-
nation af metadata eller metatag (hvor schultz ved brug af ufr-formatet knytter hver enkelt
af de relevante afgørelser til én bestemt ufr-identifikation) og en markeret henvisning i star-
ten af den pågældende afgørelse til en bestemt ufr-identifikation. resultatet er, at brugeren
af schultz’ database ved at taste en bestemt ufr-identifikation ind i søgefeltet kan finde den
afgørelse, som karnov i sin version har trykt på det anførte sted i ugeskrift for retsvæsen.
efter endt søgning vil skærmbilledet på schultz’ portal vise ufr-formatet i søgefeltet samti-
dig med den fundne afgørelse, som tillige i indledningen indeholder en markeret henvisning
til ufr-identifikationen.
schultz har knyttet et sådant metatag mv. til samtlige af de afgørelser, som schultz har i de-
res database, og som samtidig findes i ugeskrift for retsvæsen. disse udgør ca. 15 % af afgø-
relserne i schultz’ domssamlinger. de resterende 85 % er ikke trykt i ugeskrift for retsvæ-
sen.
der er under sagen fremvist eksempler fra brugerfladerne til karnovs henholdsvis schultz’
elektroniske domssamlinger, og det er ubestridt, at adgang til begge parters portaler og der-
med domssamlinger og søgemuligheder kun fås mod betaling og efter registrering og tilde-
ling af kodeord.
                                                      -5-
nærmere om baggrunden for tvisten og parternes korrespondance
i juni 2005 fik schultz oprettet en brugerkonto hos karnov, og schultz kunne derved gøre
sædvanlig brug af karnovs ufr online abonnement.
i slutningen af 2014 konstaterede karnov et usædvanligt mønster i dokumentopslag på kar-
novs domsdatabase fra schultz' brugerkonto, idet der over en kort periode var foretaget
30.177 dokumentopslag med få sekunders mellemrum.
i brev af 12. december 2014 fra karnov til schultz er bl.a. anført følgende:
       ”karnov har for nylig konstateret, at der fra en enkelt brugerkonto hos schultz (…) i pe-
       rioden juli-november 2014 systematisk er foretaget et udsædvanligt højt antal dokument-
       visninger i ufr online med meget korte intervaller – særligt hen over weekenderne.
       …
       henset til ovenstående står det klart, at dokumentopslagene har været automatiserede –
       foretaget af en ’crawling’ eller ’scraping’ robot. sådan brug af det licenserede udgør en
       væsentlig misligholdelse af licensvilkårene...”
karnov anførte derudover, at den aktivitet, som schultz havde udført, var i strid med
karnovs ophavsret og med markedsføringsloven.
det er ubestridt, at schultz foretog de mange opslag i karnovs domsdatabase ved brug af et
computersystem, en såkaldt ”robot”, der automatisk foretog opslag i ufr efter sidenummer,
hvilket schultz redegjorde for i et brev til karnov den 23. december 2014.
i brevet af 23. december 2014 bestred schultz, at søgningerne krænkede karnovs rettigheder,
herunder ophavsretsloven og markedsføringsloven, idet opslagene alene var foretaget med
det formål at uddrage årstal og sidenummer for nogle domme i ufr, der manuelt blev tilføjet
den tilsvarende dom i schultz' domssamling som en supplerende oplysning, jf. herom nær-
mere i brevet:
       ”det er udelukkende ufr sidenummeret som bliver brugt. den modtagende redaktør
       lægger ufr sidehenvisningen manuelt i schultz' domssamling. sidehenvisningen bliver
                                                     -6-
      udelukkende brugt som metadata på den enkelte dom på linje med andre metadata:
      journalnummer, titel, instans mv.”
schultz' anvendelse af søgerobot i karnovs database ophørte i december 2014.
parternes korrespondance om sagen fortsatte, og i brev af 18. februar 2015 til karnov anførte
schultz bl.a.:
      ”metadata er hos schultz information, som tilføjes dokumenter i schultz' database. me-
      tadata er eksempelvis instans, journalnummer, ufr nummer og dato. når ufr nummeret
      er relevant, er det fordi, at der er kutyme for at anvende ufr nummeret ved henvisning
      til domme i f.eks. juridisk litteratur. anvendelsen af ufr nummeret som metadata gør
      det muligt at finde en bestemt dom ved søgning på ufr nummeret.
      schultz får som nævnt ikke dommene fra karnov, men fra andre kilder. schultz har ingen
      interesse i at bruge dommene fra ufr, da schultz database alene er bygget op omkring de
      originale doms- og retsbogsudskrifter. domme i ufr er derimod redigerede udgaver af
      disse.”
schultz afsluttede brevet med et tilbud om en forligsmæssig løsning af sagen, idet schultz
var indstillet på at erklære, at schultz ikke kopierer domme eller ophavsbeskyttet materiale
fra karnov, og at det eneste, som anvendes fra karnovs databaser, er ufr nummeret (årstal
og sidenummer). schultz bekræftede endvidere, at de e-mails, som søgerobotten havde
fremsendt, løbende var blevet slettet og fortsat løbende ville blive slettet.
schultz har under sagen opfordret karnov til at svare på, om karnov er enig i, at det er en
altovervejende standard i danske juridiske bøger alene at identificere domme ved reference
til ufr-nummeret, hvor sådanne numre findes. karnov har bestridt, at det forholder sig som
anført, og har i tillæg hertil i brev af 30. oktober 2015 anført bl.a., at:
      ”… ufr-nummerets udbredte anvendelse i danske juridiske bøger ikke i sig selv kan kva-
      lificere schultz' synspunkt; at ufr-nummeret er en de facto standard til identifikation af
      danske domme. det er således ikke en standard for identifikation af domme som eksem-
      pelvis det, der planlægges anvendt i den kommende offentlige domsdatabase.
      den udbredte anvendelse af ufr-nummeret i dansk juridisk litteratur kan tværtimod
      henføres til, at ugeskrift for retsvæsen i en længere periode har været eneste danske
      tidsskrift med gengivelse af et større antal danske domme. ”
                                                 -7-
karnovs adgang til schultz’ portaler
det er ubestridt, at nogle ansatte hos thomson (nu karnov) havde adgang til schultz’ ar-
bejdsmiljøportal fra 2005-2008 og til arbejdsretsportalen fra 2005-2008 og fra 2011-2014. der
er under sagen dokumenteret skærmprints fra disse sider med henvisninger til ufr i konkre-
te afgørelser.
vedrørende de tidsmæssige aspekter af schultz’ handlinger er endvidere fremlagt bl.a. ud-
skrift af datafiler fra 2000 til dokumentation for, at schultz allerede på dette tidspunkt havde
anført henvisninger til bl.a. ufr i deres gengivelse af afgørelser. der er ikke fremlagt doku-
mentation vedrørende tidspunktet for opstart af brugen af ufr-formatet som metadata.
ny offentlig digital domsdatabase
i februar 2014 traf domstolsstyrelsens bestyrelse beslutning om oprettelse af en offentlig
domsdatabase. domstolsstyrelsen nedsatte herefter en arbejdsgruppe, som i april 2015 afgav
en rapport med anbefalinger til domsdatabasen. rapporten indeholder bl.a. en anbefaling
om, at domsdatabasen skal indeholde alle domme afsagt af landsretterne og højesteret i civi-
le sager og i straffesager med de indankede domme. endvidere skal domsdatabasen inde-
holde alle domme fra sø- og handelsretten. hvis det er økonomisk muligt, skal domsdataba-
sen på sigt endvidere indeholde alle byretsdomme.
muligheden for søgning i dommene drøftes i arbejdsgruppens rapport, uden at muligheden
for at søge på ufr-nummeret berøres. derimod drøftes muligheden for at indføre ecli (eu-
ropean case law identifier), som er et fælleseuropæisk identifikationsnummer til medlems-
staternes retspraksis. ecli er resultatet af rådets konklusioner herom af 29. april 2011
(2011/c 127/01). rådet opfordrer i disse konklusioner medlemsstaterne til at anvende ecli
som identifikation og metadata for alle afgørelser truffet af alle deres domstole, ligesom der
anbefales forskellige initiativer til formidling af viden om ecli. konkret består ecli af for-
kortelsen ecli – en landekode – en domstolskode – årstallet – og et ordensnummer. ar-
                                                -8-
bejdsgruppen anfører, at det i overensstemmelse med arbejdsgruppens kommissorium skal
sikres, at ecli kravene overholdes i den nye domsdatabase.
den 7. oktober 2015 fremsatte justitsministeren lovforslag om ændring af retsplejeloven, lov
om domstolsstyrelsen og lov om retsafgifter (lovforslag nr. 22) om bl.a. oprettelse af den an-
førte offentlige domsdatabase.
klage til konkurrencemyndighederne
advokatsamfundet anmodede den 23. januar 2001 konkurrencestyrelsen om at iværksætte
en undersøgelse af karnovs (dengang thomsons) salgsvilkår og pris- og rabatbetingelser.
klagen var indgivet i medfør af konkurrencelovens § 14, stk. 1, 2. pkt. advokatsamfundet
anførte i sin henvendelse bl.a., at karnov indtog en dominerende stilling på markedet, jf.
konkurrencelovens § 11, idet ufr var det eneste tidsskrift på dansk, der gengav samtlige hø-
jesteretsdomme samt et repræsentativt udvalg af landsrets- og sø- og handelsretsdomme
inden for samtlige retsområder. konkurrencestyrelsen besluttede den 31. oktober 2001, at
klagen var af begrænset konkurrencemæssig betydning, og at den ikke gav anledning til
yderligere undersøgelser, jf. konkurrencelovens § 14, stk. 1, 3. pkt.
under sagen har biintervenienterne dokumenteret et eksempel på, hvor meget det koster for
en advokatvirksomhed at abonnere på karnovs produkter.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af søren mariegaard, anne nørvang hansen og anne
dorthe jessen.
søren mariegaard har som direktør for informationsløsninger hos schultz forklaret bl.a., at
schultz’ domssamling indeholder en række forskellige domme og afgørelser. schultz modta-
ger afgørelserne fra landsretterne direkte fra en kontaktperson i hver af landsretterne, der
udvælger afgørelserne inden for forskellige retsområder ud fra emneord fastsat af schultz.
til nogle afgørelser udarbejdes et resumé. schultz udvælger selv domme og kendelser fra
                                                  -9-
højesteret og sø- og handelsretten, da disse er tilgængelige direkte fra disse instansers
hjemmesider. det samme gør sig gældende for afgørelser fra klageretter og nævn.
schultz' database er inddelt i fagområder og portaler, hvor det relevante lovgrundlag findes
tillige med de relevante afgørelser. schultz har til intern brug en stor samlet database med ca.
