                      højesterets kendelse
                       afsagt tirsdag den 28. november 2017
sag 81/2017
a
(advokat peter carlstedt nørtved, beskikket)
mod
danske bank a/s
(advokat poul helmuth petersen)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i københavn den 9. september 2016 og
af østre landsrets 2. afdeling den 9. december 2016.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jon stokholm, jens peter christensen og lars
hjortnæs.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at fogedsagen afvises, subsidiært, at fogedsagen nægtes
fremme.
indkærede, danske bank a/s, har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
x-firma ved a havde en kassekredit med et kreditmaksimum på 25.000 kr., som i 2004 blev
opsagt af danske bank a/s på grund af overtræk på kontoen. sagen blev sendt til inkasso.
ved dom af 30. november 2004 afsagt af retten i tårnby blev x-firma ved a dømt som
udebleven til at betale danske bank 54.738,95 kr. med rente på 13,50 procent p.a. fra den 1.
                                               - 2 -
januar 2003 (renten tilskrives kvartalsvis bagud hver den 31. marts, 30. juni, 30. september og
31. december) samt sagsomkostninger med 8.000 kr.
under et retsmøde den 3. januar 2005 i retten i tårnby blev der fremlagt en telefax af 23.
december 2004 fra a med anmodning om genoptagelse af sagen. retten afsagde kendelse om,
at sagen ville blive genoptaget, hvis a senest den 17. januar 2004 (rettelig 2005) stillede
sikkerhed for de idømte sagsomkostninger på 8.000 kr.
a stillede den 17. januar 2005 sikkerhed for sagsomkostningerne, og sagen blev genoptaget
ved retsbog af 26. januar 2005. af retsbogen fremgår, at fogedretten derfor afsagde kendelse
om udsættelse af fogedforretningen.
den 6. juli 2006 blev der igen afholdt retsmøde i retten i tårnby. det fremgår af retsbogen, at
retten ved brev af 1. juni 2006, som var forkyndt for a den 2. juni 2006, havde meddelt ham,
at hvis han ikke var repræsenteret ved advokat ved retsmødet den 6. juli 2006, ville han blive
anset for udebleven, hvorefter dommen af 30. november 2004 ville stå ved magt. det fremgår
endvidere af retsbogen, at a mødte uden at være repræsenteret ved advokat. dommeren fandt,
at der ikke var grundlag for at ophæve advokatpålægget, og at der ikke var grundlag for at
beskikke en advokat for a. dommeren fandt ikke grundlag for at udsætte sagen yderligere. i
retsbogen er anført, at dommeren konstaterede, ”at dommen af 30. november 2004 påny står
ved magt”. dommeren bestemte endvidere, at x-firma ved a skulle betale yderligere sagsom-
kostninger med 3.000 kr. med moms til danske bank.
ved brev af 2. august 2006, som blev modtaget af kurator den 3. august 2006, anmeldte dan-
ske bank sit krav i boet a under konkurs.
det fremgår af fogedretten i tårnbys retsbog af 16. august 2006, at danske bank forsøgte at
få inddrevet i alt 77.354,25 kr. fra a, men at sagen blev afvist under henvisning til, at a var
under konkurs.
den 4. marts 2010 blev der afholdt afsluttende skiftesamling over boet i sø- og handelsret-
tens skifteret, idet der ikke var dækning til andet end omkostningerne ved boets behandling,
jf. konkurslovens dagældende § 143.
                                                - 3 -
den 25. februar 2016 modtog fogedretten i københavn danske banks fogedrekvisition af 23.
februar 2016. kravet er i rekvisitionen opgjort således:
       ”…
       hovedstol                                                      54.738,95 kr.
       rente pt. 13,50 % fra den 01.03.2013 til d.d.                  22.169,27 kr.
       tidligere omkostninger                                         11.750,00 kr.
                                                                      88.658,22 kr.
       retsgebyr/fogedgebyr                                              730,00 kr.
       i alt                                                          89.388,22 kr.
