                      højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 10. april 2018
sag 9/2018
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat søren salomonsen),
t2
(advokat mette grith stage)
og
t3
(advokat mads kramme)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i aarhus den 1. november 2017 og af vestre
landsrets 11. afdeling den 7. november 2017.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, marianne højgaard pedersen,
poul dahl jensen, michael rekling og kurt rasmussen.
påstande
t3 har påstået afvisning af anklagemyndighedens kære af byrettens kendelse til landsretten,
subsidiært stadfæstelse af byrettens kendelse.
t1 og t2 har påstået stadfæstelse af byrettens kendelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
                                                  - 2 -
sagsfremstilling
den 9. juni 2017 kl. 18.23 modtog østjyllands politi telefonisk anmeldelse om, at der var af-
givet skud i et skovområde bag ... i ---by. anmelderen, der ønskede at være anonym, oplyste
bl.a., at han havde set tre personer i området bag ..., der gemte noget. anmelderen oplyste
endvidere, at han kunne genkende to af personerne som værende de tiltalte t1 og t2.
anmelderen oplyste også, at personerne var kørt fra stedet i en sort personbil med
registreringsnummer .... der blev straks iværksat politimæssige undersøgelser, og t1, t2 og
t3 blev anholdt senere samme aften. den følgende dag blev de fremstillet i grundlovsforhør
og sigtet for overtrædelse af straffelovens § 192 a, stk. 1, jf. stk. 3, ved den 9. juni 2017 ca. kl.
18 i et område bag ... i ---by under særligt skærpende omstændigheder i forening at have
besiddet en skarpladt pistol, som de affyrede på stedet. de har siden da været frihedsberøvet.
til brug for straffesagen har østjyllands politi udarbejdet dokumentationsrapporter af 26. juni
2017 om t1, t2 og t3. det fremgår heraf, at det er politiets vurdering, at de er tilknyttet
bandegrupperingen x.
anmelderen blev afhørt af politiet den 21. august 2017. af østjyllands politis afhøringsrap-
port af samme dato (bilag f-1-2) fremgår bl.a.:
       [udeladt]
østjyllands politi anmodede ved brev af 4. september 2017 retten i aarhus om at træffe afgø-
relse om, at anmelderen kunne afhøres som anonymt vidne under sagen, og om udelukkelse af
t1, t2 og t3 fra retsmødet under vidnets forklaring.
på hovedforhandlingens første dag (den 31. oktober 2017) blev spørgsmålet om hemmelig-
holdelse af vidnets identitet procederet i retten i ..., og af byrettens kendelse af 1. november
2017 fremgår bl.a.:
       ”retten finder efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder, herunder den usik-
       kerhed, som efter de foreliggende oplysninger knytter sig til vidnets relationer til de til-
       talte og andre i ---by området, at det ikke kan antages at være uden betydning for de
       tiltaltes forsvar, at vidnets navn, stilling og bopæl ikke oplyses for de tiltalte.
                                                  - 3 -
       anklagemyndighedens anmodning om anonymitet for vidnet i medfør af retsplejelovens
       § 856, stk. 2, nr. 2, tages allerede af denne grund ikke til følge.”
anklagemyndigheden kærede samme dag kendelsen til vestre landsret, og af landsrettens
kendelse af 7. november 2017 fremgår bl.a.:
       ”byrettens kendelse retter sig mod et vidne og dermed med nogen, som ikke er part i
       sagen. uanset at kendelsen er afsagt under hovedforhandlingen, kan den derfor kæres,
       jf. retsplejelovens § 968, stk. 4, nr. 6.
       landsretten lægger efter sagens oplysninger, herunder bilag f-1-2, til grund, at vidnet er
       en almindelig borger, der ikke har tilknytning til nogen bande, og at der ikke er grund-
       lag for at formode, at vidnet har en personlig interesse i af afgive en belastende forkla-
       ring mod de tiltalte.