75.000 afgørelser, hvorfra de udvælger afgørelser til deres domssamlinger. den samlede da-
tabase indeholder også f.eks. byretsafgørelser og klagenævnsafgørelser og dækker alle de
retsområder, som schultz agerer på.
schultz udbyder en lang række produkter, der sammensætter indhold fra lovgivningen og
domstolene, og en række produkter, hvor de selv laver anbefalinger til, hvordan lov og
domspraksis skal bruges, såkaldte ”lov guides”.
karnov publicerer udelukkende afgørelser afsagt af højesteret, landsretterne og sø- og han-
delsretten. for disse instansers vedkommende undersøger schultz, om de afgørelser, som
schultz selv har indsamlet, tillige er trykt i ufr. samlet set findes ca. 3.000 af de afgørelser,
som er i schultz’ domssamlinger, tillige i ufr og påføres derfor en reference herom af
schultz. schultz publicerer som anført en lang række afgørelser, som ikke kan genfindes i
ufr.
det er rigtigt, at schultz i den redaktionelle proces brugte en robot, en såkaldt webcrawler, til
at foretage opslag i ufr. det gjorde de for at kvalitetssikre deres henvisninger og for at sikre,
at registreringerne var korrekte. men denne fremgangsmåde ophørte de øjeblikkeligt med i
december 2014.
schultz har en fast sagsgang, hvorefter afgørelserne i første omgang sorteres efter fagområ-
de. derefter påbegyndes et registrerings- og formateringsarbejde, hvorefter afgørelserne
anonymiseres. efter en kvalitetssikring er afgørelsen klar til publicering. først når afgørelsen
er klar til publicering, foretager de et opslag i karnov for at se, om der findes en ufr side-
henvisning til den samme afgørelse. de konstaterer meget ofte et ufr sidenummer et stykke
tid efter publicering, således at afgørelsen allerede har været publiceret på schultz' portal,
                                               - 10 -
inden der kommer en ufr sidehenvisning på. de undersøger en eventuel ufr sidehenvis-
ning både før og efter deres egen publicering.
schultz har i deres portaler på skatteområdet refereret til ufr sidenummeret siden 1995. i
ligningsvejledningen refereres der til ufr, og det blev derfor relevant for schultz at medtage
referencen. fra omkring 2000 begyndte schultz en opbygning af portaler inden for andre
fagområder; arbejdsmiljø, arbejdsret og erstatnings- og forsikringsret, hvor det også var rele-
vant at henvise til ufr.
siden 1995 har det således været en fast procedure på skatteområdet – og siden 2000 tillige
på de øvrige områder – at undersøge, om de af schultz’ publicerede afgørelser tillige er trykt
i ufr, og i så fald medtage denne reference. man har således også i 2005, hvor karnov abon-
nerede på schultz’ arbejdsrets- og arbejdsmiljøportal, kunnet finde ufr referencer i schultz’
domme.
schultz' portaler er betalingsportaler og kræver en adgangskode. det er ikke muligt at kom-
me ind på brugerfladen uden. det er heller ikke muligt på de portaler, hvor de samarbejder
med djøf, dansk arbejdsgiverforening og 3f.
brugerne er klar over, at de anvender schultz' portaler, dels fordi de skal logge ind med bru-
gernavn og adgangskode, dels fordi brugeren tilbydes at oprette en personlig profil, så man
kan benytte schultz' nyhedsservice. schultz har to typer nyhedsbreve; forretningsnyheds-
breve og nyhedsbreve tilknyttet de respektive portaler. schulz’ hjemmesider og portaler in-
deholder en tydelig tilkendegivelse af, at man befinder sig på schultz' portaler.
schultz henviser også til andre tidsskrifter end ufr. på skatteområdet henvises til tidsskrift
for skatteret, der i 1995 tilhørte magnus og sidenhen blev overtaget af karnov. de har der-
udover referencer til kendelser om fast ejendom, og til advokaten udgivet af advokatsam-
fundet. det er typisk den samme type reference med en forkortelse af tidsskriftet, et årstal og
et sidetal.
                                                - 11 -
schultz kan for så vidt godt selv opbygge et nyt nummersystem. på skatteområdet forsøgte
de dette en årrække. men de lukkede aktiviterne ned på det område og solgte det til karnov.
hvis man opretter en ny nummerserie i dag, så kommer man ikke udenom det problem, at
der i samtlige dokumenter inkl. litteratur og publikationer findes referencer til ufr numme-
ret og intet andet. dette er et problem, som mange af deres brugere oplever. den lange tradi-
tion med brug af ufr er en forhindring, og man vil derfor skulle flere generationer frem for,
at et nyt nummersystem overhovedet vil kunne anvendes.
det kan på sigt medføre et paradigmeskifte, hvis den offentlige domsdatabase og ecli-
formatet slår an. men selv hvis den offentlige domsdatabase bliver til noget i 2017-2018, be-
står der jo stadig en betydelig og helt gennemgående anvendelse af henvisninger til ufr i lit-
teratur, domme og lovforarbejder for tiden forud derfor, som ecli ikke kan ændre på.
i forbindelse med arbejdet med den nye offentlige domsdatabase har der været nedsat en ar-
bejdsgruppe og en referencegruppe. han har siddet med i referencegruppen. på et af mø-
derne blev referencesystemet drøftet. da gruppen var bredt sammensat, var svaret ikke en-
tydigt. ufr havde stillet rubriceringen til rådighed, men anvendelsen af selve ufr nummeret
har ikke været omtalt i referencegruppen. det var alene emneregisteret, der blev drøftet.
i 2013 havde han og schultz' daværende direktør et møde med anne nørvang hansen og
karnovs daværende administrerende direktør. det var et uformelt direktørmøde om eventu-
elle samarbejdsmuligheder. der var en åben dagsorden for mødet, hvor de talte om hinan-
dens virksomheder og deres kontaktpunkter. på mødet fandt de frem til, at schultz' fef por-
tal er sammenlignelig med en tilsvarende fed portal fra karnov. de er begge bygget op med
lovgrundlag og afgørelser inden for det forsikrings- og erstatningsretlige område. de talte
om muligheden for at sammenlægge produkterne. han havde efterfølgende et møde med
anne nørvang hansen om fed og fef portalerne. han havde udarbejdet et notat om ind-
holdet, kundemassen og oplysninger om brugen af schultz' fef portal. han sendte efterføl-
gende i 2013 en mail til anne nørvang hansen med portalens log in oplysninger. han ved
ikke, om hun var inde at kigge i portalen. men dialogen ebbede ud, da der ikke var en inte-
resse for at gå videre ad dette spor.
                                               - 12 -
hvis man ikke fremover kan fremsøge domme med henvisning til ufr nummeret, vil det
være svært for brugerne at navigere i schultz' database. hvis schultz ikke har mulighed for
at oplyse, at en dom i deres database svarer til en dom, der har været publiceret i ufr, så vil
schultz' brugere ikke entydigt kunne identificere, at det er den rette dom, de har fundet.
schultz bruger intet fra karnov ud over ufr henvisningen til årstal, sidetal og instans. der er
tale om en helt kortfattet henvisning og intet andet.
anne nørvang hansen har bl.a. forklaret, at hun har været ansat i karnov siden november
1996. frem til 2002 arbejde hun som intern redaktør. fra 2002 til 2008 var hun teamleder, og
derefter blev hun leder af deres redaktionelle afdeling, hvilken stilling hun fortsat bestrider i
dag. for nogle år tilbage var det den redaktionelle afdeling, der havde ansvaret for vare-
mærkerne. i dag hører varemærkerne under marketingsafdelingen.
hun tegnede et årsabonnement til schultz' arbejdsretsportal i slutningen af 2011. men hun
benyttede sig ikke af abonnementet. karnov bruger ikke schultz' produkter i forbindelse
med det daglige arbejde. formålet med abonnementet var alene konkurrentovervågning,
hvilket vil sige på et overordnet plan at holde øje med, hvilke produkter schultz udbød, og
hvordan de brugte datakilder og sammenstillede data.
den adgang, karnov havde til schultz' portal i 2005, blev også anskaffet som et led i konkur-
rentovervågning, som dog ikke foregik særlig systematisk.
omkring 10 personer hos karnov, herunder hendes selv, har haft adgang til schultz’ portal.
hun er det eneste medlem af ledelsen, der har haft adgang. hun ved ikke, hvordan eller
hvor meget de øvrige medarbejdere var inde på portalen, men hun ved, at adgangen skete
med henblik på konkurrentovervågning.
konkurrentovervågningen har formentlig bestået af, at man har orienteret sig i indhold af
domme, lovgivning, artikler og litteratur, samt orienteret sig i funktionaliteten, søgefunktio-
nen og emneregister. det ville ikke være nærliggende at søge på ufr. man ville formentlig
søge på andre søgeord, som for eksempel ophavsret.
                                                    - 13 -
det er rigtigt, at hun i forbindelse med drøftelser med schultz i løbet af 2013 fik tilsendt en
adgang til schultz' fef portal, men hun har ikke søgt på denne portal eller i andre af schultz'
databaser, ud over en database, som schultz driver for landsskatteretten.
karnovs ufr-format er bygget op som en forkortelse, der kan benyttes som ufr eller u ef-
terfulgt af et fircifret årstal, som refererer til en årgang i den trykte årgang for ugeskrift for
retsvæsen, og et sidetal, som ligeledes referer til den trykte udgave. derefter kan følge en
forkortelse af domsinstansen. ufr-formatet tjener som en entydig reference til, hvor man kan
finde en afgørelse i ufr. det er ikke alle danske afgørelser, der publiceres i ufr. næste alle
afgørelser fra højesteret publiceres, mens det alene er udvalgte afgørelser fra landsretterne
og et begrænset udvalg fra sø- og handelsretten.
hun har ikke før opstart af denne sag hørt om, at schultz anvender ufr som reference eller
som metadata. hun har ikke fået fremvist eller selv slået domme op i for eksempel arbejds-
miljøportalen, der henviser til afgørelser med ufr format.
hun har deltaget i referencegruppen i forbindelse med arbejdsgruppen om en ny offentlig
domsdatabase. hun er ikke bekendt med, om det er hensigten, at ufr formatet skal anven-
des i den nye database. det har ikke været drøftet. det er alene de fremadrettede afgørelser,
der skal indgå i databasen, og ikke tidligere afsagte domme.
der findes ikke andre konkurrerende domsdatabaser, hvor man benytter ufr referencer til at
identificere afgørelser på samme måde, som schultz gør. skats referencer til ufr er ikke
det samme som schultz' reference til ufr, idet skat henviser til, hvor man kan slå sagen op
på ufr i karnov. den konkrete afgørelse kan ikke læses på skats hjemmeside
tidsskrift for skatter og afgifter (tfs) har siden september 2013 været ejet af karnov. de har
ikke været klar over, at schultz også brugte tfs henvisninger.
