- cri
                                         udskrift
                                              af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
den 30. juni 2011 afsagde retten i sagen
      s-13-10                       textainer equipment management limited
                                    (advokat jes anker mikkelsen
                                    ved advokat johannes grove nielsen)
                                    mod
                                    fastmed line a/s (nu under konkurs v/kurator, advokat
                                    karl stephensen)
                                    og
                                    benfleet shipping limited
                                    (advokat jens høst)
følgende
                                            dom:
                                                 -2-
indledning
sagens spørgsmål er, om der er værneting ved sø- og handelsretten, eller om sagen skal af-
vises.
parterne og deres påstande
sagsøgeren, textainer equipment management limited (herefter textainer), anlagde den 28.
april 2010 sag mod de sagsøgte, fastmed line a/s, c/o lowzow & monberg, københavn
(herefter fastmed), og scandinavian shipping invest a/s, c/o lowzow & monberg, køben-
havn (herefter ssi), med fem nærmere beskrevne betalingspåstande, som gjordes gældende
mod fastmed og ssi på solidarisk grundlag. textainers krav mod fastmed relaterede sig til
fastmed’s manglende tilbagelevering til textainer af 49 ud af et oprindeligt leveret antal på
162 containere, samt erstatning for beskadigelse af en række af de tilbageleverede containere.
kravet mod ssi blev gjort gældende med henvisning til, at ssi havde påtaget sig at kautio-
nere for fastmed’s forpligtelser. i et fælles svarskrift af 9. juni 2010 påstod fastmed og ssi
begge sagen afvist under henvisning til, at der ifølge en værnetings- og lovvalgsklausul i
punkt 17(k) i den leasingaftale, som textainer og fastmed havde indgået, ikke var værneting
for sagen ved sø- og handelsretten, idet sagen henhørte under domstolene i californien i
usa.
i advokataktfirmaet lowzow & monbergs duplik af 30. september 2010 er det oplyst, at
fastmed ”er sendt til tvangsopløsning. ledelsens rådighed over selskabet er herefter bortfal-
det, og vi repræsenterer ikke længere selskabet i denne sag”. det er endvidere oplyst, at ssi
er fusioneret ind i det cypriotiske selskab, benfleet shipping ltd. (herefter benfleet), at ben-
fleet som led i fusionen har overtaget alle ssi’s rettigheder og forpligtelser, og at benfleet
indtræder i retssagen i ssi’s sted.
det er efterfølgende oplyst, at fastmed den 23. november 2010 er taget under konkursbe-
handling. kurator i konkursboet, advokat karl stephensen, har i breve af 19. januar og 24.
marts 2011 meddelt, at boet ikke ønsker at indtræde i sagen.
textainer har begæret udeblivelsesdom over fastmed.
                                                  -3-
benfleet har gjort gældende, at betingelserne for udeblivelsesdom over fastmed ikke er op-
fyldt.
øvrige omstændigheder
det er oplyst, at fastmed drev handel med godstransport i middelhavet (liniefart mellem
tunesien og spanien), og at man til det brug leasede containere hos bl.a. textainer, der er
hjemmehørende på bermuda, og som har hovedkontor i californien, usa. textainer er efter
det oplyste verdens største containerudlejningsvirksomhed.
af parternes ”lease agreement terms and conditions” (leasingaftalen) fremgår indled-
ningsvist:
       ”this lease agreement including all attached schedules, (the “lease”) is made and en-
       tered into as of the 1st day of october, 2008 (the “effective day”) *parterne er enige om,
       at datoen rettelig er den 1. november 2008], by and among [textainer], a company
       incorporated under the laws of bermuda or its assigns (hereinafter called the “lessor”),
       and [fastmed], jointly and severally with [ssi], both companies incorporated under
       the laws of denmark (hereinafter called the “lessee”).
af leasingaftalen fremgår endvidere bl.a.:
       ”…
       1. definitions
       …
       ”vessel” means a ship owned or chartered by the lessee or any of its subsidiaries or af-
       filiates. the vessel(s) are detailed on any schedule 4.