       landsretten lægger endvidere til grund, at de observationer, som vidnet har forklaret po-
       litiet om, har tilknytning til bandemiljøet og dermed et kriminelt miljø, hvor vold og
       trusler erfaringsmæssigt jævnligt forekommer.
       på den anførte baggrund og efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder må det
       antages at være uden betydning for de tiltaltes forsvar, at de ikke får kendskab til vid-
       nets identitet, ligesom afgørende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkrævet, at de til-
       talte ikke gøres bekendt hermed. betingelserne i retsplejelovens § 856, stk. 2, nr. 2, jf.
       stk. 3, for at bestemme, at vidnets navn, stilling og bopæl ikke må oplyses for de tiltalte,
       er dermed opfyldt.
       da vidnet efter det oplyste vil kunne genkendes af de tiltalte, vil formålet med at træffe
       bestemmelse i medfør af retsplejelovens § 856, stk. 2, nr. 2, forspildes, hvis de tiltalte er
       til stede i retslokalet, mens vidnet afgiver forklaring. der er derfor grundlag for tillige at
       bestemme, at de tiltalte skal forlade retslokalet, mens vidnet afhøres, jf. retsplejelovens
       § 856, stk. 4.”
fyns politi har den 25. oktober 2017 udarbejdet en rapport om en samtale mellem t1 og en
anden arrestant, der ikke er involveret i denne sag. samtalen er nedskrevet af en
politiassistent, der gjorde sine iagttagelser under en transport af de to personer mellem ...
arrest og retten i .... denne rapport har ikke været forelagt for hverken byretten eller
landsretten forud for kendelserne af 1. og 7. november 2017. af rapporten fremgår bl.a.:
       [udeladt]
af østjyllands politis rapport af 24. november 2017 fremgår bl.a.:
                                                - 4 -
      [udeladt]
østjyllands politi, efterretnings- og analyseenheden, har udarbejdet en udtalelse af 26. januar
2018, hvori det vurderes, at det anonyme vidne ikke er tilknyttet eller medlem af nogen kendt
rocker- eller bandegruppering.
de tiltalte blev ved domme afsagt af retten i ... den 16. november og 22. december 2017
idømt fængselsstraffe mellem 3 og 3½ år for bl.a. det forhold, som det anonyme vidne har
afgivet forklaring om. dommene er anket til landsretten med bl.a. påstand om hjemvisning
som følge af den anonyme vidneførsel.
anbringender
[udeladt]
retsgrundlag
det hedder i retsplejelovens § 856, stk. 2-4 og 9-10:
      ”stk. 2. retten kan, hvis det må antages at være uden betydning for tiltaltes forsvar, på
      anmodning bestemme, 1) at et vidnes bopæl ikke må oplyses for tiltalte, hvis afgørende
      hensyn til vidnets sikkerhed taler for det, eller 2) at et vidnes navn, stilling og bopæl ik-
      ke må oplyses for tiltalte, hvis afgørende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkrævet.
      stk. 3. afgørelse efter stk. 2 træffes på grundlag af en samlet vurdering af sagens om-
      stændigheder, herunder eventuelle oplysninger om vidnets forudgående tilknytning til
      tiltalte og oplysninger om sagens karakter.
      stk. 4. er der truffet bestemmelse efter stk. 2, nr. 2, kan retten yderligere bestemme, at
      tiltalte skal forlade retslokalet, mens vidnet afhøres.
      stk. 9. når tiltalte som følge af en beslutning efter stk. 1, 4 eller 7, ikke har overværet
      afhøringen af et vidne eller en medtiltalt, skal tiltalte, når denne på ny kommer til stede i
      retslokalet, have oplysning om, hvem der har afgivet forklaring i tiltaltes fravær, og om
      indholdet af forklaringen, for så vidt den angår tiltalte. retten afgør, om gengivelsen af
      forklaringen skal ske før eller efter, at tiltalte selv har afgivet forklaring. oplysning om
      vidnets bopæl eller navn, stilling og bopæl skal dog ikke meddeles tiltalte, hvis retten
      har truffet bestemmelse om hemmeligholdelse efter stk. 2, nr. 1 eller 2. oplysning om
      en polititjenestemands navn og bopæl skal endvidere ikke meddeles tiltalte, hvis retten
      har truffet bestemmelse om hemmeligholdelse efter stk. 6.