det er rigtigt, at afgørelser, som der i f.eks. domme eller lovforslag alene er henvist til ved
angivelse af ufr-referencen, ikke kan fremsøges i schultz' database, hvis ikke ufr-nummeret
kan bruges som søgning. hun vil mene, at forfattere af juridisk litteratur som hovedregel
                                                 - 14 -
henviser til afgørelser ved at henvise til ufr-nummeret, hvis den pågældende afgørelse er
trykt i ugeskrift for retsvæsen.
for at få adgang til ufr skal man være logget på karnovs hjemmeside. brugerne er klar over,
at de befinder sig i karnovs database efter login.
anne dorthe jessen har forklaret bl.a., at hun har været ansat i karnov siden 2004. hun star-
tede som sælger og arbejder nu som business development manager. hun har i august 2013
til september 2014 haft adgang til schultz’ arbejdsretsportal. hun sad på det tidspunkt med
en markedsundersøgelse for udbud af information inden for arbejds- og ansættelsesret.
hun købte adgangen for at få et overblik over indholdet i schultz arbejdsretsportal og for at
se, hvordan den var opbygget. det var på et meget overordnet niveau, og hendes brug af ad-
gangen var meget begrænset. hun var meget lidt nede i substansen. hun loggede ind på
portalen 5-10 gange. hun slog ikke konkrete afgørelser op, og hun har derved ikke set nogen
ufr reference. hun er ikke bekendt med antallet af ansatte i karnov, der har haft adgang til
schultz’ database.
det var hende, der udarbejdede det fremlagte tilbud på karnov firmalicens til advokatfirma-
et rønne & lundgren den 15. december 2015. en firmalicens betyder, at man betaler efter an-
tallet af bestallingshavende advokater, og at også de øvrige ansatte derefter har fri adgang
via denne licens. man kan også købe enkeltbrugerlicens, hvilket koster omkring 10.000 kr.
om året. firmalicensordningen udløser en mængderabat, og er derved som regel billigere.
parternes synspunkter
for karnov group denmark a/s er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med
påstandsdokument af 4. november 2015, hvoraf bl.a. fremgår:
       ”schultz’ brug af ufr-formatet udgør en krænkelse efter varemærkelovens § 4, stk. 1,nr. 1
       karnov gør gældende, at schultz’ brug af ufr-formatet med henblik på at muliggøre
       fremsøgning af afgørelser i schultz’ domssamling, der er identificeret ved det pågælden-
       de ufr-nummer i ugeskrift for retsvæsen, udgør en krænkelse af karnovs eneret til va-
                                             - 15 -
remærkerne ufr og ufr ugeskrift for retsvæsen samt ufr-formatet, jf. varemærkelovens
§ 4, stk. 1, nr. 1 og § 4, stk. 1, nr. 2.
det følger af varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 1, at indehaveren af en varemærkeret kan
forbyde andre, der ikke har dennes samtykke, at gøre erhvervsmæssig brug af tegn, der
er identisk med varemærket og anvendes for samme varer eller tjenesteydelser, for hvilke
varemærket er beskyttet, eller nr. 2, tegnet er identisk med eller ligner varemærket og va-
rerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art, såfremt der er risiko for for-
veksling.
karnov har varemærkeret til ufr ugeskrift for retsvæsen … og har via indarbejdelse op-
nået varemærkeret til ufr samt ufr-formatet, hvilket reelt er anerkendt af schultz.
karnov har … dokumenteret, at schultz’ gør brug af ufr som søgeord og til identifikati-
on af afgørelser i schultz’ domssamling, hvilket i øvrigt ikke bestrides af schultz. schultz’
brug af ufr sker erhvervsmæssigt og anvendes for samme varer – domssamlinger - for
hvilken varer karnovs varemærke ufr ugeskrift for retsvæsen er registreret …
karnov har ikke givet samtykke til schultz’ brug af ufr-formatet, og derfor er schultz’
brug heraf i strid med varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 1. der består endvidere en betyde-
lig risiko for forveksling mellem karnovs registrerede figurmærke ufr ugeskrift for
retsvæsen, varemærket ufr samt ufr-formatet og schultz brug af ufr-formatet, idet va-
remærkerne i er ens og anvendes for identiske ydelser, er schultz’ brug heraf tillige i strid
med varemærkelovens § 4, stk. 1, nr.2.
schultz har ikke godtgjort, at schultz brug af ufr-formatet alene sker med et beskrivende
formål, eller, at det er nødvendigt for anvendelsen af databasen, jf. varemærkelovens § 5,
nr. 3. dette understøttes af, at 85 % af afgørelserne i schultz’ domssamling udgøres af
domme, der ikke er identificeret ved brug af karnovs ufr-format, jf. svarskriftet. karnov
gør endvidere mere grundlæggende gældende, at varemærkelovens § 5, nr. 3 ikke finder
anvendelse på den i sagen foreliggende situation.
schultz’ brug af ufr-formatet udgør en krænkelse efter markedsføringslovens § 18
det fremgår af markedsføringslovens § 18, at erhvervsdrivende ikke må benytte forret-
ningskendetegn, der ikke tilkommer dem. karnov har dokumenteret, at ufr-formatet har
været anvendt i adskillige år … og er stærkt indarbejdet og velkendt i danmark, hvorfor
den relevante omsætningskreds entydigt forbinder ufr-formatet med karnov og uge-
skrift for retsvæsen. ufr-formatet er således et forretningskendetegn for karnov.
da schultz ikke har opnået samtykke til brug af ufr-formatet som søgeord og til identifi-
kation af afgørelser i schultz’ domssamling, udgør schultz’ brug heraf en kendetegns-
krænkelse efter markedsføringslovens § 18.
schultz’ brug af ufr-formatet udgør en krænkelse efter markedsføringslovens § 1
karnov gør gældende, at schultz’ brug af ufr-formatet udgør utilbørlig snyltning og il-
loyal konkurrence i strid med markedsføringslovens § 1, idet ufr-formatet ikke anven-
des af schultz som en loyal reference eller henvisning til, at læseren kan foretage opslag i
ugeskrift for retsvæsen, men bruges derimod af schultz med henblik på at muliggøre, at
brugere af schultz’ database kan søge på ufr-nummeret, for derefter at få fremvist
schultz’ udgave af den omtalte afgørelse – i modsætning til karnovs version af nævnte
afgørelse, som ufr-nummeret er en korrekt henvisning til.
                                                - 16 -
karnov har ikke misbrugt en dominerende stilling ved ikke at tillade schultz at
gøre brug af ufr-formatet.
karnov afviser schultz påstand om, at karnov skulle have misbrugt en dominerende stil-
ling, idet schultz (i) ikke har anmodet karnov om licens, (ii) ikke har godtgjort, at karnov
indtager en dominerende stilling på markedet for domsdatabaser, og (iii) idet karnovs
håndhævelse af sine rettigheder i kraft af nærværende forbudsbegæring ikke udgør et
misbrug i henhold til konkurrencelovens § 11. dette følger klart af domstolens dom i sag
c- 170/13.
hertil kommer at håndhævelse af immaterielle rettigheder kan ifølge fast praksis kun
under helt særlige omstændigheder (”exceptionel circumstances”), jf. eksempelvis sag t-
201/04 og sag c- 170/13kan karakteriseres som misbrug af en dominerende stilling, hvil-
ket hænger uløseligt sammen med det faktum, at en immaterialret per definition er en
lovhjemlet forbudsret, hvis formål er at give rettighedshaveren ret til at hindre tredje-
mands autoriserede udnyttelse af det beskyttede. sådanne særlige omstændigheder er
ikke tilstede i nærværende sag.
overstående gør sig så meget desto mere gældende, hvor håndhævelsen sker i relation til
en anmodning om et midlertidigt forbud, hvor rettighedshavers behov for at bringe en
krænkelse til ophør er presserende.
spørgsmålet om licensnægtelse er irrelevant for nærværende sag
denne sag vedrører ikke licensnægtelse. schultz har konsekvent bestridt, at karnov skul-
le have rettigheder til ufr-formatet og har derfor aldrig anmodet karnov om en licens.
i den forbindelse er det derfor tilstrækkeligt at bemærke, at karnov anser det for uomtvi-
steligt, at betingelserne for udstedelse af tvangslicens som eu-domstolen har opstillet i
eksempelvis sag c-418/01, ims health, præmis 38 og 52 og sag t-201/04 ikke er opfyldt.
betingelserne for nedlæggelse af midlertidigt forbud er opfyldt
karnov gør gældende, at betingelserne for nedlæggelse af midlertidigt forbud, jf. retsple-
jelovens § 413, nr. 1-3, alle er opfyldt.
karnov har således i overensstemmelse med retsplejelovens § 413, nr. 1, sandsynliggjort,
jf. bilag 15 og bilag 16, at schultz’ brug af ufr-formatet til fremsøgning af afgørelser i
schultz’ domssamling udgør en krænkelse af karnovs enerettigheder efter varemærkelo-
vens § 4, stk. 1, nr. 1 og nr. 2, og udgør snyltning og illoyal konkurrence efter markedsfø-
ringslovens §§ 1 og 18.
karnov har ligeledes sandsynliggjort, at schultz adfærd nødvendiggør, at der meddeles
midlertidigt forbud, jf. retsplejelovens § 413, nr. 2, idet schultz – trods påtale og flere
krævebreve, jf. eksempelvis bilag 9 – har tilkendegivet, at man agter at fortsætte og ud-
bygge krænkelsen af karnovs enerettigheder efter varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 1 og 2,
samt markedsføringsloven §§ 1 og 18.
i relation til betingelsen i retsplejelovens § 413, nr. 3, er det korrekt, at karnov i en perio-
de har haft et begrænset brug af schultz’ produkter. dette faktum medfører dog ikke, at
karnov har udvist retsfortabende passivitet eller udvist forbudsretlig passivitet, idet
schultz først for nylig påbegyndte sin systematiske brug af ufr-formatet, og karnov der-
for først for nyligt fik anledning til at reagere heroverfor.
