                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 26. august 2010
sag 293/2007
(1. afdeling)
a
(advokat michael elkiær andersen)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 4. afdeling den 30. april 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, lene pagter kristensen, niels grubbe,
poul dahl jensen og michael rekling.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, ankestyrelsen, har påstået stadfæstelse, subsidiært hjemvisning.
supplerende sagsfremstilling
til brug for højesteret har parterne indhentet en udtalelse af 30. juli 2009 fra retslægerådet,
hvori det hedder:
       ”spørgsmål 1:
       er de skader, der er beskrevet i de lægelige akter, … om skader på fod og skulder, helt
       eller delvist forårsaget af hændelsen den 16. august 1999…, og da hvilke skader?
       arbejdsulykken den 16.08.99 medførte efter retslægerådets mening stump kvæstning
       på forsiden af venstre skulder samt formentligt forvridning/forstuvning af højre an-
       kel/bagfod.
                                              - 2 -
      spørgsmål 2:
      må man efter beskrivelsen af de objektive fund sammenholdt med de subjektive klager
      relateret til de i svaret på spørgsmål 1 nævnte skader efter almindelig lægelig erfaring
      forvente, at symptomerne fra højre fod og/eller venstre skulder er permanente eller vil
      forsvinde?
      det drejer sig om banale traumer, som efter retslægerådets vurdering kun meget sjæl-
      dent vil efterlade sig varige gener.
      spørgsmål 3:
      må man efter beskrivelsen af de objektive fund sammenholdt med de subjektive klager
      relateret til de i svaret på spørgsmål 1 nævnte skader efter almindelig lægelig erfaring
      forvente, at symptomerne fra højre fod og/eller venstre skulder indebærer væsentlige fy-
      siske begrænsninger i relation til siddende, gående og/eller stående funktioner eller
      løfte/sænke funktioner?
      det skal pointeres, at retslægerådet ikke udtaler sig om erhvervsevnetab, men generelt
      kan retslægerådet sige, at de ovennævnte læsioner stort set altid kun vil medføre kort-
      varig og formentlig også lettere funktionsindskrænkning.
      spørgsmål 4:
      giver sagen i øvrigt retslægerådet anledning til bemærkninger?
      det kan oplyses, at mr-scanning i 2002 ikke viser det område af foden, hvor en senere
      mr-scanning af højre ankel og fod i december 2003 giver mistanke om fibrøs sammen-
      voksning (coalitio) imellem calcaneus (hælben), og os naviculare (bådben) og i øvrigt
      ingen tegn på tidligere traumer. operativt og artroskopisk er der primært konstateret et
      ganglion (slimet senesvulst) i højre fodrod og senere fibrøs coalitio imellem calcaneus
      og os naviculare, som er løsnet.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af a og forklaring af hans ægte-
fælle h.
a har supplerende forklaret, at han efter arbejdsulykken var kørt på skadestuen. efterfølgende
ringede han til sin arbejdsgiver og meldte sig syg og fortalte i den forbindelse, hvad der var
sket. arbejdsgiveren kontaktede ham med henblik på at modtage en beskrivelse af episoden.
hans kone skrev den 24. september 1999 et brev med det indhold, som han mente, det skulle
have, til arbejdsgiveren.
                                              - 3 -
han havde ikke fået egentlige instruktioner fra sin arbejdsgiver ud over, at han skulle udfylde
punkterne på forsiden af skadeanmeldelsen og returnere den i underskrevet stand. efterføl-
gende modtog han ”hele pakken”, det vil sige blanket til anmeldelse af arbejdsulykke med
gennemslagspapir. efter at have underskrevet anmeldelsen returnerede han den til arbejdsgi-
veren, fra hvem han efterfølgende modtog en genpart af anmeldelsesblanketten mrk. ”til ska-
delidte”. på daværende tidspunkt var han fortsat sygemeldt. han kom først tilbage til sit ar-
bejde i november, hvor han arbejdede på nedsat tid, ca. 5-6 timer dagligt.
