dom
afsagt den 10. februar 2014 af retten i århus, 7. afdeling.
bs 7-818/2013
a
v/advokat svend aage helsinghoff
europaplads 2, 2.
8000 århus c
mod
erstatningsnævnet
adelgade 11-13
1304 københavn k
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, hvor stævning er indleveret til retten i aarhus den 12. april 2013, indeholder ikke
en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2.
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgerens uarbejdsdygtighed skyldes afpresningen, om
sagsøgeren under normale omstændigheder ville have oppebåret en indtægt i den forretning,
hvor han var ansat, og om sagsøgte som følge heraf skal tilpligtes at anerkende, at sagsøger er
berettiget til tabt arbejdsfortjeneste.
sagsøgeren, a har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgeren er
berettiget til tabt arbejdsfortjeneste for det røveriske overfald sagsøgeren var udsat for.
sagsøgte, erstatningsnævnet, har principalt nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært
hjemvisning.
sagens oplysninger
sagsøgeren, der var ansat i x aps, blev i september 2005 udsat for et overfald og afpresning
på sin arbejdsplads. ved x-by rets dom af 10. februar 2006 blev to personer dømt for blandt
andet afpresning af sagsøgeren ved overfald og trusler. dommen blev stadfæstet af østre
landsret den 15. juni 2006.
sagsøgerens arbejdsgiver gik i betalingsstandsning den 11. oktober 2005. selskabet gik
efterfølgende konkurs den 20. april 2006.
den 27. december 2005 anmeldte sagsøgeren et indbrud i y, … , x-by til politiet. y i x-by
var i øvrigt i en periode i 2006 udsat for gentagne tyverier.
den 7. december 2006 udarbejdede læge tina skafte en lægeerklæring vedrørende a til brug
for ansøgning om erstatning fra staten efter offererstatningsloven. heraf fremgår om
tilskadekomsten, at a blev overfaldet den 9. september 2005, hvor en række personer opsøgte
ham på arbejdspladsen og truede ham. han flygtede og led ikke fysisk overlast. om den
lægelige behandling i forbindelse med tilskadeskomsten fremgår, at der har været afholdt
samtaler om forløbet, og at skadelidte behandles hos en psykolog med 1 til 2 ugers
                                               - 2 -
mellemrum. det fremgår videre, at a har været sygemeldt siden overfaldet og fortsat er
sygemeldt. de subjektive symptomer er anført som værende træthed, koncentrationsbesvær,
mareridt, søvnbesvær, hukommelsesproblemer og hovedpine, og det er anført, at der er
sammenhæng med patientens klager og de objektive fund. lægen har derudover anført, at det
ikke på daværende tidspunkt var mulig at skønne, om der blev varige mén, og at det var
usikkert, hvor længe der vil være et behandlingsbehov (psykologhjælp).
den 9. februar 2007 sendte sagsøgerens tidligere advokat et brev til erstatningsnævnet med
årsrapporter for 2001-2004 for x aps, og med oplysninger blandt andet om, at sagsøgeren
ikke havde og aldrig havde haft anparter i selskabet, og at årsagen til at driften måtte ophøre
formentlig kan henføres til, at sagsøgeren ikke længere kunne yde sin indsats i virksomheden.
sagsøgerens tidligere advokat fremsendte endvidere materiale til erstatningsnævnet i form af
årsopgørelser som dokumentation for indkomst og med oplysning om, at sagsøgeren har fået
udbetalt ca. 20.000 kr. i løn om måneden.
den 4. december 2007 traf erstatningsnævnet afgørelse om, at nævnet ikke fandt grundlag for
at tilkende a erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
ved brev af 10. april 2008 skrev kurator til sagsøgerens advokat vedrørende årsagerne til
konkursen:
       "det er naturligvis yderst vanskeligt at udtale sig om årsagerne til konkursen, men der er
       for mig at se ingen tvivl om, at de forbrydelser, som a og nogle af selskabets
       medarbejdere har været udsat for, har været en medvirkende årsag til konkursen, idet de
       anførte forhold havde til følge at man så sig nødsaget til at indstille driften af
       virksomheden på ...."