                                                    - 17 -
      slutteligt gør karnov gældende, at straf- og erstatningssanktionerne ikke yder karnov til-
      strækkeligt værn, jf. retsplejelovens § 414, stk. 1, idet forbud udgør det primære retsværn
      ved krænkelse af immaterielle rettigheder.”
for j.h. schultz information a/s er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med
påstandsdokument af 4. november 2015, hvoraf bl.a. fremgår:
      “ufr bruges ikke som kendetegn eller varemærke af schultz
      det bestrides, at schultz' brug af ufr til identifikation af domme udgør varemærkemæs-
      sig/kendetegnsmæssig brug.
      schultz anvender ikke nogen af varemærkets funktioner (herunder oprindelses-, rekla-
      me-, investerings- eller kommunikationsfunktionen). derimod anvendes ufr-nummeret
      alene til at identificere den dom, som schultz selv har skaffet fra domstolene og indsat i sin
      domssamling sammen med tusindvis af andre domme. derved opfattes ufr-referencen
      blot som en identifikation af en bestemt retsafgørelse, som i sin funktion for brugeren ik-
      ke adskiller sig fra en reference til samme dom i et andet tidsskrift (f.eks. tidsskrift for
      skatteret eller i tidsskrift for miljøret).
      når en bruger søger på en ufr-reference til en dom i schultz' portal, er det alene ufr-
      nummerets funktion til at identificere retsafgørelsen, der benyttes. ufr-nummeret bruges
      som reference til en retsafgørelse, idet det er sædvanligt kun at henvise i juridiske tekster
      til ufr-nummeret. at der er tale om en domsreference er åbenbart for den almindeligt
      opmærksomme bruger, idet denne skal være logget ind på schultz' portal for at foretage
      søgningen og derfor ved, at vedkommende netop befinder sig på schultz' lukkede beta-
      lingsportal, og at søgeresultaterne alle er en del af schultz' portal. den almindeligt oply-
      ste og rimeligt opmærksomme bruger af schultz' portaler er derfor klar over, at de søge-
      resultater, der fremkommer, ikke hidrører fra ugeskrift for retsvæsen/karnov, men der-
      imod alle er fra schultz' domsdatabase, jf. cjeus dom i c-323/09 (interflora) præmis 51.
      dette understøttes endvidere af de tydelige forskelle, der er på brugergrænsefladerne
      mellem schultz' database og ugeskrift for retsvæsen …
      den eneste funktion af ufr-nummeret, der bruges på schultz' portal, er ligeledes ufr-
      nummerets evne til at identificere en konkret dansk dom. schultz' portal kopierer ikke
      ufr's domstitler, resuméer, domstekst, henvisninger eller andet, som er udviklet af kar-
      nov. schultz bruger ikke noget, som karnov kunne have beskyttelse for.
      karnov har da heller ikke gjort gældende, at schultz skulle have handlet i strid med deres
      ophavsret eller databaserettigheder. i stedet forsøger karnov at opnå en monopolagtig
      stilling ved påberåbelse af sit varemærke/kendetegn i ufr-referencen.
      karnov forsøger med henvisning til sit varemærke/kendetegn at forhindre schultz i at
      benytte den identifikation af domme, som det er den altovervejende standard at bruge i
      den juridiske litteratur og i offentlige retsakter, uanset at henvisningerne bruges af tred-
      jemand som en enkel og lettere tilgængelig identifikation af en bestemt retsafgørelse,
      hvilken retsafgørelse karnov på ingen måde har bidraget til udfærdigelsen af.
      som eksempler på, at tegn kan anvendes uden at gøre indgreb i varemærkets funktioner,
      kan bl.a. henvises til cjeu c-2/00 (hölterhoff/freiesleben), hvor domstolen fandt, at der
                                              - 18 -
kunne henvises til en andens varemærker (for ædelsten i bestemte slibninger), når hen-
visningen alene sker med beskrivende formål, og når henvisningen ikke kan fortolkes af
den potentielle kunde som en angivelse af varens oprindelse (præmis 16). begge disse krav
er opfyldt her.
der henvises tillige til cjeu sag c-408/01 (adidas) præmis 40-41 og højesterets dom i
ufr 2006.600h (adidas), hvoraf fremgår, at der ikke foreligger varemærkekrænkelse, når
anvendelsen af et påstået kendetegn (striber) alene tjener til udsmykning og ikke til at an-
give oprindelsen af produktet, det vil sige ikke som varemærke. tilsvarende gælder her, at
ufr-referencen alene tjener til at identificere en dom og ikke til at angive oprindelsen af
dommen.
hvis der ikke måtte henvises til andre domssamlingers domsreferencer, så ville brugerne
i praksis være nødt til at abonnere på alle domssamlingerne for at kunne slå domme ef-
ter.
brugen af ufr-numrene er omfattet af varemærkelovens § 5 nr. 2 og 3
subsidiært gøres det gældende, at brugen af ufr-numrene er i overensstemmelse med
varemærkelovens § 5, nr. 2 og 3.
ufr-numrene er en angivelse vedrørende varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed
eller andre egenskaber ved varen eller tjenesteydelsen, jf. varemærkelovens § 5, nr. 2.
ufr-nummeret angiver således, hvilken retsafgørelse der er tale om, så brugerne, der har
set en reference til en retsafgørelse i en juridisk tekst, kan finde retsafgørelsen, uanset at
referencen alene har anført ufr-nummeret, som det er sædvanligt i juridiske tekster.
ufr-referencerne anvendes alene som identifikation af en bestemt retsafgørelse og udgør
dermed en beskrivelse af en egenskab ved den refererede dom, og det er åbenbart, at re-
ferencerne ikke bruges som en betegnelse for hvilken virksomhed, varen stammer fra, jf.
varemærkelovens § 5, nr. 2, cjeu sag c-206/01 (arsenal/reed) præmis 54.
schultz' gør endvidere gældende, at schultz' brug af ufr-henvisningen er i over-
ensstemmelse med god markedsføringsskik, og at brugen af varemærket er nød-
vendig for at angive anvendelsen af databasen, jf. varemærkelovens § 5, nr. 3.
det er schultz' synspunkt, at karnovs interesser må vige til fordel for et frit og ko n-
kurrencepræget marked for domsdatabaser. uden henvisning til ufr-nummeret vil
de andre domsdatabaser og domssamlinger ikke kunne benyttes til at finde de
mange domme, som alene er identificeret ved ufr-numre i en lang række juridiske
tekster, jf. ovenfor. for at etablere en selvstændig domsdataba se er henvisninger til
ufr-numre nødvendige for, at brugere skal være i stand til at finde en konkret afgø-
relse nævnt i den overvejende del af dansk litteratur og i offentlige retsakter i dat a-
basen.
som nævnt er ufr-nummeret anvendt meget bredt i juridisk litteratur og i offentli-
ge retsakter. den rette forståelse af disse tekster nødvendiggør, at brugeren kan
identificere en dom under anvendelse af den ufr-reference, som er anført i den
givne tekst.. hvis konkurrerende domsdatabaser er udelukket fra at mu liggøre op-
slag af domme under anvendelse af ufr-referencen, etableres en situation, hvor ju-
rister de facto tvinges til at have abonnement på ugeskrift for retsvæsen. anvendelsen
                                            - 19 -
af ufr-referencer til identifikation af domme på schultz’ og andre tredjemænds da-
tabaser er nødvendig for at sikre konkurrence på markedet for domssamlinger og
domsdatabaser. der henvises i den forbindelse til eu domstolens fortolkning af
reglen i varemærkedirektivets artikel 6, stk. 1, litra c, som svarer til varemærkel o-
vens § 5, nr. 3. i cjeu c-228/03 (gillette v. la-laboratories), præmis 33-35, udtalte
eu domstolen:
             33 for det andet bemærkes på den ene side, at domstolen allerede har
             fastslået, at brugen af et varemærke med henblik på at oplyse offentli g-
             heden om, at annoncøren er specialiseret (eller specialist) i salg – eller
             at han yder reparation og vedligeholdelse – af varer, som er forsynet
             med dette varemærke, og som er markedsført af indehaveren af var e-
             mærket eller med hans samtykke, udgør en brug med henblik på at a n-
             give anvendelsen af en vare eller en tjenesteydelse i den forstand, der er
             omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 89/104 (jf. bmw -dommen,
             præmis 54 og 58-63). denne oplysning er nødvendig med henblik på at
             sikre ordningen med loyal konkurrence på markedet for denne vare el-
             ler denne tjenesteydelse.
             34 det forholder sig på samme måde i hovedsagen, idet de varemærker,
             som gillette company er indehaver er, er blevet anvendt af tredjemand
             med henblik på at give offentligheden en forståelig og fuldstænd ig op-
             lysning om anvendelsen af den vare, han markedsfører, dvs. om den
             omstændighed, at varen passer til den vare, der er forsynet med de
             nævnte varemærker.
             35 på den anden side er det tilstrækkeligt at bemærke, at en sådan brug
             af et varemærke er nødvendig i de tilfælde, hvor den nævnte oplysning
             ikke i praksis kan meddeles offentligheden af en tredjemand, uden at
             det varemærke, som tredjemanden ikke er indehaver af, benyttes (jf. i
             denne retning bmw-dommen, præmis 60). som generaladvokaten har
             anført i punkt 64 og 71 i sit forslag til afgørelse, skal denne brug i pra k-
             sis være den eneste måde, hvorpå en sådan oplysning kan gives.
             [fremhævet her]
på baggrund af overstående gøres det gældende, at schultz' brug af ufr -numre er
nødvendig for at informere brugerne om hvilken dom, der er tale om, og idet denne
oplysning ikke i praksis kan meddeles offentligheden af schultz, uden at det var e-
mærke (ufr-nummeret), som tredjemanden (schultz) ikke er indehaver af, benyttes.
dette skyldes, at ufr-nummeret er eneste identifikation af domme i en lang række til-
fælde i danske juridiske tekster.
overensstemmelse med god markedsføringsskik
henvisningerne til ufr-numre er endvidere i overensstemmelse med god markedsfø-
ringsskik, og opfylder dermed samlet kravet i varemærkelovens § 5, nr. 2 og 3. henvis-
ningerne og brugen af ufr-nummeret går ikke videre end nødvendigt for at identificere
retsafgørelsen, og henvisningerne sker på loyal vis uden risiko for at brugerne antager, at
de har fået ugeskrift for retsvæsens version af retsafgørelsen. brugergrænsefladerne er
                                              - 20 -
således tydeligt forskellige, og schultz' portal er tydeligt markeret med "schultz". endvi-
dere er schultz' domdatabase en betalingsdatabase, og brugerne er naturligvis klar over,
at de befinder sig på schultz' portal.
schultz' henvisninger er i overensstemmelse med god markedsføringsskik, idet det alene
er ufr-referencens evne til at identificere retsafgørelser, der benyttes. da dette er tilfæl-
det, er det uden betydning, at benyttelsen af ufr-nummeret på schultz' portaler vil kun-
ne medvirke til at flytte kunder til schultz' portaler …, da dette alene er en følge af, at
brugerne derved får mulighed for de facto at bruge databasen til at finde de domme, som
omtales i den juridiske litteratur. karnovs selvstændige indsats (domsresumé, noter m.v.)