       …
       17. miscellaneous
       …
       (k) this lease shall be governed by and construed in accordance with the inter-
       nal laws of the state of california, usa applicable to contracts between residents
       of california to be performed wholly within california. lessee agrees that all
       solely in personam actions or proceedings shall be litigated only in state or fed-
       eral courts located in california and lessee hereby consents to the jurisdiction of
       said courts. lessee hereby waives personal service of process and consents that
       all process may be effectively made by any means of written notice allowed in
       this lease. nothing herein shall prohibit or restrict lessor from commencing an
                                                  -4-
       in rem action against lessee’s vessels in any forum within or outside california,
       and in the event of such an in rem action, lessor may add an in personam action
       even though the same is brought outside of california.
       (l) this lease is a maritime contract. the containers furnished to lessee, other
       than any containers used by lessee in a slot charter service, are supplied for use
       on lessee’s vessels. in agreeing to this lease, lessee is acting on its own behalf,
       as well as on behalf of its vessels. the containers shall be used only in interna-
       tional trade and in connection with contracts for the carriage of goods and ships.
       lessee agrees that on each occasion it takes delivery of a container it does so as
       an authorized agent of, and on behalf of a vessel of vessels.
       …
       (m) lessee shall be obliged, upon request by lessor, to immediately specify in
       writing the vessel(s) to which lessor’s containers have been or are to be sup-
       plied. … lessor is expressly relying on the credit of the vessel(s) (as well as the
       vessel’s pending freight) and lessee recognizes and grants to lessor an express
       maritime lien against each and every vessel to secure all obligations running
       from lessee under this lease. lessor may execute its maritime lien on any vessel
       by appropriate process in any court of any country having general admiralty and
       maritime jurisdiction, and lessee hereby waives any and all objections to an in
       rem action. lessee grants to lessor a legal and an equitable charge on each and
       every vessel. further, the legal and equitable charge, as well as the maritime lien,
       on any vessel shall be for the total outstanding obligation of lessee to lessor
       under this lease.
       …”
det er oplyst, at leasingaftalen er en standardtekst, som textainer har benyttet gennem man-
ge år.
i juni 2009 misligholdt fastmed angiveligt sine betalingsforpligtelser i henhold til leasingaf-
talen, og textainer opsagde i november 2009 aftalen. opsigelsen, som fastmed accepterede,
indebar bl.a., at fastmed i henhold til leasingaftalen havde pligt til at tilbagelevere de leve-
rede 162 containere, men på tidspunktet for sagens anlæg manglede ifølge textainers oplys-
ninger fremdeles tilbagelevering af 49 containere.
parterne er enige om, at værnetingsklausulen i leasingaftalen ikke har været undergivet sær-
skilt forhandling mellem parterne.
                                                 -5-
påstande under formalitetstvisten
benfleet har påstået sagen afvist under henvisning til, at der i leasingaftalen er aftalt værne-
ting i californien.
textainer har påstået sagen fremmet ved sø- og handelsretten under henvisning til, at lea-
singaftalens værnetingsklausul udelukkende kan anses for indgået i textainers interesse,
hvorfor textainer ikke er afskåret fra at benytte hjemtinget som værneting for sagens anlæg.
værnetingsspørgsmålet har været udskilt til særskilt forhandling i medfør af retsplejelovens
§ 253 og har været mundtligt forhandlet.
parternes argumenter
textainer har anført, at værnetingsaftaler, der udelukkende kan anses at være indgået i den
ene parts interesse, efter retspraksis ikke begrænser den pågældende parts adgang til at an-
lægge sag ved de legale værneting. det gøres gældende, at den foreliggende værnetingsaf-
tale alene er indgået i textainers interesse, og at textainer derfor ikke har været afskåret fra
at anlægge sagen i danmark, hvor begge de sagsøgte havde hjemting, da sagen blev anlagt.
sagen har herefter i medfør af retsplejelovens § 225, stk. 2, kunnet anlægges ved sø- og han-
delsretten. fortolkningsreglen var tidligere direkte indeholdt i ef-domskonventionens art.