den 23. juli 2008 udarbejdede afdelingslæge søren lecker en statusattest vedrørende a til
jobcenter .... det fremgår under punktet om stressende faktorer i øvrigt, at patienten har fået
efterretninger om, at såvel de 2. generationsinvandrere, som han fik sat i fængsel, som
...rockere, hvoraf 1 også blev fængslet, er ude efter ham og vil ham "til livs". der fremgår
endvidere følgende af attestens konklusion:
       "pt.s tilstand kan sammenlignes med en kronisk depression af moderat grad (df32,1),
       der er dog også klare elementer af posttraumatisk belastningsreaktion, hvor der reelt har
       været en forværring, idet pt. også har udviklet flashbacks (se ovenfor).
       pt. skønnes at have haft en forværring i den psykiske tilstand siden udarbejdelsen af
       speciallægeerklæringen, hvilket kan relateres til den vedvarende stress fra de verserende
       økonomiske sager, samt i særdeleshed at han fortsat føler sig truet på livet.
       han har i alt gennemgået flere ellers relevante behandlingstilbud med såvel gruppe som
       individuel terapi og er i medicin antidepressiv behandling. alle behandlingstiltag har
       været uden effekt, hvilket igen kan relateres til den vedvarende belastning, han er i både
       psykisk (vedvarende økonomiske problemer) samt fysisk (stressreaktion) samt hans
       formentlig relevante opfattelse af at være i fare (se ovenfor).
       i forhold til vurderingen ved speciallægeerklæringen må hans prognose nu skønnes
       forringet med afgjort risiko for en yderligere forværring, da han fortsat lever under
       væsentligt pres, herunder risikoen for at blive overfaldet (se tidl.). han har reelt ingen
       arbejdsevne af betydning."
                                                - 3 -
den 26. august 2008 meddelte erstatningsnævnet at afgørelsen vedrørende tabt
arbejdsfortjeneste fastholdtes.
sagsøgeren blev bevilget førtidspension fra den 1. juli 2009 ved skrivelse af 11. juni 2009 fra
... kommune.
den 17. juni 2009 meddelte sagsøgerens advokat erstatningsnævnet, at kravet om tabt
arbejdsfortjeneste ikke er opgivet, og det anføres i skrivelse af 11. november 2009 til
erstatningsnævnet, at kommunen har anført, at det nu skønnes, at der er tale om en varig
lidelse med ophør af erhvervsevne i ethvert erhverv.
den 10. marts 2010 udarbejdede speciallæge i psykiatri, søren lecker en speciallægeerlæring
vedrørende sagsøgeren, hvori det konkluderes, at der må skønnes at være en direkte
sammenhæng mellem hændelsen den 9. september 2005, som udspillede sig, da han var på
arbejde som leder af en brugsvognsforretning, og hans nuværende kroniske pysiske og fysiske
symptomer, som har medført, at han har fået tilkendt førtidspension.
den 11. marts 2010 meddelte erstatningsnævnet i forbindelse med en anmodning om
genoptagelse af nævnets afgørelse af 4. demcember 2007, at afgørelserne af 4. december 2007
og 26. august 2008 vedrørende tabt arbejdsfortjeneste fastholdtes.
i forbindelse med afslutning af konkursboet skrev kurator i sin redegørelse af 13. april 2010
vedrørende selskabets virksomhed blandt andet, at selskabets drift op til
betalingsstandsningen var overskudsgivende, og der var heller ikke konstateret væsentlige
likviditetsmæssige problemer forinden. herudover har selskabets revisor b redegjort for
selskabets forhold i et brev til sagsøgerens advokat af 6. oktober 2010.
ved e-mail af 6. oktober 2010 skrev kurator til sagsøgerens advokat følgende vedrørende
årsagerne til selskabets konkurs:
      "på given foranledning skal jeg herved bekræfte, at jeg som kurator i det konkursramte
      selskab kan erklære mig enig i, at det forholder sig som af revisor anført, og at jeg i
      enhver henseende kan erklære mig enig i, at de forhold, der resulterede i selskabets
      konkurs hverken kan tilskrives dårlig ledelse eller andre forhold, som ledelsen kan anses
      ansvarlig for."
den 1. november 2010 rettede sagsøgerens advokat på ny henvendelse til erstatningsnævnet
med henblik på genoptagelse af spørgsmålet om tabt arbejdsfortjeneste og fremsendte
redegørelse fra såvel selskabets revisor som kurator i selskabet. erstatningsnævnet svarerede
på denne henvendelse anmodede om fremsendelse af afslag på erstatning fra tryg.
ved afgørelse af 13. september 2011 fastsatte arbejdsskadestyrelsen sagsøgerens tab af
erhvervsevne til 80 %, og årslønnen blev ved afgørelsen fastsat til 387.000 kr.
den 12. april 2012 traf erstatningsnævnet seneste afgørelse om, at det ikke var tilstrækkeligt
dokumenteret, at sagsøgeren havde krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. det blev
anført, at afgørelsen er truffet i medfør af erstatningsansvarslovens § 2.