                                                 - 5 -
      stk. 10. afgørelse om hemmeligholdelse af et vidnes navn, stilling og bopæl, jf. stk. 2,
      nr. 2, og stk. 4, eller en polititjenestemands navn og bopæl, jf. stk. 6 og 7, træffes ved
      kendelse. i kendelsen anføres de konkrete omstændigheder i sagen, hvorpå det støttes, at
      betingelserne for hemmeligholdelse er opfyldt. kendelsen kan til enhver tid omgøres.
      rettens afgørelse efter stk. 2, nr. 2, og stk. 4, 6 og 7, kan kæres.”
bestemmelsen i § 856, stk. 10, er en videreførelse af den tidligere gældende § 848, stk. 6. i
bemærkningerne til det lovforslag, som dannede grundlag for indførelsen af denne bestem-
melse ved lov nr. 381 af 6. juni 2002 (l 139 af 27. februar 2002), hedder det bl.a. (folketings-
tidende 2001-02, tillæg a, lovforslag l 139, s. 3308 og 3311 f.):
      ”4.3. justitsministeriets forslag
      4.3.1.
      …
      i lighed med forslaget fra 1991 indebærer lovforslaget, at rettens bestemmelse om an-
      vendelse af reglerne om hemmeligholdelse af et vidnets identitet kan kæres under doms-
      forhandlingens forberedelse og under domsforhandlingen. efter retsplejelovens § 968,
      stk. 1, tilkommer kæreadgangen enhver, over for hvem beslutningen indeholder en af-
      gørelse. også vidnet selv kan således kære en kendelse om anvendelse af reglerne om
      hemmeligholdelse af den pågældendes identitet.
      …
      bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
      …
      til nr. 4 (retsplejelovens § 848)
      …
      endvidere foreslås som en særlig retsgaranti, at afgørelsen om hemmeligholdelse af et
      vidnets identitet og om evt. udelukkelse af tiltalte fra at overvære forklaringen træffes
      ved kendelse, og at en sådan kendelse kan kæres også under domsforhandlingen eller
      under dennes forberedelse, jf. retsplejelovens § 968, stk. 2. kendelsen kan kæres, uanset
      om den alene omhandler hemmeligholdelse af et vidnets navn, stilling og bopæl, eller
      om den tillige vedrører spørgsmålet om udelukkelse af tiltalte fra at overvære forklarin-
      gen.
      efter retsplejelovens § 968, stk. 1, tilkommer kæreadgangen enhver, over for hvem be-
      slutningen indeholder en afgørelse. ud over anklagemyndigheden og forsvareren kan
      således også vidnet selv kære en kendelse om anvendelse af reglerne om hemmelighol-
      delse af vidnets identitet.”
                                                 - 6 -
bestemmelserne om anonym vidneførsel er senest ændret ved lov nr. 292 af 11. april 2011 om
ændring af retsplejeloven (l 124 af 27. januar 2011). i forarbejderne hedder det bl.a. (folke-
tingstidende 2010-11, tillæg a, lovforslag l 124, s. 2 ff.):
       ”1. indledning
       formålet med lovforslaget er at indføre en vis udvidet adgang til at tillade anonyme
       vidner i straffesager.
       baggrunden for forslaget er de samme grundlæggende hensyn, som ligger bag de gæl-
       dende regler i retsplejeloven om adgangen til at anvende anonyme vidner.
       det drejer sig for det første om hensynet til vidners sikkerhed, idet det i sig selv er uac-
       ceptabelt, hvis et vidne bliver udsat for trusler og repressalier.
       for det andet drejer det sig om hensynet til retshåndhævelsen. hvis et vidne på grund af
       frygt ikke tør afgive forklaring, kan det således medføre, at anklagemyndigheden ikke
       kan bevise gerningsmandens skyld. frygten for repressalier mv. hos vidner til forbry-
       delser kan dermed betyde, at muligheden for at bekæmpe kriminalitet bliver svækket.