17, stk. 4, men er ikke gentaget i domsforordningen. retsstillingen er imidlertid ikke ændret
af den grund, idet bestemmelsen i domskonventionen blot blev anset for overflødig, idet
man anså samme resultatet for at kunne opnås ved fortolkning uden en udtrykkelig regel
herom.
af domstolens dom af 24. juni 1986 (case 22/85: rudolf anterist mod crédit lyonnais),
præmisserne 14 og 15, fremgår, at det er forholdene på aftaletidspunktet, som er afgørende,
når en værnetingsklausul skal fortolkes. det fremgår videre (præmis 14): ”the common in-
tention to confer an advantage on one of the parties must therefore be clear from the terms of
the jurisdiction clause or from all the evidence to be found therein or from the circumstances
in which the contract was concluded.” og af præmis 15 fremgår: “clauses which expressly
                                                -6-
state the name of the party for whose benefit they were agreed and those which, whilst speci-
fying the courts in which either party may sue the other, give one of them a wider choice of
courts must be regarded as clauses whose wording shows that they were agreed for the ex-
clusive benefit of one of the parties.” det gøres gældende, at den foreliggende aftale under
hensyn til principperne i disse præmisser må anses for indgået udelukkende i textainers in-
teresse.
textainer skal blot påvise at have mulighed for at sagsøge benfleet et eneste sted i verden
udenfor californien for at kunne gøre det synspunkt gældende, at værnetingsklausulen ale-
ne er indgået i textainers interesse. den foreliggende værnetingsaftale, som ikke havde væ-
ret genstand for forhandling mellem parterne, er den samme, som gælder for textainers con-
tainerudlejning over hele verden. i henhold til værnetingsklausulen, art 17(k), kan tex-
tainer’s sagsanlæg også ske ”in personam”, når der er værnting for arrest på skibe. og arrest
kan ske hvor som helst, hvilket sager fra holland, hvor man oftest anlægger sagerne, da tex-
tainers containere ofte befinder sig i rotterdam havn, og tillige eksempler fra sydafrika
(”zonda”) og canada illustrerer. særligt med hensyn til ”zonda-sagen” bemærkes, at ud-
over parten fra uruguay, south atlantic container lines ltd, blev også en kautionist, ma-
ruba sca fra argentina, inddraget som part i arrestsøgsmålet.
fastmed indgik ifølge art. 17(l) på sin side kontrakten ”on behalf of its vessels”, og ”vessels”
dækker også lejede skibe. ligeledes ifølge art. 17(l) er parterne enige om, at der er tale om en
”maritime contract”. ifølge art. 17(m) har fastmed pligt til øjeblikkeligt at meddele, på hvilke
skibe containerne er placeret, hvilket fastmed altid har mulighed for, idet containere kan
identificeres fx ved hjælp af stregkoder. textainer har efter samme bestemmelse sikret sig
søpant i ethvert af fastmeds skibe. det er på denne baggrund textainers opfattelse, at tex-
tainer ifølge leasingaftalens pkt. 17(k) – 17(m) har en massivt udvidet adgang til at anlægge
sag ved flere jurisdiktioner. under alle omstændigheder må benfleet have bevisbyrden for,
at textainer ikke skulle kunne foretage arrest, hvor i verden man måtte finde det formåls-
tjenligt.
                                                  -7-
the ”river rima”-sag [1988] (vol.2, lloyd’s law reports p. 193), hvor house of lords afvi-
ste muligheden for arrest for ubetalte regninger for containerleje, er uden nævneværdig be-
tydning for sagen. i det omfang, den har betydning, støtter den textainer’s standpunkt. i
nærværende sag har man mulighed for at få identificeret, hvilke skibe containerne befandt
sig på, idet fastmed ifølge aftalen har kontraktmæssig pligt til øjeblikkeligt at oplyse dette. i
”river rima”-sagen var det udelukkende art. 20(m) i supreme court act 1981 (c. 54) om
”any claim in respect of goods or materials supplied to a ship for her operation or mainte-
nance”, som blev påberåbt og forhandlet. man kunne have påberåbt sig art. 20(h) om ”any
claim arising out of any agreement relating to the carriage of goods in a ship to the use of
hire a ship”. dertil kommer, at den på daværende tidspunkt gældende arrestkonvention var
fra 1952, hvor containere endnu ikke var opfundet. i den nyeste arrestkonvention af 12.
marts 1999 er containere udtrykkeligt nævnt (art. 1(l)).
