                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 28. januar 2015
sag 146/2014
(2. afdeling)
a
(advokat søren g. dalgård)
mod
advokat b
(advokat ole spiermann)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 7. afdeling den 11. juli 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, poul dahl jensen, hanne
schmidt, oliver talevski og lars apostoli.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, advokat b, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om advokat b har pådraget sig erstatningsansvar over for a, fordi han som ad-
vokat for c ikke fik oprettet et gyldigt testamente, inden c afgik ved døden den 22. oktober
2009. som følge heraf modtog a ikke det legat på 250.000 kr., som c ifølge testamentet øn-
skede at betænke hende med.
                                              - 2 -
i det foreliggende tilfælde var advokatopgaven at bistå c med at oprette et testamente til for-
del for en række legatarer, herunder a. selv om c og ikke a således var advokat bs klient,
finder højesteret, at spørgsmålet om advokatens erstatningsansvar i forhold til a skal afgøres
efter de almindelige regler om professionsansvar.
herefter og af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at advokat b ikke
har pådraget sig erstatningsansvar. højesteret stadfæster derfor dommen.
som fastslået ved højesterets dom i ufr 1982.126 skal der ved fastsættelsen af sagsomkost-
ninger på grundlag af sagens værdi tages udgangspunkt i den værdi, der er betalt retsafgift af.
i det foreliggende tilfælde finder højesteret, at der ikke er grundlag for at fravige udgangs-
punktet. sagsomkostningerne fastsættes derfor på grundlag af påstandsbeløbet på 286.362 kr.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 40.000 kr. til advokat b.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.