       lovforslaget indebærer navnlig, at der i retsplejeloven indsættes en bestemmelse om, at
       rettens afgørelse om at tillade (fuldstændig eller delvis) anonymisering af et vidne træf-
       fes på grundlag af en samlet vurdering af sagens omstændigheder, herunder eventuelle
       oplysninger om vidnets forudgående tilknytning til tiltalte og oplysninger om sagens ka-
       rakter. herved forudsættes det, at domstolene får en vis udvidet adgang til at tillade
       anonyme vidner i forhold til, hvad der følger af den gældende lovgivning og de forud-
       sætninger for lovens anvendelse, som er opstillet i den gældende lovs forarbejder. i
       modsætning til, hvad der fremgår af den gældende lovs forarbejder, forudsættes det så-
       ledes bl.a. med lovforslaget, at der ikke nødvendigvis skal være tale om såkaldte tilfæl-
       dighedsvidner (vidner uden nogen tilknytning til tiltalte) for, at anonym vidneførsel kan
       anvendes. i øvrigt fastslås det, at adgangen til at anvende anonyme vidner ikke i alle til-
       fælde er begrænset til sager, hvor der er tale om særlige former for kriminalitet, og hvor
       der foreligger egentlige trusler mod det pågældende vidne.
       hensynet til tiltalte og tiltaltes muligheder for at forsvare sig indebærer efter justitsmi-
       nisteriets opfattelse, at der også fremover bør være meget snævre rammer for adgangen
       til at tillade anonyme vidner. uanset at lovforslaget indebærer en vis, begrænset udvi-
       delse af adgangen til at føre anonyme vidner, vil der således fortsat være tale om en re-
       gulering, der medfører, at betingelserne for at anvende anonyme vidner kun undtagel-
       sesvist vil være opfyldt.
       2. gældende ret
       …
       2.2.1. retsplejelovens regler om anonyme vidner
       …
                                           - 7 -
rettens stillingtagen til spørgsmålet om anonym vidneførsel kan i medfør af retsplejelo-
vens § 845, stk. 1, nr. 5, ske forud for hovedforhandlingen. hvis der måtte være behov
for det, kan retten bestemme, at der i den forbindelse afholdes et retsmøde efter retsple-
jelovens § 747, hvor vidnet afhøres under strafansvar om bl.a. sit eventuelle kendskab
til den tiltalte.
opstår spørgsmålet om anonym vidneførsel først under hovedforhandlingen, vil vidnet
tilsvarende kunne udspørges under vidneansvar om bl.a. eventuelle relationer til den til-
talte, inden retten træffer afgørelse om anonym vidneførsel.
træffes der afgørelse om (fuldstændigt eller delvist) at anonymisere et vidne, betyder
det som anført, at de pågældende oplysninger bliver hemmeligholdt for tiltalte. forsva-
reren vil derimod i alle tilfælde få oplysningerne om identiteten på vidner, som afgiver
forklaring i retten i en sag mod tiltalte.
2.2.1.6. det er et udgangspunkt i retsplejen, at en tiltalt overværer den forklaring, som et
vidne afgiver i retten. det gælder også, selv om vidnet er beskyttet ved hemmelighol-
delse af navn mv.
retten kan dog bestemme, at tiltalte skal forlade retslokalet, mens et vidne, der er be-
skyttet ved hemmeligholdelse af navn, bopæl og stilling, afhøres, hvis der er grund til at
antage, at vidnet eller vidnets nærmeste vil blive udsat for alvorlig fare, hvis tiltalte får
kendskab til vidnets identitet (udseende). det følger af retsplejelovens § 856, stk. 3.
efter retsplejelovens § 856, stk. 1, kan rettens formand endvidere uden for de tilfælde,
hvor et vidne er beskyttet ved hemmeligholdelse af navn, bopæl og stilling, bestemme,
at tiltalte skal forlade retslokalet, mens et vidne eller en medtiltalt afhøres, når særegne
grunde taler for, at en uforbeholden forklaring ellers ikke kan opnås.