                                                 - 4 -
arbejdsskadestyrelsens afgørelsen blev af tryg anket til ankestyrelsen, der den 13. juli 2012
traf afgørelse om, at arbejdsskadestyrelsens afgørelse stadfæstes.
den 22. oktober 2012 fik sagsøgeren udbetalt erstatning for tab af erhvervsevne
(differencekrav).
der har endvidere under sagen været fremlagt lønsedler for sagsøgeren samt årsregnskaber for
x aps.
der er mellem parterne enighed om, at retten ikke skal tale stilling til den økonomiske
opgørelse af en eventuel erstatning, idet konsekvensen af sagsøgerens medhold i sin
anerkendelsespåstand er hjemvisning til behandling af erstatningsopgørelsen ved
erstatningsnævnet.
forklaringer
a har behørigt formanet forklaret, at han solgte brugte biler. i 2005 var der en ansat, som
lavede bedrageri, der bestod i, at han lånte biler ud, når afhørte havde ferie. han meldte den
ansatte til politiet, og derefter begyndte nogle bestemte personer at komme i butikken. én dag
fik han et slag i ansigtet. han besluttede sig for at gå til politiet den 9. september 2005.
c er en kunde, som er kommet meget i butikken, og han etablerede på grund af sit arbejde
med persongruppen kontakten til politiet. der blev etableret et møde overvåget af pet. han
hjalp i en periode politiet med opklaring af sagen. pet oplyste, at han var i overhængende
livsfare, og han blev rådet til at indgive anmeldelse. han fik at vide, at han ikke kunne
opholde sig på firmaets adressen. det resulterede i, at han ikke kunne komme på
firmaadressen, og han fraflyttede hjemmeadressen sammen med sin familie. han er nu flyttet
til en anden by med hemmelig adresse og hemmeligt telefonnummer.
i november 2005 gik han til kommunen, som gav ham sygedagpenge med tilbagevirkende
kraft fra september. han gik til sin fagforening som sagde, at han kunne ikke tage et andet
job. han var stadig i fare. han var sygemeldt, indtil han fik pension i 2009. han har ikke
været i arbejde siden hændelsen i september 2009. han er blevet tilbudt en stilling, men han
mener ikke, at han er i stand til at bestride den. han lider fortsat af de samme gener, som
anført i lægeerklæringerne.
vidnet c har behørigt formanet forklaret, at han arbejder med unge kriminelle på frivillig
basis. han arbejder på et tværgående projekt mellem forskellige kommuner, hvor man
forsøger at få de unge ind på arbejdsmarkedet.
på et tidspunkt blev han kunde hos a, og samarbejdet udviklede sig til et venskab. butikken,
som a var leder for, blev også brugt til at prøve nogle de unge af i et job, således at de fik et
praktikophold på 1-2 måneder.
han bemærkede på et tidspunkt, at der var noget forandret ved a. a fortalte ham, hvad det
drejde sig om. han sagde til a, at han måtte gå til politiet, ellers kunne han risikere at blive
slået ihjel. han fortalte a, at han i forbindelse med sit arbejde havde en særlig forbindelse hos
politiet. de fik derefter etableret kontakt til en specialenhed, som han mødtes med. han
foreslog, at de afholdte mødet med a på hans adresse i ....