kopieres eller udnyttes ikke på nogen måde. det bestrides således ikke, at brugen af ufr-
henvisninger gør schultz' domssamling anvendelig til at slå referencer i danske juridiske
tekster efter og dermed medfører, at kunderne får mulighed for at vælge at bruge
schultz' portal i stedet for ufr domssamlingen, men dette er blot udtryk for almindelig
og loyal konkurrence, idet karnov ikke har nogen rettigheder til selve dommene, og idet
schultz netop ikke kopierer noget fra "karnovs version" af dommene. der snyltes ikke på
"karnovs version" eller indsats og dermed heller ikke på karnovs goodwill, idet det ude-
lukkende er muligheden for identifikation af dommen, der anvendes.
tværtimod er personer, som ønsker "karnovs version" af dommen, fortsat nødt til at
abonnere på karnov. der flyttes altså ikke nogen trafik fra karnov til schultz for så vidt
angår kunder, som specifikt ønsker "karnovs version" af dommen. hvis man derimod
blot ønsker dommen, som den er afsagt af retterne, så kan man benytte andre domssam-
linger, herunder schultz' portaler.
det forhold, at karnov har trykt retsafgørelsen i sin domssamling, giver ikke karnov no-
gen ret til at forhindre andre i også at trykke retsafgørelsen i deres domssamlinger eller
til at forhindre andre i at identificere retsafgørelsen ved bl.a. at henvise til karnovs års-
og sidereference til dommen. der er intet illoyalt i en sådan års- og sidehenvisning, som
blot skal sikre, at brugerne ikke er nødt til at abonnere på samtlige domssamlinger i
danmark for at kunne identificere hvilke domme, der henvises til i retslitteraturen.
det er uforståeligt, at karnov hævder …, at henvisningerne ikke er loyale og korrekte
med henvisning til c-228/03 (gillette). ifølge gillette er brugen af varemærket ikke i
overensstemmelse med redelig markedsføringsskik, bl.a. når den:
        " –sker på en måde, som kan give indtryk af, at der består en erhvervsmæssig
        forbindelse mellem tredjemanden og varemærkeindehaveren
         –skader varemærkets værdi ved en utilbørlig udnyttelse af dets særpræg el-
        ler renommé
        –bringer nævnte varemærke i miskredit eller udsætter det for nedvurdering
        –eller når tredjemand præsenterer sin vare som en imitation eller en kopi af
        den vare, der er forsynet med det varemærke, som tredjemand ikke er ind e-
        haver af."
        [præmis 49]
schultz anvender ikke varemærket på en måde, som er i strid med denne vejledning fra
gillette dommen.
                                             - 21 -
schultz' anvendelse opfylder nødvendighedskriteriet i varemærkelovens § 5, nr. 3. det er så-
ledes nødvendigt at henvise til ufr-nummeret, for at brugerne kan identificere en lang
række af de domme, som der henvises til i juridiske tekster i danmark … der er ikke tale
om analogislutninger, men om direkte anvendelse af reglen.
nødvendigheden illustreres i øvrigt af, at karnov … henviser til ufr-numre som eneste
identifikationsmiddel til to danske domme, hvorimod henvisningerne til cjeus domme
sker ved henvisning til rettens sagsnummer. på samme måde forholder det sig i en væ-
sentlig del af de danske juridiske tekster.
på denne baggrund kan schultz' brug af ufr-numre til identifikation af domme ikke an-
ses at udgøre varemærkemæssig/kendetegnsmæssig brug, subsidiært må brugen anses
for at være i overensstemmelse med varemærkelovens § 5, nr. 2 og 3.
karnovs synspunkt ville have som konsekvens, at brugerne ville være nødsaget til at
skaffe sig adgang til adskillige databaser på markedet for at identificere domshenvisnin-
ger fra litteraturen, uanset at dommene også fandtes i de øvrige domsdatabaser. hvis
samme dom var identificeret af tre forskellige forfattere med henvisning til tre forskellige
domssamlinger, skulle brugeren således have adgang til alle tre domssamlinger for at
kunne slå dommen efter, uanset at der faktisk var tale om samme dom. også i lyset heraf
må muligheden for at henvise til ufr's domsreferencer – og andre lignende referencer -
anses for nødvendig.
det forhold, at 85 % af afgørelserne i schultz' database ikke er gengivet i ufr og derfor
ikke er forsynet med ufr-nummer, gør selvsagt ikke disse domme uanvendelige, idet
fraværet af ufr-reference eller referencer fra andre tidsskrifter netop vil medføre, at hen-
visning til dommene i litteraturen m.v. vil ske til rettens sagsnummer og instans, jf. f.eks.
referencerne til såkaldt "utrykte domme" ... disse referencer til "utrykte" domme er også
søgbare i schultz' portaler, idet portalerne indeholder søgbare oplysninger om dommens
standarddata, såsom rettens sagsnummer, dato for afsigelse, retsinstans m.v.
ikke forvekslingsrisiko - ingen krænkelse
selv hvis retten finder, at brugen af ufr-numre udgør varemærkemæssig brug og
ikke falder uden for den varemærkeretlige beskyttelse jf. vml § 5, så gøres det
gældende, at der ikke er krænkelse, idet der foreligger forvekslingsrisiko.
der er ikke fri adgang til schultz' lovportaler. dommene i schultz' database er såle-
des ikke tilgængelige ved søgninger på internettet. det er kun brugere, der har
abonnement på og er logget ind på schultz' portaler, som kan få adgang til indho l-
det. brugeren skal indledningsvist logge på schultz' port al, hvilket kræver et bru-
gernavn og kodeord ... alternativt kan adgang opnås, hvis man tilgår en schultz
portal fra en ip adresse, hvortil der er købt adgang. i begge tilfælde fremgår det t y-
deligt af skærmbilledet, at der er tale om et schultz produkt. enh ver tvivl om, hvor
man befinder sig, er elimineret med farvevalget, struktur/opbygning, brugergræ n-
sefladen og en tydelig anvendelse af ”schultz” på skærmbilledet. der er således i n-
gen risiko for, at brugeren antager, at brugeren i stedet pludseligt er blev et overført
til ugeskrift for retsvæsen/karnovs betalingsdatabase. der fremlægges til samme n-
ligning skærmbilleder fra tilslutning til karnovs ugeskrift for retsvæsen (bilag g).
                                             - 22 -
schultz' portal ser således helt anderledes ud end karnov, og begge databaser k ræ-
ver betaling og særlige login.
det er brugeren selv, der anvender ufr-referencer til identifikation af specifikke
domme i schultz' domsdatabase.
skulle en bruger ved en fejl være havnet på schultz' internethjemmeside, kan br u-
geren slet ikke logge ind og derved få adgang til portalen.
schultz bruger således ikke ufr-numrene til at generere tilfældig trafik, som det
f.eks. kunne være tilfældet, hvis ufr blev brugt som ad word hos google eller som
metatag på schultz' hjemmeside for at tiltrække trafik til hjemmesiden (hvilket i øv-
rigt i udgangspunktet ikke i sig selv er forbudt).
der er ikke nogen, som søger på ufr på internettet, der som følge af brugen af ufr -
numrene til identifikation af domme i schultz portalerne bliver ledt frem til schultz'
hjemmeside.
nærværende sag vedrører kun schultz' brug af ufr-nummeret som metatag, dvs.
som søgeord, på sine egne lukkede betalingsportaler. derved adskiller nærværende
sag sig afgørende fra sagerne om brug af metatags på hjemmesider, der er tilgæng e-
lige på internettet, og som derfor kan bruges til at generere trafik på hjemmesiden.
der genereres ikke trafik til schultz portalen ved en søgning på denne på "ufr" på
schultz' portaler, idet brugeren allerede er logget ind på schultz' portal, og idet
brugeren ved, at alle de søgeresultater (hits), der kommer frem, derfor er til indhold
på schultz portalen.
det bestrides i øvrigt, at der ikke stilles krav om forvekslelighed, hvis der er tale om
identiske varemærker for identiske varer/ydelser ... ifølge eu domstolens praksis
stilles der også krav om forvekslelighed i den situation, jf. cjeu sag c -236/08
(google/louis vuitton), idet der skal være tale om indgreb i varemærkets funkti o-
ner. der sker netop ikke indgreb i varemærkets funktioner i nærværende sag, da
ufr kun bruges til identifikation af retsafgørelser (i stedet for rettens sagsnummer
og domsdato m.v.).
markedsføringslovens § 1 og § 18
i forhold til benyttelsen af ufr-referencen må varemærkeloven anses som lex specialis i
forhold til beskyttelsen efter markedsføringsloven, og markedsføringsloven giver ikke
videre rettigheder i forhold til benyttelsen af varemærket/kendetegnet "ufr", end vare-
mærkeloven gør, jf. f.eks. shd af 09.02.2011 (v-13-10) om alt for damerne. det
fastholdes, at de begrænsninger, som findes i beskyttelsesomfanget ifølge varemærkelo-
ven, finder tilsvarende anvendelse i forhold til markedsføringslovens regler i en sag om
brug af et varemærke/kendetegn som den foreliggende.
god markedsføringsskik
det bestrides, at anvendelse af ufr-nummeret som søgeord i en konkurrerende
domssamling udgør renommésnyltning eller i øvrigt er i strid med god markedsf ø-
ringsskik i henhold til § 1 i markedsføringsloven. schultz' anvendelse af ufr -numre
                                             - 23 -
sker i overensstemmelse med god markedsføringsskik, der på ingen måde skader
ufr's værdi eller karnovs renommé.
schultz foretager ikke kopiering af noget, som kan betegnes som "karnovs version"
af retsafgørelsen (resumé, titler, noter eller andet). ligeledes er udvalget af domme,
dvs. indholdet af databasen, ikke det samme, idet der er langt flere domme i
schultz' database, hvor domme gengivet i ufr kun udgør ca. 15%. schultz udvæ l-
ger selv de domme, der er relevante for deres database, og henviser kun til ufr -
nummeret i forbindelse med de domme, der også findes i karnovs database.
i forbrugernes øjne vil der ikke opstå en forveksling mellem schultz' og karnovs produk-
ter, idet det er kutyme at anvende ufr-formatet til at referere til domme. henvisningerne
er ikke utilbørlige i henhold til markedsføringslovens § 1. i medfør af markedsføringslo-
vens § 1 må det være lovligt at henvise til andres bogværk, som der er fast kutyme for …
beskyttelsen af forretningskendetegn
for så vidt angår ufr-nummerets beskyttelse i henhold til markedsføringslovens § 18 gø-
res det samme gældende, som er gjort gældende i relation til den varemærkeretlige be-
skyttelse, herunder at de samme undtagelser gælder i relation til den markedsføringsret-
lige beskyttelse, som er gjort gældende i relation til den varemærkeretlige beskyttelse …
påberåbelsen af markedsføringslovens § 18 kan således ikke føre til et andet resultat. det
gøres gældende, at principperne i varemærkelovens § 5 finder tilsvarende anvendelse i
relation til den kendetegnsmæssige beskyttelse efter markedsføringsloven.