bestemmelsen anvendes i tilfælde, hvor der ikke er grundlag for at træffe afgørelse om
fuldstændig vidneanonymitet, men hvor vidnet f.eks. føler ubehag ved at være i samme
lokale som tiltalte, sådan at retten vurderer, at hensynet til at opnå en uforbeholden for-
klaring fra vidnet bør tilgodeses ved, at tiltalte forlader retslokalet under vidneforklarin-
gen.
hensynet til tiltalte varetages ved, at tiltaltes forsvarer i alle tilfælde har mulighed for at
være til stede i forbindelse med afhøringen og til at stille spørgsmål til vidnet. både ret-
ten og forsvareren vil være bekendt med vidnets identitet.
hvis en tiltalt som følge af en beslutning efter bl.a. retsplejelovens § 856, stk. 1 eller 3,
ikke har overværet afhøringen af et vidne eller en medtiltalt, skal tiltalte, når denne på
ny kommer til stede i retslokalet, have oplysning om indholdet af forklaringen, for så
vidt den angår tiltalte, jf. § 856, stk. 8.
…
3. justitsministeriets overvejelser
                                          - 8 -
de gældende regler om adgangen til undtagelsesvist at tillade anonym vidneførsel byg-
ger på et grundsynspunkt om, at det er særdeles vigtigt, at vidner opnår den størst muli-
ge beskyttelse, så de ikke af frygt for repressalier afholder sig fra at vidne, og så de, der
står frem med deres viden, ikke efterfølgende lider overlast. denne vidnebeskyttelse er
naturligvis vigtig af hensyn til de pågældende vidner, men det er også vigtigt ud fra me-
re overordnede retshåndhævelsesmæssige hensyn. hvis et vidne på grund af frygt for
repressalier ikke tør afgive (fuld) forklaring, kan det således medføre, at anklagemyn-
digheden ikke kan bevise gerningsmandens skyld, og gerningsmanden dermed ikke kan
straffes.
hensynet til tiltalte og dennes forsvar indebærer efter justitsministeriets opfattelse, at
det fortsat kun bør være muligt undtagelsesvist at tillade, at et vidne bliver ført ano-
nymt, således at tiltalte ikke opnår kendskab til vidnets identitet. justitsministeriet finder
imidlertid, at der i lyset af hensynet til vidners sikkerhed og de retshåndhævelseshensyn,
der er nævnt ovenfor, bør ske en begrænset lempelse af de gældende, meget snævre be-
tingelser for anonym vidneførsel.
justitsministeriet foreslår derfor, at retsplejelovens regler ændres, så domstolene får en
vis udvidet adgang til at tillade anonym vidneførsel.
4. lovforslagets udformning
4.1. det foreslås, at der i retsplejelovens § 856 indføjes en bestemmelse, der fastslår, at
rettens afgørelse af, om betingelserne for at tillade (fuldstændig eller delvis) anonymise-
ring af et vidne er opfyldt, skal ske efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder,
herunder eventuelle oplysninger om vidnets forudgående tilknytning til tiltalte og op-
lysninger om sagens karakter.
med forslaget ændres der ikke ved de gældende betingelser i retsplejelovens § 856, stk.
2, hvorefter rettens imødekommelse af en anmodning om fuldstændig eller delvis vid-
neanonymitet kun kan ske, hvis det må antages at være uden betydning for tiltaltes for-
svar, og hvorefter fuldstændig vidneanonymitet efter stk. 2, nr. 2, forudsætter, at afgø-
rende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkrævet.
hensigten med det nævnte forslag er at fremhæve, at vurderingen af, om de pågældende
betingelser er opfyldt, vil afhænge af de helt konkrete omstændigheder i den enkelte
sag. i denne vurdering vil der kunne lægges vægt på eventuelle oplysninger om vidnets
tilknytning til tiltalte, herunder om vidnet er uden tilknytning til tiltalte, har en perifer
tilknytning til tiltalte eller har en nærmere personlig tilknytning til tiltalte. der vil ved
denne vurdering bl.a. også kunne lægges vægt på oplysninger om sagens karakter, her-
under bl.a. om der er tale om en sag omfattende et kriminelt miljø, hvor vold og trusler
erfaringsmæssigt jævnligt forekommer.