den 20. december 1999 blev han anholdt og varetægtsfængslet, og der blev rejst tiltale imod
ham. sagen skulle for et nævningeting først i oktober 2000, hvilket blev udsat til februar
2001, da en medtiltalt skulle mentalundersøges. under varetægtsfængslingen havde a det
psykisk dårligt. han kunne kun mødes med sin kone en time ugentlig, og der var besøgs- og
brevkontrol. han fik forskellig medicin på grund af sin psykiske tilstand, herunder sovemedi-
cin. under varetægtsfængslingen tænkte han ikke over, hvad der skete med arbejdsskadesa-
gen. han tænkte i stedet på den verserende straffesag, der ville kunne indebære en strafpå-
stand på 6-8 års fængsel og udvisning for bestandig.
ved dom af 7. marts 2001 blev a frifundet og løsladt. efterfølgende havde han et møde med
sin forsvarer vedrørende bl.a. erstatningsspørgsmål på grund af varetægtsfængslingen. under
samtalen med forsvareren nævnte a sin arbejdsskade. forsvareren spurgte, om skaden var
blevet anmeldt, hvilket han kunne bekræfte. dette foranledigede, at han gik videre med at
undersøge, hvad der var sket i sagen. hans kone ringede til hans tidligere arbejdsgiver, der
oplyste, at sagen ikke var gået videre, da der manglede oplysninger.
vedrørende gengivelsen af hans forklaring i landsrettens dom om, at arbejdsgiveren sendte
anmeldelsen tilbage til ham, da hans egen læge ikke havde udfyldt den blå blanket, og at han
først efter fængselsopholdet bad sin læge om at udfylde blanketten, har han forklaret, at han
modtog anmeldelsesblanketten vedrørende arbejdsulykken med genparter i september eller
oktober 1999. arbejdsgiveren havde på forhånd udfyldt anmeldelsens punkt e vedrørende
hændelsesforløbet på baggrund af oplysningerne i a’s brev af 24. september 1999. gengivel-
sen af forklaringen i landsrettens dom må bero på en misforståelse af hans forklaring. det var
først efter løsladelsen, at han modtog den originale anmeldelse fra sin arbejdsgiver.
                                             - 4 -
h har forklaret, at hendes mand efter behandlingen på skadestuen ringede til sin arbejdsgiver
og fortalte, at han var kommet til skade under arbejdet. arbejdsgiveren ringede efterfølgende
til hendes mand med ønske om at modtage en beskrivelse af hændelsesforløbet, hvorefter de
ville sende arbejdsskadestyrelsens anmeldelsesblanket til ham. hun skrev på baggrund af sin
mands oplysninger brevet af 24. september 1999. hendes mand fik efterfølgende tilsendt ska-
deanmeldelsen med genparter med henblik på udfyldelse af de manglende rubrikker. efter
dette var gjort, returnerede de skadeanmeldelsen med genparter til arbejdsgiveren. i september
eller oktober 1999 modtog hendes mand skadelidtes genpart af anmeldelsesblanketten uden
følgeskrivelse fra arbejdsgiveren. han startede igen på arbejde i november 1999 på nedsat tid.
den 20. december 1999 blev han fængslet. det tog så hårdt på hende, at hun måtte stoppe på
arbejdet. familien havde samtidig meget opmærksomhed rettet mod, at deres barn blev ind-
lagt på hospitalet.
under hendes mands isolationsfængsling de første 3 måneder af varetægtsfængslingen kunne
hun besøge ham på politigården under opsyn. efter ophør af isolationen kunne hun besøge
ham efter ansøgning og nu uden kontrol. han havde det psykisk skidt. nævningesagen blev
berammet til september eller oktober 2000 og herefter udskudt på grund af medtiltaltes syg-
dom. hendes mand fik det herefter endnu værre. han fik beroligende medicin.