beskrivende henvisninger til tidsskriftopslag er ikke beskyttet af markedsføringslovens §
18.
det gøres således gældende, at schultz' henvisning til ufr-numrene ikke udgør en kræn-
kelse af karnovs rettigheder til forretningskendetegnet "u" eller "ufr".
retssædvane/kutyme
der er kutyme/retssædvane for, at man må henvise til andres bøger og udgivelser i sine
egne udgivelser, og brugen af ufr-numre er derfor under alle omstændigheder ikke
handlinger i strid med varemærkeloven eller markedsføringsloven.
det bestrides, at juridiske forfatteres formål med henvisningen til ufr er anderledes end
schultz' formål … begge henviser til ufr for at identificere en dom, og hvad der kan ud-
ledes af selve dommen. der er ikke belæg for, at det er ufr's særlige udlægning af dom-
men, som forfatterne henviser til, idet der netop ikke findes nogen fortolkning eller ud-
lægning af dommen i ufr. dette står i modsætning til, når juridiske forfattere for eksem-
pel henviser til andre forfatteres juridiske bøger, hvor dette netop sker for at gøre op-
mærksom på disse forfatteres fortolkninger og synspunkter.
udenlandsk praksis
i usa har der verseret en sag om en domssamlings brug af henvisning til sidenumre i
den mest udbredte domssamling i usa (west publishing), og retten fandt her, at west
                                              - 24 -
publishing ikke kunne forhindre henvisninger til disse sidenumre, idet de ikke var be-
skyttet af ophavsret. dommen er fremlagt som bilag h.
konkurrenceret - et forbud ville være i strid med konkurrenceloven
et forbud ville være i strid med konkurrenceloven
såfremt retten (mod forventning) måtte finde, at "ufr" og/eller "u" nyder beskytte l-
se som varemærke, og at det ville være i strid med karnovs rettigheder, såfremt
schultz uden tilladelse anvender disse betegnelser til angivelse af domsreferencer i
sin domsdatabase, gøres det gældende, at det ville udgøre et misbrug af domine-
rende stilling i strid med konkurrencelovens § 11, såfremt karnov på det foreli g-
gende grundlag opnår forbud mod schultz' anvendelse af betegnelserne.
såfremt retten måtte finde, at henvisning til ufr-numrene nyder beskyttelse, ville karnov
dermed have eneret på denne nøgle. hvis karnov ved brug af denne eneret forhindrer
schultz (og potentielle andre udbydere af domsdatabaser) i at anvende betegnelserne i
forbindelse med domshenvisninger i domsdatabaser, som konkurrerer med karnovs eg-
ne domsdatabaser, ville karnov kunne udelukke enhver konkurrence på markedet for
domsdatabaser.
det kan udgøre et misbrug af dominerende stilling i strid med konkurrencelovens § 11,
såfremt en dominerende virksomhed nægter at give tredjemand adgang til et produkt el-
ler en immaterialret, som er nødvendig for at kunne konkurrere på et afledt marked.
ifølge forarbejderne til konkurrenceloven vil det som udgangspunkt være tilfældet, så-
fremt adgangen er af væsentlig betydning, og den dominerende virksomhed ikke har gi-
vet en ob-jektiv, saglig og rimelig begrundelse for nægtelsen, der administreres konse-
kvent.
dette er også fastslået i praksis, f.eks. konkurrenceankenævnets kendelse af 11. august
2005 i sag 04-109.248, falkon cykler mod konkurrencerådet, hvor nævnet udtalte …
som et relevant eksempel fra eu-praksis kan nævnes domstolens dom i sag c-
418/01 ims.
i den underliggende sag var det fastslået, at ims, der var aktiv inden for levering af regi-
onale salgsdata for lægemidler i tyskland, havde ophavsret til en bestemt blokstruktur
for opdeling af tyskland i geografiske områder, på baggrund af hvilken ims' salgsdata
for lægemidler var formateret. blokstrukturen var blevet en de facto standard i det rele-
vante marked, og anvendelsen af blokstrukturen var derfor nødvendig for at kunne kon-
kurrere på markedet for levering af regionale salgsdata for lægemidler i tyskland. der
var herefter tvist mellem ims og en konkurrerende leverandør af regionale salgsdata for
lægemidler i tyskland, hvilken konkurrerende leverandør ims havde nægtet at give li-
cens til anvendelse af blokstrukturen. tvisten angik, hvorvidt det kunne forbydes at an-
vende blokstrukturen til formatering af den konkurrerende leverandørs egne regionale
salgsdata for lægemidler. i anledning heraf blev domstolen ved en præjudiciel forelæg-
gelse bedt om at vurdere, hvorvidt det ville udgøre misbrug af en dominerende stilling,
hvis en dominerende virksomhed, som er indehaver af ophavsretten til en blokstruktur,
på baggrund af hvilken regionale salgsdata for lægemidler i en medlemsstat fremvises,
nægter at give licens til anvendelse af blokstrukturen til en anden virksomhed, der lige-
                                              - 25 -
ledes ønsker at levere sådanne regionale salgsdata for lægemidler i den samme medlems-
stat. ifølge dommen er det tilfældet, (i) hvis anvendelsen af blokstrukturen er nødvendig
for at kunne levere regionale salgsdata for lægemidler i medlemsstaten, (ii) den anden
virksomhed har til hensigt at tilbyde nye produkter eller tjenesteydelser, som rettigheds-
haveren ikke tilbyder, og som der er en potentiel efterspørgsel på fra forbrugernes side –
hvilket ifølge dommen er opfyldt, hvis virksomheden ikke har til hensigt at begrænse sig
til i det væsentlige at reproducere produkter eller tjenesteydelser, der allerede tilbydes af
rettighedshaveren, (iii) nægtelsen ikke er begrundet i objektive hensyn, og (iv) nægtelsen
forbeholder markedet for levering af regionale salgsdata for lægemidler (dvs. det afledte
marked) i den pågældende medlemsstat for rettighedshaveren og udelukker enhver kon-
kurrence på markedet.
tilsvarende betingelser er opfyldt i nærværende sag: (i) anvendelsen af ufr-numrene til
brug for domshenvisninger er nødvendig for at kunne konkurrere på markedet for
domsdatabaser, (ii) schultz tilbyder en anderledes domsdatabase end karnov; (iii) kar-
novs nægtelse af at give schultz adgang til at anvende ufr-numrene er ikke begrundet i
objektive hensyn, og (iv) nægtelsen forbeholder markedet for domsdatabaser for karnov
og udelukker enhver konkurrence på markedet.
som et yderligere eksempel kan nævnes retten i første instans' dom i sag t-201/04, mi-
crosoft corporation mod kommissionen. her fandt retten, at microsoft havde misbrugt
sin dominerende stilling ved at nægte at give en tredjepart adgang til ophavsretligt be-
skyttet materiale (interoperabilitetsoplysninger vedrørende microsofts operativsystemer
til klient-pc'er), som var nødvendig for, at tredjeparten kunne udbyde et konkurrerende
produkt på det afledte markedet for (operativsystemer til arbejdsgruppeservere, som er
kompatible med microsofts operativsystemer til klient-pc'er). det ændrede ikke ved ret-
tens vurdering, at tredjeparten ikke selv oprindeligt havde tilbudt at betale licens for ad-
gangen.
i nærværende sag har karnov tilsvarende – uden at give en objektiv, saglig og rimelig be-
grundelse herfor – til stadighed afvist at give schultz adgang til at anvende ufr-numrene
i forbindelse med domshenvisninger i schultz' domsdatabase, og nu har karnov indgivet
forbudsbegæring med schultz' anvendelse af betegnelserne.
det ville derfor være i strid med konkurrencelovens § 11, såfremt karnov på det forelig-
gende grundlag opnår forbud mod schultz' anvendelse af betegnelserne. skulle retten
finde, at schultz krænker sagsøgers rettigheder ved at referere til ufr-numre, ville
schultz således være berettiget til en licens i henhold til de konkurrenceretlige regler, så
det blev muligt for andre end karnov at lade brugere af deres databaser finde domme,
som igennem en lang årrække i danske juridiske tekster alene er identificeret ved angi-
velse af ufr-nummeret og intet andet.
det relevante marked og karnovs markedsposition
karnov forsøger at forbyde schultz at bruge ufr-referencer til brug for identifikati-
on af retsafgørelser. det relevante marked (såfremt der var en ret til at forbyde) er
derfor markedet for referencer til tidsskrifter til brug for identifikation af danske
retsafgørelser.
det bemærkes, at markedet ikke er domsdatabaser. dette ses dels af, at schultz ikke
benytter ufr's database, men alene identifikationen af retsafgørelserne. det ses li-
                                             - 26 -
geledes af, at selvom karnov ophørte med at have en domssamling i dag, så ville
det fortsat være nødvendigt for andre domssamlinger at kunne henvise til ufr -
nummeret i deres domssamlinger for at give brugerne mulighed for at identificere
en væsentlig andel af de retsafgørelser, som der henvises til i juridiske tekster i
danmark. behovet for at kunne henvise til ufr-numrene til identifikation af dom-
me er således uafhængig af, om karnov fortsat udbyder e n domssamling.
på markedet for referencer i tidsskrifter til identifikation af domme (som jo kun er
et marked, såfremt retten finder, at karnov har ret til at forbyde sådanne henvi s-
ninger) har ufr en dominerende stilling, idet ufr er suverænt den hyppigs t fore-
kommende reference i dansk juridisk litteratur til identifikation af domme. kun
hvis dommen slet ikke er trykt, eller hvis den kun er trykt i en anden domssamling,
synes forfattere at henvise til andet end ufr. dette må anses for bevist …
karnov har oplyst, at "en ufr-reference ofte er eneste reference til en afgørelse i li t-
teraturen, idet ugeskrift for retsvæsen er eneste sted visse afgørelser er trykt" … og
"endvidere er det i danmark ikke normen, at der angives forskellige r eferencer for
samme afgørelse" ...