4.2. det forudsættes med lovforslaget bl.a., at der vil kunne være tilfælde, hvor retten
efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder kan anse betingelserne for fuld-
stændig vidneanonymitet efter § 856, stk. 2, nr. 2, for opfyldt, selv om der ikke er tale
om et såkaldt tilfældigt vidne - det vil sige, selv om der ikke er tale om et vidne uden
tilknytning til tiltalte. hermed lægges der op til en vis udvidet mulighed for at anvende
anonyme vidner, idet det som anført i pkt. 2.2.1.5 ovenfor er forudsat i forarbejderne til
                                           - 9 -
den gældende bestemmelse, at fuldstændig anonymitet af et vidne efter § 856, stk. 2, nr.
2, udelukkende kan ske med hensyn til tilfældige vidner.
lovforslaget indebærer således, at fuldstændig anonymitet ikke nødvendigvis vil være
forbeholdt såkaldte tilfældighedsvidner, idet det med lovforslaget ikke vil være udeluk-
ket, at kravet om, at anonym vidneførsel må antages at være uden betydning for tiltaltes
forsvar, også vil kunne være opfyldt i andre tilfælde. der kan således tænkes tilfælde,
hvor vidnet og tiltalte nok kender - eller kender til - hinanden, men hvor forbindelsen
mellem de to parter er af en sådan mere overfladisk og perifer karakter, at der ikke er
grundlag for at antage, at vidnets anonymitet kan have negativ indvirkning på tiltaltes
forsvar. det vil sige, at der kan være en vis tilknytning mellem vidnet og tiltalte, uden at
dette nødvendigvis i det enkelte tilfælde indebærer, at der er noget grundlag for at for-
mode, at vidnet af den grund kan have en personlig interesse i at afgive en belastende
forklaring i sagen mod tiltalte. i så fald bør det ikke være udelukket undtagelsesvist at
tillade at føre vedkommende som anonymt vidne, hvis retten efter en samlet vurdering
finder, at hemmeligholdelse af vidnets navn mv. må antages at være uden betydning for
tiltaltes forsvar.
til brug for rettens stillingtagen hertil vil der som omtalt i pkt. 2.2.1.5 ovenfor være mu-
lighed for på forhånd at afhøre vidnet om vidnets kendskab til tiltalte, således at dette
kan indgå i rettens vurdering af, om der er konkret og reel risiko for, at vidnet har rela-
tioner til tiltalte af en sådan karakter, at vidnet kan have skjulte, personlige motiver for
at afgive en forklaring, som kan belaste tiltalte.
4.3. af forarbejderne til den gældende bestemmelse i retsplejelovens § 856, stk. 2, nr. 2,
er det i tilknytning til betingelsen om, at afgørende hensyn til vidnets sikkerhed skal gø-
re anonym vidneførsel påkrævet, anført, at omstændighederne i sagen med styrke skal
tale for, at vidnet kan blive udsat for repressalier eller andre ubehageligheder, hvis tiltal-
te får oplysninger om vidnets identitet, jf. også pkt. 2.2.1.5 ovenfor.
som det fremgår af pkt. 2.2.2 ovenfor, er der i retspraksis eksempler på, at ikke kun
trusler, der er fremsat direkte over for et vidne, men også et mere ubestemt trusselsbille-
de udledt af vold og trusler om vold rettet mod andre vidner eller af sagens karakter ef-
ter omstændighederne kan føre til, at dele af oplysningerne om et vidnes identitet hem-
meligholdes for tiltalte (delvis anonymisering).