       …”
anbringender
a har gjort gældende, at kravet er forældet, navnlig fordi forældelsesfristen regnes fra datoen
for dommens afsigelse, dvs. den 30. november 2004, jf. forældelseslovens § 5, stk. 1, nr. 3,
sammenholdt med § 2, stk. 1. det er således dommen, der fastslår kravets eksistens og
størrelse, jf. forældelseslovens § 5, stk. 1, nr. 3, og som er selve fundamentet i fogedsagen, jf.
retsplejelovens § 478.
a har endvidere anført, at genoptagelsessagen ikke blev realitetsbehandlet, idet han ikke
efterkom advokatpålægget, og at der, skønt det ikke fremgår af retsbogen af 6. juli 2006, var
tale om en afvisning af genoptagelsesanmodningen, jf. retsplejelovens § 367, stk. 2. han har
endvidere anført, at selv om sagen blev forsøgt genoptaget, var danske bank ikke afskåret fra
at få dommen fuldbyrdet, idet anmodningen om genoptagelse ikke havde opsættende
virkning, jf. retsplejelovens § 367, stk. 1, jf. § 480, og østre landsrets kendelse af 2. marts
1998 (ufr 1998.982). begæringen om genoptagelse udgjorde ikke et retsligt skridt i medfør
af forældelseslovens § 16, idet det efter bestemmelsens ordlyd er ”fordringshaveren”, der skal
foretage retslige skridt mod skyldneren.
a har desuden gjort gældende, at kravet er bortfaldet ved retsfortabende passivitet, navnlig
fordi danske bank ikke efter den 31. marts 2003 fremsendte kontoudtog og årsmeddelelser til
ham, hvoraf kravet fremgik, og fordi det skyldige beløb ikke blev indberettet til skat. hertil
kommer, at danske bank i 2006 modtog et provenu på 50.248,56 kr. fra en tvangsauktion
over en ejendom, i hvilken banken havde et ejerpantebrev til sikkerhed for et engagement,
                                                - 4 -
som et anpartsselskab drevet af a havde i banken. det var as opfattelse, at provenuet blev
anvendt til udligning af det beløb, han ved dommen af 30. november 2004 var blevet dømt til
at betale banken, og at kravet herudover var opgivet fra bankens side.
danske bank a/s har gjort gældende, at kravet ikke er forældet, navnlig fordi forældelsesfri-
sten efter forældelseslovens § 5, stk. 1, nr. 3, først skal regnes fra den 6. juli 2006, hvor dom-
men blev endelig, idet retten i tårnby denne dag fastslog, at udeblivelsesdommen på ny stod
ved magt, og samtidig korrigerede omkostningsafgørelsen.
subsidiært kan det kun være relevant at gøre gældende, at genoptagelsesbegæringen har virk-
ning som en anke, hvis genoptagelsesbegæringen er fremsat efter fuldbyrdelsesfristens udløb.
genoptagelsesbegæringen blev imidlertid fremsat før fuldbyrdelsesfristens udløb, idet a
tidligst blev bekendt med dommen den 10. december 2004, og genoptagelsesbegæringen blev
indgivet den 23. december 2004. danske bank har endvidere anført, at banken reelt var
afskåret fra at søge fordringen inddrevet før afslutningen af genoptagelsessagen.
danske bank har mest subsidiært gjort gældende, at as begæring om genoptagelse og protest
mod fogedforretningens fremme efter afsigelsen af dommen af 30. november 2004 må
sidestilles med en anmodning om henstand, og en ny forældelsesfrist begyndte derfor først at
løbe fra tidspunktet for afslutningen af genoptagelsessagen.
danske bank har bestridt, at banken har udvist retsfortabende passivitet.
højesterets begrundelse og resultat
danske bank a/s’ pengefordring blev fastslået ved en udeblivelsesdom afsagt af retten i
tårnby den 30. november 2004.
det er ubestridt, at spørgsmålet om, hvorvidt danske banks fordring mod a er forældet, skal
afgøres efter reglerne i forældelsesloven af 2007, jf. lovens § 30, stk. 1.
efter at danske banks fordring var blevet fastslået ved udeblivelsesdom af 30. november
2004, blev sagen genoptaget på as begæring, jf. den dagældende § 367 i retsplejeloven.
                                               - 5 -
genoptagelsen blev afvist den 6. juli 2006, hvor dommeren i retsbogen anførte, at dommen af
30. november 2004 på ny stod ved magt.
da retssagen har været genoptaget, tiltræder højesteret, at forældelsesfristen er 10 år fra den
6. juli 2006, jf. forældelseslovens § 19, stk. 3, jf. § 5, stk. 1, nr. 3, og at fordringen derfor ikke
er forældet, idet danske banks fogedrekvisition blev modtaget af fogedretten den 25. februar
2016.
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at fordringen ikke er bortfaldet
ved passivitet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
i kæremålsomkostninger for højesteret skal a (dennes retshjælpsforsikring), subsidiært
statskassen, betale 6.000 kr. til danske bank a/s. det idømte beløb skal betales inden 14
dage efter denne højesteretskendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