                                                - 5 -
efter politiet havde talt med a og sat efterforskningen igang, fik a at vide, at han skulle gå
under jorden. a lever stadig under jorden, men han har dagligt kontakt med a. det er vidnets
opfattelse, at a var i overhængende livsfare, hvilket han stadig mener, at han er idag, da man
bliver betragtet som en stikker, hvis man går til politiet.
vidnet revisor b har behørigt formanet forklaret, at han har været statsautoriseret revisor
siden1986. han vedstår sig sine erklæringer, som er fremlagt i sagen.
virksomheden startede med at sælge brugte biler på … det var en udmærket forretning, som
havde overskud - også når a havde fået løn. der har hele tiden været en mellemregningskonto
i regnskabet, men den er vokset i indestående. mellemregningenskontoen var udtryk for
penge, som selskabet skyldte a.
for at forretningen kunne vokse krævede det indkøb af biler til udstilling. han foreslog derfor
at i stedet for at udbetale den fulde løn til a, kunne man udbetale et beløb svarende til
skattefradraget, og lade resten investere biler. på et tidspunkt blev man enige om, at a skulle
hæve sin løn på mellemregningskontoen.
det var hele tiden en sund forretning, men i september 2005 gik det galt, da driften ophørte. a
var en nøgleperson i forretningen. man kunne have ansat med samme evner og
kvalifikationer, men der var ikke nogle af de andre i forrentingen, der havde evnerne til at
lede forretningen.
det er hans opfattelse, at virksomheden ville have været fortsat, hvis hændelsen i september
2005 ikke havde fundet sted. der var ikke gæld til skat, men alene en kassekredit i banken.
han mener, at der var 30-40 biler i forretningen. det var en stor butik med 15-20 mio. kr. i
omsætning. efter at der blev oprettet værksted, var der også et reservedelslager. da driften
ophørte, nedskrev han driften. han kan godt forestille sig, at der er blevet stjålet genstande, da
butikken ikke var aktiv. i årsregnskabet 2004-2005 kan man se, at varelageret er nedskrevet.
det var hans opfattelse, at genstandene forsvandt. det var både biler og reservedele. når han
bogfører, får hver bil sin egen konto, så man kan se, hvad der sker med den. når regnskabet
skal udarbejdes bliver alle konti gennemgået. det er ikke hans opfattelse, at det dårlige
dækningsbidrag skyldes, at genstandene er solgt for billigt, men at der er genstande, der er
forsvundet.
vidnet kurator d har behørigt formanet forklaret, at han er advokat og var kurator i
konkursboet. han har været advokat i 32 år. han var ikke advokat for selskabet eller
sagsøgere, men blev udpeget som kurator af sø- og handelsretten.
sagens omstændigheder har gjort et stort indtryk på ham, selvom det efterhånden er mange år
siden. det var særligt overfaldet og dét at politiet ikke kunne sikre a, der gjorde særligt
indtryk på ham. det var en forretning, som havde været drevet af a i mange år. på et
tidspunkt skrev han til politiet, at han ikke syntes, at de gjorde arbejdet godt nok.
han kan vedstå sig sine erklæringer og breve, som er fremlagt i sagen.
da han blev tilsyn under betalingsstandsningen, kunne han ikke i første omgang se, hvad
årsagen til betalingsstandsningen var, men da han fik alt materialet, gik op for ham, at det
havde været en fornuftig drevet forretning. der var også et betydeligt varelager i forhold til
                                                - 6 -
sædvanligt under en betalingsstandsning. virksomheden havde haft overskud og havde været
dygtigt ledet. det var i hvert fald ikke årsagen til betalingsstandsningen.
da han skulle behandle boet, var der begrænsede midler til disposition, og han havde svært
ved at få materialet fra revisor. han fandt ud af, at der var ting, der forsvandt på grund af et
indbrud, og at der blev fjernet dæk fra en container selvom den stod indhegnet ved butikken.
han kan ikke huske, om det var under betalingsstandsningen eller konkursen. han tænkte, at
det var nogle af de samme personer der stod bag tyverierne, som havde overfaldet a, men det
blev aldrig opklaret. det var politiets specialenhed, der efterforskede den oprindelige episode,
og enheden kunne ikke rigtig hjælpe senere hen i relation til tyverierne.
parternes synspunkter
sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgeren forud for hændelserne og det røveriske overfald
i 2005 har haft en stabil og varig indtægt fra x aps.
i den forbindelse gør sagsøgeren gældende, at det er hændelsen den 9. september 2005, der er
årsag til, at sagsøgeren ikke længere er i stand til at fungere på arbejdsmarkedet.
dette bestyrkes af, at man fra kommunens side har bevilget førtidspension og der i
arbejdsskadestyrelsen er fastsat et erhvervsevnetab på 80%.