det tilsigtes i den forbindelse med lovforslaget at gøre det klart, at det ikke bør være en
forudsætning for at kunne vidne (fuldstændig) anonymt, at der er fremsat eksplicitte
trusler mod vidnet, eller at tiltalte (eller tiltaltes venner mv.) har anvendt repressalier
mod andre vidner. det skal derimod i hver enkelt sag bero på en konkret vurdering af
alle sagens omstændigheder, herunder sagens karakter, om der må anses at foreligge en
sådan trussel mod vidnet, at anonymitet findes påkrævet. det forudsættes, at det ved
denne vurdering tillægges vægt, om der er tale om en sag om mere organiseret krimina-
litet, herunder kriminalitet begået af medlemmer af rocker- eller bandegrupperinger.
den omstændighed, at der er tale om en sag af denne karakter, må således efter justits-
ministeriets opfattelse i nogle tilfælde antages at have væsentlig betydning ved vurde-
ringen af, om der kan foreligge en sådan trussel mod vidnet, at anonymitet må anses for
påkrævet. hvis der i sagen foreligger oplysninger om, at tiltalte har tilknytning til et
                                                - 10 -
       kriminelt miljø, hvor vold og trusler erfaringsmæssigt jævnligt forekommer, vil det så-
       ledes i nogle tilfælde i sig selv kunne tale i retning af, at vidnet kan risikere at blive ud-
       sat for repressalier mv.
       …
       4.5. er der tale om et vidne, som tiltalte i forvejen har et vist kendskab til, vil formålet
       med en afgørelse om at hemmeligholde vidnets navn mv. over for tiltalte, kunne for-
       spildes, hvis der ikke samtidig træffes afgørelse om, at tiltalte skal forlade retslokalet,
       mens vidnet afgiver forklaring.
       …
       4.6.
       lovforslaget indebærer ingen ændring med hensyn til tiltaltes adgang til at få kendskab
       til alle vidneforklaringer, som afgives i sagen mod tiltalte.
       tilsvarende indeholder lovforslaget ingen ændring af de regler, der indebærer, at forsva-
       reren altid har ret til at overvære vidnets forklaring, til at stille spørgsmål til vidnet og til
       at få fuldt kendskab til vidnets identitet.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
retten i aarhus afsagde den 1. november 2017 under hovedforhandlingen i straffesagen mod
t1, t2 og t3 kendelse om ikke at imødekomme anklagemyndighedens anmodning om, at et
vidnes navn, stilling og bopæl ikke måtte oplyses for de tiltalte. anklagemyndigheden kærede
kendelsen, og vestre landsret ændrede ved kendelse af 7. november 2017 byrettens afgørelse,
således at vidnets navn, stilling og bopæl ikke måtte oplyses for de tiltalte, og at de tiltalte
skulle forlade retslokalet, mens vidnet blev afhørt.
højesteret finder, at anklagemyndigheden i medfør af retsplejelovens § 856, stk. 10, og § 968,
stk. 1, kunne indbringe byrettens afgørelse særskilt for landsretten, og tiltræder derfor, at
landsretten tog kæremålet under påkendelse.
hovedspørgsmålet er herefter, om det var med rette, at landsretten traf afgørelse om, at vid-
nets navn, stilling og bopæl ikke måtte oplyses for de tiltalte.
højesteret finder, at politirapporterne af 25. oktober 2017, 24. november 2017 og 26. januar
2018 kan indgå i grundlaget for den afgørelse, som højesteret skal træffe, jf. retsplejelovens §
972, stk. 1.