det følger af the ”sonia s”-sagen *1983+ (vol. 2, lloyd’s reports p. 63), at når både art. 20(h)
og 20(m) er i spil, vil der være maritim jurisdiktion for en sådan sag i england. og da spa-
nien i 2002 ratificerede arrestkonventionen, og da de omhandlede containere skulle anven-
des i liniefart mellem tunesien og spanien, er der arrestværneting i spanien. udover eng-
land og spanien er der dokumenteret fem tilfælde af arrestværneting i holland og et tilfælde
i canada og et i sydafrika. det må på den baggrund anses for utvivlsomt, at der er værneting
for textainer’s sagsanlæg udover i californien, og at textainer kunne have gennemført ar-
restsag, om man havde ønsket det. værnetingsbestemmelsen i parternes leasingaftale, som,
jf. art. 17(l), er en ”maritime contract”, og ifølge hvilken textainer har søpant med mulighed
for arrest i alle commonwealth-lande, giver textainer udvidede muligheder for sagsanlæg.
det er aftalt i kontrakten, at fastmed ikke kan protestere overfor textainers anlæggelse af
”in rem”-sager, og der protesteres desuagtet. fastmed’s eneste grund til at rejse indsigelse
mod værnetinget i danmark er for at besværliggøre inddrivelsen.
benfleet har til støtte for afvisningspåstanden anført, at parterne i leasingaftalen har indgået
aftale om værneting i californien. aftalen er klar, idet det er bestemt, at sager “…shall be
litigated only in state or federal courts located in california…”. bestemmelsen må, som den
er formuleret, anses for eksklusiv, og den gælder begge veje. begge parter har indrettet sig
                                                 -8-
på, at der foreligger en sådan aftale. det er kun for så vidt angår in rem sager, at der - under
nærmere betingelser - er aftalt andre værnetingsmuligheder. værnetingsklausulen gør i det
hele endeligt og udtømmende op med textainer’s muligheder for sagsanlæg uden for cali-
fornien. når klausulen som i det foreliggende tilfælde går begge veje, må der udvises bety-
delig tilbageholdenhed med hensyn til at fortolke den som værende til fordel for kun den
ene part. dette måtte kræve, at noget sådant klart fremgik af bestemmelsen, eller at det i øv-
rigt er indlysende, at det forholder sig sådan. dette gælder så meget desto mere, når der er
tale om internationale aftaler, som går på tværs af vidt forskellige retssystemer. så spiller
indretningssynspunkter en endnu større rolle.
den foreliggende aftale er indgået i henhold til common law med et mere objektiveret for-
tolkningsudgangspunkt. så meget desto mere burde det være direkte anført, hvis aftalen kun
skulle anses for indgået i den ene parts interesse. det har ingen støtte i aftalens ordlyd, at
klausulen kun skulle være til fordel for textainer, som må ty til henvisninger til en mængde
retspraksis for at søge at komme igennem med, at den i øvrigt helt klare aftale og parternes
aftalefrihed ved fortolkning skal tilsidesættes til fordel for textainer. hvis textainer kommer
igennem med sit synspunkt, er værnetingsklausulen indholdsløs.
særligt, når der er tale om værnetingsaftaler inden for det søretlige gebet, er der ifølge rets-
praksis en udvidet tilbøjelighed til at anerkende aftalefriheden. der henvises til ringvilde-
sagen (nd 1962.41 nh), hvor den norske høyesterett bl.a. udtalte, at der, hvor en jurisdikti-
onsklausul påberåbes af den ene part, skal særlige grunde til at tilsidesætte den, og at parten
ikke behøver at påvise en bestemt interesse i klausulens opretholdelse, idet det må være op
til den anden part at påvise særlige grunde til, at klausulen ikke skulle være bindende.
domstolens dom af 24. juni 1986 (c-22/85) vedrører domskonventionens art. 17, stk. 4, som
går længere end dansk retspraksis, hvorefter det må være et krav, at det direkte af klausulen
fremgår, at den er aftalt til fordel for den ene part. når dommen udtaler, at hvis den ene part
har en videre mulighed for at anlægge sagen et andet sted end den anden part, må en vær-
netingsklausul forstås som aftalt til fordel for denne part, dækker udtalelsen ikke nærvæ-
rende sag, hvor sager mellem parterne ifølge klausulens ordlyd udelukkende kan finde sted i
                                                -9-
californien. begge parter har på aftalemæssigt grundlag begrænset deres muligheder for
sagsanlæg til kun at kunne ske i californien.