sagsøger har således gjort gældende, at sagsøgeren ikke havde forudbestående eller
konkurrerende lidelser som gjorde, at han ikke kunne arbejde efter overfaldet den 5.
september 2005.
overfaldet er således eneste årsag til, at sagsøgeren ikke fortsat er tilknyttet arbejdsmarkedet.
det er således gjort gældende, at sagsøgeren ikke siden det røveriske overfald har været i
stand til at passe sit hidtidige job eller noget som helst andet job.
endvidere er det gjort gældende, at den eneste årsag til virksomhedens betalingsstandsning og
efterfølgende konkurs, er det røveriske overfald i 2005 og hvis dette ikke var sket, må man
lægge til grund, at virksomheden ville have fortsat med en nogenlunde tilsvarende indtjening.
det er således sammenfattende gjort gældende, at sagsøgeren er berettiget til tabt
arbejdsfortjeneste efter erstatningsansvarslovens § 2.
sagsøgte har til støtte for frifindelsespåstanden gjort gældende, at der intet grundlag er for at
tilsidesætte sagsøgtes afgørelser (bilag 5 og 15).
sagsøgeren, der har bevisbyrden, er ikke i stævningen fremkommet med noget, der kan føre
til en ændret vurdering af spørgsmålet om erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
det påhviler sagsøgeren at bevise, at han har lidt et tab, og det gøres gældende, at sådant bevis
ikke er ført.
sagsøgtes afgørelser i denne sag der truffet i medfør af offererstatningsloven. det følger af
lovens § 1, at staten yder erstatning og godtgørelse for personskade, der forvoldes ved
                                                 - 7 -
overtrædelse af borgerlig straffelov mv. det er således alene følgerne af den sagsøgeren
overgåede psykiske skade, der kan begrunde erstatning efter loven.
eventuelle formueforbrydelser begået mod x kan således, uagtet eventuelt person- og
tidsmæssigt sammenfald med afpresningsforholdet mod sagsøgeren, ikke danne grundlag for
erstatning efter offererstatningsloven. det understøtter derfor ikke sagsøgerens krav i denne
sag, at han påberåber sig "omfattende tyverier fra selskabet". hvis det lægges til grund, at
sådanne forhold har ligget bag selskabets konkurs, er dette tværtimod en yderligere
underbyggelse af, at sagsøgeren, uanset personskaden, ikke ville have haft lønnet arbejde i
den periode, han kræver tabt arbejdsfortjeneste for, jf. nedenfor.
at sagsøgeren gør gældende, at han og alt øvrigt personale i virksomheden (dvs. også
personer, der ikke havde været udsat for trusler) på grund af afpresningssagen ikke turde
møde på arbejde, hvorfor virksomheden måtte holde lukket med indtægtstab til følge, kan
heller ikke føre til erstatning efter offererstatningsloven. lukning af forretningen på grund af
et generelt trusselsbillede kan ikke karakteriseres som "personskade".
selv såfremt det måtte blive lagt til grund, at virksomhedens lukning kan omfattes at begrebet
"personskade", har sagsøgeren ikke godtgjort, at han i tiden efter de strafbare forhold, han var
udsat for i september 2005, ville have været i lønnet beskæftigelse, idet hans arbejdsgiver, x,
allerede den 11. oktober 2005 anmeldte betalingsstandsning efter at have realiseret et negativt
resultat på 2.347.411 kr. i regnskabsåret 2004/05, der sluttede den 30. september 2005, jf.
årsregnskabet (bilag a). de strafbare forhold blev begået i perioden fra den 9. til den 23.
september 2005, hvorfor det allerede af tidsmæssige årsager er udelukket, at de kan være
årsag til det nævnte tab opgjort pr. 30. september 2005.
det bestrides som udokumenteret, at de formueforbrydelser, for hvis anmeldelse politiet har
kvitteret ved bilag 18-22, har nogen sammenhæng med den sagsøgeren overgåede
personskade. afpresningsforholdet blev som anført begået i september 2005, medens
tyveriforholdene hidrører fra december 2005 (bilag 18 og 19) og marts 2006 (bilag 20, 21 og
22), og således uden undtagelse er begået efter x' betalingsstandsning den 11. oktober 2005
(bilag 16). selv såfremt det lægges til grund, at samme personkreds står bag afpresningen og
tyverierne, har formueforbrydelserne således ingen selvstændig betydning haft for
virksomhedens lukning.