det bemærkes, at advokatsamfundet tidligere har indgivet en klage til konkurre n-
cestyrelsen mod karnov for misbrug af dominerende stilling (i det tilfælde på ma r-
kedet for juridiske tidsskrifter med domsreferater) ... klagen blev indgivet på vegne
af advokatsamfundet af samme advokatfirma, som repræsenterer karnov i nærv æ-
rende sag. i klagen anførtes bl.a., at ufr er det almindeligt og eneste anvendte cit e-
ringssystem i alle retsinstanser og administrative myndigheder, hvor domme a n-
vendes som retskilde, og at domstolenes citering af afgørelser fra ufr giver det sæ r-
lig autoritet, ligesom det i klagen blev anført, at ufr siden midten af 50'erne har
været det eneste "officielle" tidsskrift for offentliggørelse af domme, og at ufr reelt
er eneste relevante kilde til retspraksis. det blev således gjort gældende, at ufr in d-
tog en dominerende stilling på markedet. klagen blev afvist henset til, at klagens
genstand (ændringer af licensvilkår) havde begrænset konkurrencemæssig bety d-
ning, men konkurrencestyrelsen afviste ikke, at karnov skulle være dominerende
på det relevante marked …
på denne baggrund må karnovs ufr henvisninger anses at indtage en monopolli g-
nende, eller dog dominerende stilling på det relevante marked for referencer til
tidsskrifter til brug for identifikation af domme.
nyt produkt
det gøres gældende, at schultz' portaler må anses at opfylde betingelsen om et "nyt pro-
dukt" i overensstemmelse med den relevante praksis, da schultz' portaler på ingen måde
udgør en kopi af karnovs domsdatabase.
schultz' produkt giver brugerne mulighed for at få adgang til et meget større antal rets-
afgørelser, end der er tilgængeligt på ufr. som nævnt findes ca. 85 % af dommene i
schultz' portaler ikke i ufr. endvidere har schultz sin egen brugergrænseflade, som ad-
skiller sig fra ufr's. der er dermed tale om et væsentligt andet produkt end ufr. shultz
går dermed klart videre end "essentially to duplicating the goods or services already of-
fered on the secondary market by the owner of the intellectual property right", jf. c-
418/01 - ims health, pr. 49.
                                               - 27 -
i øvrigt bemærkes, at kommission i microsoft-sagen gav udtryk for, at det er tilstrække-
ligt for at et produkt skal anses for et nyt produkt, at det pågældende produkt indeholder
nogle bestanddele af betydning, der er et resultat af licenshaverens egen indsats jf. t-
201/04 - microsoft, pr. 631. dette er klar opfyldt i nærværende sag, hvor schultz selv har
indsamlet dommene og selv udviklet sine portaler.
i øvrigt bemærkes, at både c-418/01 - ims og t-201/04 - microsoft vedrørte nægtelse af
adgang til anvendelse af immaterialrettigheder, der var nødvendige for at kunne tilbyde
produkter på et afledt marked, der konkurrerede med eksisterende produkter fra den
dominerende virksomhed.
licens og forbud
det ville være i strid med konkurrencelovens § 11, hvis karnov fik nedlagt forbud på det
foreliggende grundlag, hvor de ikke har givet tilbud om en licens.
det ændrer ikke ved misbrugsvurderingen, at shultz ikke har anmodet om en licens. det
ændrede ikke ved retten i første instans' vurdering i sag t-201/04 - microsoft, at den po-
tentielle licenstager ikke oprindeligt havde tilbudt at betale licens for adgangen til micro-
softs beskyttede interoperationalitetsoplysninger jf. pr. 774 og 775. der kan således ikke
opstilles et krav om, at der i situationer som den foreliggende skal være tilbudt licens af
den potentielle licenstager for, at det kan udgøre misbrug af dominerende stilling for in-
dehaveren af en immaterialret at nægte at give den potentielle licenstager adgang til ret-
tigheden – eller nedlægge forbud mod dennes anvendelse heraf.
karnovs henvisning til eu-domstolens afgørelse i c-170/13 - huawei ændrer ikke her-
ved. denne afgørelse vedrørte lovligheden af et midlertidigt forbud på baggrund af et
såkaldt standard-essentielt patent ("sep"), hvor der gjaldt den helt særlige omstændig-
hed, at patentindehaveren, i forbindelse med at patentet var blevet medtaget i standar-
den, havde afgivet et tilsagn om at give enhver adgang til patentet på fair, rimelige og ik-
ke-diskriminerende vilkår. i den situation påhviler det den potentielle licenstager at an-
mode om en licens, efter at patentindehaveren har gjort denne opmærksom på krænkel-
sen af patentet. dette princip kan dog ikke overføres til nærværende sag – eller tilsvaren-
de sager, som f.eks. c-418/01 - ims health eller t-201/04 - microsoft – hvor karnov hver-
ken på forhånd eller i forbindelse med drøftelserne med shultz har tilbudt at give licens
på anvendelse af ufr-henvisningerne.
passivitet
oplysning om schultz' brug af referencer - besvarelse af karnovs provokation
schultz har siden 1995 indlagt tidsskrifthenvisninger på domme i schultz domsd a-
tabase. fra domsdatabasen udtages domme til diverse schultz' portaler. grundet
formatskift og teknologisk udvikling, er det dog kun muli gt i dag at fremfinde do-
kumentation fra og med år 2000 … om henvisningerne til tidsskrifter i disse eksem-
pler gælder, at de er lagt på dokumenterne efterhånden som de er offentliggjort i de
enkelte tidsskrifter:
                                                  - 28 -
            henvisningerne til skat er fremfundet i tidskriftet ”skat – aktuel information”,
            som blev udgivet af schultz.
            henvisningerne til tfs er fremfundet i tidskriftet ”tidskrift for skatt eret”, som
            dengang blev udgivet af magnus, siden overtaget af karnov.
            henvisningerne til advokaten er fremfundet i tidsskriftet ”advokat nyt”, som
            blev udgivet af advokaternes serviceselskab.
            henvisningerne til ufr er fremfundet i tidsskriftet ”ugeskrift for retsvæsen”
            eller via de henvisninger som fandtes ifm. ligningsvejledni ngen.
      personer hos karnov med adgang til schultz portaler - opfordring til karnov
      karnov har oplyst, at der var en håndfuld ansatte hos karnov, som havde adgang til
      karnovs abonnementer på schultz' portaler. schultz har opfordret karnov … til at oplyse
      navn og funktion/stillingsbetegnelse for de pågældende medarbejdere, således at det er
      muligt at tage stilling til karnovs argument om, at de pågældende medarbejdere ikke var
      "relevante", hvilket på det foreliggende grundlag bestrides. karnov har ved skrivelse af
      30. oktober 2015 bekræftet, at en række medarbejdere, herunder ledende medarbejdere,
      har haft adgang til schultz' portaler, men karnov har ikke oplyst, hvorfor de pågældende
      medarbejdere hos karnov ikke anses for "relevante" …
      schultz noterer, at flere personer hos karnov, som må antages at have haft et udvik-
      lingsmæssigt og/eller ledelsesmæssigt ansvar hos karnov, tilsyneladende har haft adgang
      til schultz' portaler, og dermed givetvis må have været opmærksom på schultz portaler-
      nes brug af henvisninger til ufr-referencer, jf. bilag l. det må lægges til grund, at når de
      seks medarbejdere hos karnov nævnt i karnovs besvarelse af 30. oktober 2015 … har haft
      adgang til schultz databaser, så må relevante medarbejdere hos karnov anses at have
      været vidende om brugen af ufr-nummer henvisninger i schultz' portaler i hvert fald fra
      2005, jf. den fremlagte dokumentation.
      på baggrund af at schultz' portaler siden 1995 har haft henvisninger til andres tidsskrift-
      referencer, herunder ufr-referencer; at karnov i hvert fald siden 2003 har abonneret på
      schultz portaler … og på baggrund af oplysningerne … om nogle af de personer hos
      karnov, som har haft adgang til schultz' portaler, fastholdes det, at karnov har udvist
      retsfortabende passivitet ved ikke tidligere at have gjort indsigelse mod schultz portaler-
      nes anvendelse af ufr-referencer, jf. højesterets dom i u.2009.2772h (forbudsbeføjelse
      fortabt efter 8 års passivitet).”
danske advokater og djøf har som biintervenienter til støtte for j.h. schultz information
a/s i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af 10. november
2015, hvoraf bl.a. fremgår:
      ”et velfungerende retssamfund kræver i sagens natur umiddelbar og uhindret adgang til
      retskilderne. dette grundlæggende hensyn udtrykkes blandt andet i ophavsretslovens §
                                              - 29 -
9, der undtager alle primære og sekundære retskilder fra ophavsretlig beskyttelse, hvor-
ved kopiering og tilgængeliggørelse af disse retskilder er fri for alle.
adgangen til disse retskilder er understøttet ved udgivelse af statslige publikationer som
lovtidende og folketingstidende. domme har i danmark traditionelt ikke været tilgæn-
geliggjort i statslige medier. offentlighedens adgang til disse sekundære retskilder har i
det væsentlige været sikret gennem forlags udgivelse af domssamlinger, herunder sær-
ligt ugeskrift for retsvæsen, der har været udgivet siden 1867.
henvisning til disse trykte retskilder sker naturligt ved at angive publikationens navn i
kombination med en entydig angivelse af, hvor i den givne publikation den givne rets-
kilde findes.
til eksempel henviser referencen ”ft 2000-01, 2. samling. tillæg a, sp. 800” til folke-
tingstidende for folketingsåret 2000-2001, bind 2, del a, spalte 800.
tilsvarende med ugeskrift for retsvæsen, hvor referencen ”u 2000.2478” henviser til
ugeskrift for retsvæsen, år 2000, side 2478.
denne henvisningstypologi anvendes i den danske stats retsakter så som lovforarbejder,
aktstykker og domme, hvortil kommer den almindelige juridiske litteratur. identificering
af specifikke domme i lovforarbejder, aktstykker og domme samt i juridisk litteratur sker
således i alt overvejende grad ved brug af en reference til det sted i ugeskrift for retsvæsen,
hvor dommen er trykt.
for at kunne fortolke retskilder, som henviser til specifikke domme ved brug af ufr-
referencer, har myndigheder og borgere i sagens natur behov for at kunne tilgå disse
domme under anvendelse af ufr-referencen. som den eneste udbyder af domssamlinger,
der tillader identificering af domme på grundlag af ufr-referencen, giver dette for inde-
værende karnov en monopollignende stilling på markedet.
karnovs monopollignende stilling kan illustreres med, at karnov ved salg af licenser til
ugeskrift for retsvæsen har en så stærk markedsposition, at karnov hos licenstagende
virksomheder er i stand til at kræve betaling for langt flere personer, end der rent faktisk
benytter ugeskrift for retsvæsen. selvom det på et typisk erhvervsorienteret advokatkon-
tor som rønne & lundgren og plesner meget langt fra er alle advokater, der har behov
for adgang til ugeskrift for retsvæsen, så kræver karnov, at der betales licens for alle ad-
vokater …
af let forståelige grunde ønsker karnov at fastholde sin markedsposition som den eneste
udbyder af domssamlinger, hvor domme kan identificeres på grundlag af de ufr-
referencer, som anvendes i den danske stats retsakter samt i den almindelige juridiske lit-
teratur. karnovs strategi er i denne forbindelse at forsøge at udnytte sin varemærkeret til
mærket ugeskrift for retsvæsen/ufr til at forhindre tredjemænd i at udvikle og udbyde
domssamlinger, der tillader identificering af domme på grundlag af ufr-referencer.
retten bør gå kritisk til værks ved vurderingen af karnovs standpunkt. det kontekstuelle
udgangspunkt for analysen er, at indholdet i karnovs domssamling ugeskrift for retsvæ-
sen i det væsentlige omfatter materiale, som er udarbejdet af danmarks dommere, og som
af hensyn til retssamfundets behov er undtaget fra ophavsretlig beskyttelse.