textainers henvisning til the ”sonia s”-sagen er irrelevant. sagen er fra 1981, og afgørelsen
er efterfølgende tilsidesat af den engelske højesteret. tilsvarende er textainers argumenta-
tion i relation til de forskellige underbestemmelser til art. 20 i supreme court act 1981 (c. 54)
uden betydning. det må under alle omstændigheder kræves, at leverancerne er sket til kon-
krete skibe. også den efterfølgende indsættelse af ”containers” i arrestkonventionen er uden
betydning, da containere i the ”river rima”-sagen blev anset for ”goods”. denne sags om-
drejningspunkt var i øvrigt, om der var leveret til et konkret skib. i nærværende sag vidste
man ikke, til hvilke skibe der blev leveret, og det er i øvrigt heller ikke praktisk muligt at
fremskaffe oplysninger om, hvor containerne måtte befinde sig. containere cirkulerer og har
ikke et bestemt tilknytningssted.
der kan ikke lægges vægt på, at textainer har fået gennemført arrestsager forskellige steder.
der kan i de konkrete tilfælde have været tale om leasingleverancer til bestemte skibe. det er
også en mulighed, at de sagsøgte parter ikke har rejst indsigelser mod værnetinget.
det er bemærkelsesværdigt, at textainer kan mene, at man har en så markant fordel, be-
grundet i muligheden for at foretage arrest, og at man så samtidig har været så lemfældig
med hensyn til at registrere de skibe, der leveres til.
det er det sædvanlige og naturlige udgangspunkt, at man i værnetingsaftaler opererer med
værneting ét bestemt sted. det kan ikke være udgangspunktet, at parter indgår en sådan af-
tale indgås med henblik på, at aftalen skal fortolkes således, at man i virkeligheden har aftalt
valgfrihed for den ene af parterne. det er ikke den part, der påberåber sig aftalens ordlyd,
som skal bevise noget. det er op til den part, som ønsker at tilsidesættes aftalen i forhold til
dens ordlyd, at påvise, at der er grundlag herfor.
benfleet har en legitim interesse i at få påkendt sagen i californien. parterne har aftalt, at ca-
lifornisk ret skal finde anvendelse, og allerede af den årsag ønsker benfleet sagen påkendt i
                                                 - 10 -
californien. at dette kriterium i sig selv er relevant, er anerkendt af sø- og handelsretten i
ufr 1990.597h.
textainer har ikke godtgjort, at man kunne gennemføre arrestsag i spanien.
efter fusionen mellem ssi og benfleet angår denne sag en tvist mellem en part fra bermuda
og en part fra cypern. sagen har således ingen tilknytning til danmark.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
i leasingaftalens pkt. 17(k) har parterne, udover at californisk ret skal finde anvendelse, af-
talt, at ”all solely in personam actions or proceedings” skal finde sted ”only” i california. det
er i samme bestemmelse aftalt, at ”nothing herein” skal forhindre eller begrænse textainers
muligheder for at indlede ”in rem action against *fastmed’s+ vessels in any forum within or
outside california”. i tilfælde af en sådan ”in rem action” kan textainer ”add an in personam
action even though the same is brought outside of california.”
som leasingaftalens pkt. 17(k) er affattet, finder retten, at parterne på entydig måde har aftalt
california som forum for deres indbyrdes sager. at textainer ved indgåelsen af denne aftale
ikke begrænses i sine muligheder for at foretage arrest, og at textainer i tilfælde af en sådan
arrestsag, også selvom den finder sted udenfor california, kan tilføje et ”in personam”- krav
mod ”lessee”, giver efter rettens opfattelse ikke i sig selv fortolkningsmæssigt grundlag for
at antage, at textainer, uden at en arrestsag er indledt, kan anlægge sag mod benfleet ved
hjemtinget i danmark.
da der som følge af det anførte ikke er værneting for sagen i danmark, vil sagen være at af-
vise. afvisningen omfatter også sagsanlægget mod fastmed, og der er derfor ikke grundlag
for udeblivelsesdom over for denne part.
efter en samlet vurdering skal textainer betale 22.000 kr. i sagsomkostninger til benfleet og
3.000 kr. til fastmed.
                                               - 11 -
                                      thi kendes for ret:
sagen afvises.
textainer equipment management limited skal inden 14 dage i sagsomkostninger betale
22.000 kr. i sagsomkostninger til benfleet shipping limited og 3.000 kr. til fastmed line a/s,
nu under konkurs v/kurator advokat karl stephensen. sagsomkostningsbeløbet forrentes ef-
ter rentelovens § 8a.
                                     claus forum petersen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den 30. juni 2011