det bestrides i den forbindelse, at revisor bs retrospektive betragtninger om årsregnskabet
kan tjene som bevis for, at virksomheden kunne have overlevet, såfremt sagsøgeren ikke var
blevet udsat for afpresning. revisorens teoretiske opstilling (bilag 11) af, hvorledes
årsregnskabet kunne have set ud i en hypotetisk situation, bestrides som urigtig og
udokumenteret.
revisorens synspunkter om "forsvundne" beholdninger (bilag 6b og 11) savner en hver
sammenhæng med de strafbare forhold. gerningsmændene er ikke dømt (og var ikke tiltalt)
for tyveri eller lignende af biler eller andre varer fra x, og sagsøgeren har i retten forklaret, at
den bil af mærket bmw, der var omdrejningspunkt for afpresningsforholdene, blev returneret
efter at have været i gerningsmændenes besiddelse i få dage (bilag b, side 27). såfremt det
kan lægges til grund, at der i tiden umiddelbart op til betalingsstandsningen er "forsvundet"
varer fra den virksomhed, sagsøgeren var direktør for, er dette således ikke en følge af
afpresningen.
                                               - 8 -
til støtte for den subsidiære påstand om hjemvisning har sagsøgte gjort gældende, at da
sagsøgte har truffet afgørelse om, at sagsøgeren ikke er berettiget til erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, er der i sagens natur ikke taget stilling til udmålingen af en eventuel
erstatning. der foreligger således ikke en afgørelse om udmåling, som retten kan prøve.
såfremt retten måtte nå frem til, at sagsøgeren er berettiget til erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, skal sagen derfor hjemvises til sagsøgte med henblik på udmåling.
for fuldstændighedens skyld bemærkes, at sagsøgte bestrider den i stævningen indeholdte
opgørelse af sagsøgerens tab. sagsøgeren har ikke godtgjort, at han på skadestidspunktet
havde eller i tiden derefter ville opnå en indtjening som den, der er lagt til grund for
opgørelsen.
det fremgår således af sagsøgerens årsopgørelse for 2005 (bilag 4b), at han i de ca. 9 måneder
af året, hvor han var i beskæftigelse, oppebar en samlet lønindkomst på 59.297 kr.
sagsøgerens ikke nærmere dokumenterede angivelse af at have hævet midler på en
mellemregningskonto med virksomheden kan ikke føre til en forhøjelse af indkomsten, da
arbejdsgiverens angivelige tilbagebetaling af gæld til sagsøgeren ikke har karakter af løn.
det bestrides, at den af ankestyrelsen skønsmæssigt fastsatte årsløn til brug for beregning af
sagsøgerens erstatning for tab af erhvervsevne efter arbejdsskadesikringsloven har relevans
for spørgsmålet om tabt arbejdsfortjeneste. erhvervsevnetabserstatning udmåles på grundlag
af skadelidtes indtjeningsevne, såfremt skaden ikke var indtruffet, i dette tilfælde efter et
skøn, medens erstatning for tabt arbejdsfortjeneste skal kompensere tab af faktisk indtægt i en
given periode.
rettens begrundelse og afgørelse
under denne sag er retten anmodet om at tage stilling til, hvorvidt sagsøgte,
erstatningsnævnet, skal tilpligtes at anerkende at sagsøgeren, a, er berettiget til erstatning for
tabt arbejdsfortjeneste som følge af uarbejdsdygtighed efter et røverisk overfald og
afpresning, som sagsøgeren var udsat for den 9. september 2005.
erstatningsnævnet har henholdsvis i 2007 og i 2012 i medfør af offererstatningslovens truffet
afgørelse om, at a ikke er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
i medfør af offererstatningslovens § 1 yder staten erstatning og godtgørelse for personskade,
der forvoldes ved overtrædelse af borgerlig straffelov mv.
a blev udsat for et afpresningsforhold den 9. september 2005 på sin arbejdsplads.
gerningsmændene blev dømt for blandt andet afpresning ved dom af 10. februar 2006 fra
retten i x-by, som blev stadfæstet af østre landsret den 15. juni 2006.
a var på tidspunktet for afpresningen ansat i x aps, som var ejet af hans samlever, e, som
var eneanpartshaver i selskabet.
a har forklaret, at han siden overfaldet har været sygemeldt, at han på grund af situationen af
politiet blev frarådet at vise sig på virksomhedens adresse, og at han derfor ikke var i stand til
at passe sit job. han var på grund af sin psykiske helbredssituation ej heller i stand til at
varetage et andet job.
de under sagen fremlagte lægeerklæringer vedrørende as helbredssituation efter episoden
den 9. september 2005 støtter endvidere as forklaring om, at han efter overfaldet var
uarbejdsdygtig som følge af afpresningssituationen. på denne baggrund lægges det af retten til
grund, at as uarbejdsdygtighed skyldes det overfald, som han blev udsat for den 9. september
2005.