                                               - 30 -
ved at forsøge at forhindre tredjemand i at udvikle og udbyde domssamlinger, som tilla-
der identificering af domme på grundlag af ufr-referencer, søger karnov at cementere
sin monopollignende position, hvor offentlige myndigheder og borgere reelt set tvinges
til at abonnere på ugeskrift for retsvæsen for at kunne gøre sig bekendt med gældende ret.
selv forud for den varemærkeretlige analyse kan det konstateres, at karnovs standpunkt
er egnet til at kompromittere retssamfundets behov.
når det gælder den varemærkeretlige analyse er udgangspunktet, at karnov selvfølgelig
har en varemærkeret til ugeskrift for retsvæsen og ufr som mærke for domssamlinger.
karnovs varemærkeret kan imidlertid alene anvendes til at forhindre tredjemand i at
bruge ugeskrift for retsvæsen og/eller ufr som varemærke for sine produkter eller tjeneste-
ydelser. dette grundlæggende princip er blandt andet illustreret i eucj sag c-48/05
(opel/autec), der angik autec’s markedsføring og salg af legetøjsbiler, der var miniature
kopier af originale opel biler, og som derfor også var påført opels mærker som en del af
udsmykningen. denne brug af opels mærker indebar i juridisk forstand ingen varemær-
kebrug. selvom opels goodwill følgelig blev udnyttet erhvervsmæssigt, tjente brugen af
opels mærker ikke til at identificere varens – altså legetøjsbilens - kommercielle oprindel-
se, se hertil navnlig præmis 23 og 24 samt den tyske bundesgerichtshofs dom af 14. janu-
ar 2010 i zr 88/08 …
tilsvarende gælder for schultz og andre tredjemænd, som i domsdatabaser muliggør, at
specifikke domme identificeres ved brug af ufr-referencen. mærket ufr anvendes i juri-
disk forstand ikke som varemærke for domssamlingen. ufr-referencen anvendes i et
lukket system og alene i dens egenskab som identifikation af en specifik dom, der har
domstolene og ikke karnov som oprindelse. denne brug af ufr-referencen indebærer in-
gen varemærkemæssig udnyttelse af ugeskrift for retsvæsen eller ufr. schultz og andre
tredjemænd udnytter alene den faktuelle oplysning, at en given dom er trykt et specifikt
sted i ugeskrift for retsvæsen. denne faktuelle oplysning er ikke beskyttet og kan anven-
des af alle, herunder offentlige myndigheder, forfattere og forlag.
selv hvis der havde været tale om varemærkebrug, ville brugen som anført af schultz
være undtaget fra karnovs varemærkeret, jf. varemærkelovens § 5, nr. 2-3. med særlig re-
ference til § 5, nr. 2, bemærkes, at brugen af ufr-referencer sker i en lukket søgemaskine
til identificering af en specifik dom, og at brugen blot indebærer angivelse af en egenskab
ved ufr-domssamlingen, nemlig at den givne dom i ufr-domssamlingen kan findes ved
opslag på et givet år i kombination med et givet sidenummer.
selv hvis der er tale om varemærkebrug indebærer den af schultz påtænkte brug af spe-
cifikke referencer som eksempelvis u 2000.2478 videre intet indgreb i karnovs varemær-
kerettigheder, idet brugen af disse referencer ikke indebærer nogen forvekslingsrisiko
med karnovs mærker ugeskrift for retsvæsen og ufr, jf. varemærkelovens § 4.
det er i øvrigt bemærkelsesværdigt, at karnovs standpunkt synes at indebære, at man i
domssamlinger bør afskæres fra at anvende søgbare henvisninger til andre domssamlin-
ger. i domssamlingen ugeskrift for retsvæsen kan man i al fald fremsøge referencer til af-
gørelser fra en flerhed af domssamlinger, som karnov ikke selv ejer, herunder kfe og
nir …”
                                               - 31 -
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at karnov har varemærkeret til ugeskrift for retsvæsen og forkortelsen
ufr, og retten finder det godtgjort, at karnov tillige har varemærkeret til det såkaldte ufr-
format. man vil således inden for den relevante omsætningskreds af professionelle, der ar-
bejder med retskilder, opfatte en henvisning til u. efterfulgt af et årstal og et sidenummer
som en henvisning til en bestemt årgang og et bestemt sidetal i ugeskrift for retsvæsen,
hvori findes en domstolsafgørelse, som er udvalgt, redigeret og trykt af karnov tillige med et
resumé af afgørelsen og eventuelle noter dertil udarbejdet af karnov.
den omtvistede brug af karnovs varemærke består i, at schultz i deres elektroniske doms-
samlinger anvender ufr-formatet som såkaldt metatag (søgeord særligt tilknyttet i dette til-
fælde én bestemt afgørelse) i kombination med en henvisning til ufr-formatet på forsiden af
den pågældende afgørelse. resultatet er, at brugeren af shultz’ domssamling ved at taste et
bestemt ufr-nummer ind i søgefeltet bliver ledt hen til én bestemt domstolsafgørelse, som
også findes i ugeskrift for retsvæsen på det sted, som ufr-formatet henviser til, men som
sidstnævnte sted som anført er redigeret og tilføjet elementer af karnov. når afgørelsen er
fremsøgt på denne måde, vil brugeren af schultz’ domssamling ud over ufr-nummeret i sø-
gefeltet endvidere kunne se en henvisning til ufr-nummeret på forsiden af afgørelsen.
retten finder, at schultz derved går videre end den brug af ufr-formatet, som finder sted,
når myndigheder og forfattere mv. anvender ufr-formatet som reference til en bestemt år-
gang og et bestemt sidetal i det originale produkt, ugeskrift for retsvæsen. retten finder det
endvidere sandsynliggjort, at schultz’ brug af ufr-formatet medfører en risiko for, at den re-
levante kreds af brugere kan opfatte schultz’ brug af formatet som en betegnelse tillige for
afgørelsen i den form, schultz har trykt den, hvilket skaber en risiko for forveksling i forhold
til ugeskrift for retsvæsen. det er herved sandsynliggjort, at der ved den anførte brug sker
et indgreb i varemærkets funktion, jf. varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 1.
retten finder ikke, at det er nødvendigt for schultz at henvise til ufr-formatet for at angive
en egenskab ved selve den afgørelse, som shultz ønsker at publicere, jf. varemærkelovens §
                                                 - 32 -
5, nr. 2, eller at angive anvendelsen heraf på den måde, som dette er anført i varemærkelo-
vens § 5, nr. 3.
endvidere findes den kutyme, der er for henvisninger til det originale produkt ugeskrift for
retsvæsen i andre publikationer som anført ikke at dække den omhandlede brug. der er ik-
ke påvist nogen retssædvane og dermed en retlig forpligtelse til at henvise til ugeskrift for
retsvæsen i stedet for at anvende en anden identifikation.
det er således sandsynliggjort, at schultz ved den omhandlede brug krænker karnovs vare-
mærkeret. af samme grunde finder retten det sandsynliggjort, at der sker en krænkelse af
markedsføringslovens § 18.
det må lægges til grund, at schultz ved den omhandlede sandsynligvis uberettigede brug af
det kendetegn, som rettighedsindehaveren har investeret i og bygget sit marked op om, vil
flytte kunder fra karnov til schultz ved at udnytte karnovs indsats i så henseende. retten
finder det på den anførte baggrund tillige sandsynliggjort, at der sker en krænkelse af mar-
kedsføringslovens § 1.
schultz har anført, at et forbud i givet fald vil stride mod konkurrenceloven, idet karnovs
håndhævelse af sine rettigheder vil udgøre et misbrug af den dominerende stilling, som
karnov har inden for markedet for referencer til tidsskrifter til brug for identifikation af dan-
ske retsafgørelser, jf. konkurrencelovens § 11, herunder idet karnov ikke har givet schultz et
tilbud om licens. retten finder, at der ikke inden for den begrænsede bevisførelse, som har
fundet sted under denne sag om midlertidigt forbud, er tilstrækkeligt grundlag for med den
fornødne sikkerhed at statuere, at karnovs beskyttelse af sine sandsynliggjorte rettigheder
ved hjælp af et midlertidigt forbud undtagelsesvis skulle medføre en krænkelse af konkur-
renceretten.
det kan ikke lægges til grund, at karnov har fået kendskab til den omhandlede brug, herun-
der navnlig brugen af metatags, før sagens opstart i slutningen af 2014.
                                                   - 33 -
herefter, og idet de øvrige betingelser for nedlæggelse af forbud tillige findes opfyldt, tager
retten karnovs påstand til følge, dog således at forbuddet som bestemt nedenfor alene retter
sig imod den brug, som schultz ubestridt har foretaget sig, og som karnov har henvist til
under sagen. det vil sige den kombinerede brug af metatag og henvisning i selve afgørelsen.
da karnov alene findes at have sandsynliggjort krænkelsen, betinges nedlæggelsen af et for-
bud af, at karnov stiller sikkerhed for den skade og ulempe, som derved kan påføres
schultz. da størrelsen heraf er uomtalt, fastsættes sikkerheden skønsmæssigt til 200.000 kr.
                                            thi bestemmes:
såfremt karnov group denmark a/s senest den 8. januar 2016 stiller en sikkerhed på 200.000
kr., vil der blive nedlagt følgende forbud:
”schultz forbydes at muliggøre fremsøgning af en afgørelse gengivet i schultz’ domssam-
ling(er) ved brug af det ufr-nummer (u.[år].[side], evt.[instans], ufr.[år].[side],
evt.[instans], u.f.r.[år].[side], eller tilsvarende) som afgørelsen er identificeret ved i ugeskrift
for retsvæsen som sket i schultz domssamlinger ved kombination af metatag og henvisning
i selve afgørelsen.”
 camilla ljørring                   mads bundgaard larsen                  lise krüger andersen
                                                 (sign.)
                                              ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                                      sø- og handelsretten, den