                                                 - 11 -
en tiltalt har ret til at kende identiteten på de vidner, som afgiver forklaring i en straffesag.
retten kan dog i medfør af retsplejelovens § 856, stk. 2, nr. 2, bestemme, at et vidnes navn,
stilling og bopæl ikke må oplyses for tiltalte, hvis det må antages at være uden betydning for
tiltaltes forsvar, og afgørende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkrævet (anonym vidne-
førsel). efter stk. 3 skal afgørelse herom træffes på grundlag af en samlet vurdering af sagens
omstændigheder, herunder eventuelle oplysninger om vidnets forudgående tilknytning til til-
talte og oplysninger om sagens karakter. hvis der er truffet bestemmelse om anonym vidne-
førsel efter stk. 2, nr. 2, kan retten efter stk. 4 yderligere bestemme, at tiltalte skal forlade rets-
lokalet, mens vidnet afhøres. som anført i forarbejderne varetages hensynet til tiltalte ved, at
tiltaltes forsvarer i alle tilfælde har mulighed for at være til stede i forbindelse med afhøringen
og til at stille spørgsmål til vidnet. rettens stillingtagen til spørgsmålet om anonym vidnefør-
sel kan ske både før og under hovedforhandlingen. hvis der måtte være behov for det, kan
vidnet afhøres under strafansvar om bl.a. sit eventuelle kendskab til den tiltalte, inden retten
træffer afgørelse om anonym vidneførsel.
med hensyn til spørgsmålet om anonym vidneførsels forenelighed med den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 6 følger det af menneskerettighedsdomstolens prak-
sis, at ”the court’s task is to ascertain whether the proceedings as a whole, including the way
in which the evidence was taken, were fair”. det følger endvidere af domstolens praksis, at
der skal foretages en konkret vurdering, hvori indgår, ”whether there are good reasons to keep
secret the identity of the witness”, ”whether the evidence of the anonymous witness was the
sole or decisive basis of the conviction”, og om “there are sufficient counterbalancing factors,
including the existence of strong procedural safeguards, to permit a fair and proper assess-
ment of the reliability of that evidence to take place”. der henvises til menneskerettigheds-
domstolens afgørelse af 10. april 2012 i klagesagerne ellis og simms og martin mod storbri-
tannien, præmis 70 og 76-78, sammenholdt med domstolens domme af 15. december 2011 i
sagen al-khawaja og tahery mod storbritannien og af 15. december 2015 i sagen
schatschaschwili mod tyskland. dette indebærer, at det normalt først er i forbindelse med
afgørelsen af skyldspørgsmålet, at der kan tages stilling til, om en domfældelse vil indebære
en krænkelse af menneskerettighedskonventionens artikel 6 som følge af anonym vidneførsel.
                                                - 12 -
efter de foreliggende oplysninger lægger højesteret til grund, at vidnet ikke har noget kend-
skab til t3. højesteret lægger endvidere til grund, at vidnet har et vist kendskab til t1 og t2,
men at dette kendskab må anses for at være af en sådan mere overfladisk og perifer karakter,
at der ikke er grundlag for at antage, at vidnets anonymitet kan have negativ indvirkning på de
tiltaltes forsvar. der foreligger således ikke oplysninger, der indicerer, at vidnet har relationer
til de tiltalte af en sådan karakter, at vidnet kan have skjulte, personlige motiver for at afgive
en belastende forklaring mod de tiltalte.
højesteret tiltræder derfor landsrettens vurdering af, at det må antages at være uden betydning
for de tiltaltes forsvar, at de ikke får oplyst vidnets identitet.
spørgsmålet er herefter, om afgørende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkrævet, at de
tiltalte ikke får oplysning om vidnets identitet.
højesteret tiltræder, at de observationer, som vidnet har forklaret om til politiet, angår for-
hold, som har tilknytning til et kriminelt bandemiljø, hvor vold og trusler erfaringsmæssigt
jævnligt forekommer. hertil kommer, at oplysningerne i politirapporterne af 25. oktober og
24. november 2017 underbygger, at der er konkret risiko for vold og repressalier mod vidnet,
hvis de tiltalte får kendskab til vidnets identitet.
efter det anførte tiltræder højesteret, at afgørende hensyn til vidnets sikkerhed gør det påkræ-
vet, at vidnets navn, stilling og bopæl ikke oplyses for de tiltalte.
af samme grund tiltræder højesteret, at der er truffet bestemmelse om, at de tiltalte skulle
forlade retslokalet, mens vidnet blev afhørt, jf. retsplejelovens § 856, stk. 4.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                          thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