                                                - 9 -
vidnet revisor b har forklaret, at han har kendt virksomheden i mange år, og at det altid har
været en sund forretning. han har forklaret, at a var en nøgleperson i virksomheden, idet de
øvrige ansatte ikke havde samme ledelsesmæssige kvalifikationer. han har endvidere
forklaret, at han nedskrev varelageret i årsregnskabet 2004/2005, og at det var hans opfattelse,
at genstandene forsvandt.
vidnet advokat d, som var kurator i x aps, har forklaret, at han, da han påbegyndte arbejdet
med betalingsstandsningen og konkursboet, konstaterede, at der var tale om en fornuftigt
drevet forretning med et betydeligt varelager. virksomheden havde i en årrække haft
overskud, og det var hans opfattelse, at den havde været dygtigt ledet. han har endvidere
forklaret, at han under behandlingen af boet konstaterede, at der forsvandt genstande fra
butikken. han havde kontakt til politiet, men den enhed, som efterforskede
afpresningssituationen kunne ikke hjælpe ham med indbruddet, hvilket heller aldrig blev
opklaret.
kurator advokat d har endvidere i sin afsluttende redegørelse vedrørende konkursboet anført,
at selskabets drift op til betalingsstandsningen var overskudsgivende, og at der heller ikke var
konstateret væsentlige likviditetsproblemer forinden.
på baggrund af det under sagen fremlagte og de afgivne forklaringer, finder retten det bevist,
at a, fortsat ville have været beskæftiget i virksomheden, x aps, hvis ikke han i september
2005 var blevet udsat for afpresning. idet a efter han var udsat for afpresning var nødsaget til
ikke at indfinde sig på virksomhedens adresse, finder retten, at der er en sådan sammenhæng
mellem forbrydelsen mod a og virksomhedens efterfølgende konkurs, at det kan lægges til
grund, at virksomheden ville være blevet drevet videre, hvis ikke a havde været afskåret fra
at møde på arbejde. det bemærkes endvidere hertil, at selskabet gik konkurs den 20. april
2006 efter ca. 8 måneder uden drift.
retten finder derfor, at det kan lægges til grund at a under disse omstændigheder fortsat ville
have oppebåret en indtægt i den forretning, hvori han var ansat.
a er derfor berettiget til tabt arbejdsfortjeneste i medfør af offererstatningslovens § 1, stk. 1,
idet han har været udsat for en forbrydelse (afpresning), der er omfattet af borgerlig straffelov,
som er begået i den danske stat, og som har medført psykiske skader i sådan et omfang, at a
ikke var i stand til at varetage sit arbejde hos x aps.
da erstatningsnævnet i sine afgørelsen har afvist at udbetale erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, har nævnet ikke taget stilling til udmåling af en erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste. sagen hjemvises derfor til erstatningsnævnet med henblik på udmåling af
erstatning.
under hensyn til de under sagen nedlagte påstande, sagens omfang og skriftveksling og
sagens udfald skal sagsøgte til sagsøgeren betale sagens omkostninger med 87.104,00 kr.,
hvoraf 4.000,00 kr. udgør udgiften til retsafgift, 14.354,00 udgør udgiften til vidner og
68.750,00 kr. udgør udgiften til advokatbistand.
thi kendes for ret:
sagen hjemvises.
sagsøgeren*, erstatningsnævnet, skal inden 14 dage til sagsøgte*¹, a, betale sagens
omkostninger med 87.104,00 kr.
mette faurskov kristiansen
* "sagsøgeren" erstattes med "sagsøgte"
*¹ "sagsøgte" erstattes med "sagsøgeren"
                                            - 10 -
berigtiget i medfør af retsplejelovens § 221.
retten i aarhus, den 18. februar 2014