under fængslingen talte de ikke om arbejdsskadesagen, men i stedet om straffesagen, og
hvorledes børnene havde det mv. efter løsladelsen den 7. marts 2001 havde de et møde med
hans forsvarer vedrørende erstatning for varetægtsfængsling mv. i den forbindelse kom de ind
på arbejdsskadesagen. efterfølgende ringede hun til den tidligere arbejdsgiver, der fortalte, at
sagen ikke var kommet videre, da der manglede nogle oplysninger. den tidligere arbejdsgiver
sendte anmeldelsen tilbage med henblik på udfyldelse af bagsiden af anmeldelsen vedrørende
lægeerklæring. hendes mand kom herefter til lægen, hvorefter anmeldelsen kunne returneres
med bagsiden i udfyldt stand.
under samtalen med forsvareren i forbindelse med hendes mands løsladelse talte de generelt
om, hvad der nu skulle ske, herunder at hendes mand skulle have foretaget en helbredsunder-
                                                - 5 -
søgelse. i den forbindelse var de så kommet ind på, at han havde været udsat for en arbejds-
skade. forsvareren spurgte, om den var blevet anmeldt, hvilket de bekræftede.
højesterets begrundelse og resultat
a og hans ægtefælle har til brug for højesteret forklaret, at a fra arbejdsgiveren modtog et
sæt anmeldelsesblanketter vedrørende arbejdsulykken, som han underskrev og tilbagesendte
til arbejdsgiveren, at han derefter fra arbejdsgiveren – uden kommentarer fra denne – modtog
skadelidtes eksemplar af anmeldelsen, at han derfor var af den opfattelse, at arbejdsgiveren
havde anmeldt arbejdsulykken til forsikringsselskabet, og at det først var i marts 2001, efter at
han var blevet løsladt fra fængslet, at han blev klar over, at anmeldelse ikke var sket og i for-
bindelse hermed modtog den blå blanket med henblik på, at hans læge skulle udfylde bagsi-
den.
højesteret finder ikke grundlag for at tilsidesætte disse forklaringer. højesteret finder samti-
dig, at der i den foreliggende situation ikke kan lægges afgørende vægt på, at a først efter
løsladelsen fulgte op på sagen ved henvendelse til arbejdsgiveren.
efter højesterets opfattelse foreligger der herefter en rimelig grund til, at anmeldelse ikke
skete rettidigt. blandt de betingelser, der i praksis opstilles for, at der kan ses bort fra anmel-
delsesfristen på 1 år, jf. den dagældende arbejdsskadesikringslovs § 20, sidste pkt., må betin-
gelse 2 således anses for opfyldt.
efter indholdet af den erklæring af 3. oktober 2005, der er afgivet af speciallæge michael
stage petersen, sammenholdt med oplysningen om, at a pr. 1. juni 2006 fik tilkendt førtids-
pension, finder højesteret endvidere, at det må lægges til grund, at a’s lidelser har et sådant
omfang, at han – hvis de øvrige betingelser herfor er opfyldt – vil have krav på godtgørelse
og/eller erstatning. betingelse 4 må derfor også anses for opfyldt. det bemærkes herved, at
retslægerådet ikke kan antages at have udtalt sig om omfanget af a’s aktuelle lidelser.
herefter, og da ankestyrelsen ikke har taget stilling til de to øvrige betingelser, herunder
navnlig betingelse 3 om, at det skal være overvejende sandsynligt, at arbejdsskaden er årsag
                                              - 6 -
til den eller de nuværende lidelser, tager højesteret ankestyrelsens subsidiære påstand om
hjemvisning til følge.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for landsret og højesteret med
70.000 kr. og af retsafgift for landsret og højesteret med 2.000 kr., i alt 72.000 kr.
                                      thi kendes for ret:
sagen hjemvises til fornyet administrativ behandling ved arbejdsskademyndighederne.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal ankestyrelsen inden 14 dage fra denne
højesteretsdoms afsigelse betale 72.000 kr. til a. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
