                        højesterets kendelse
                         afsagt torsdag den 5. november 2015
sag 142/2015
a og b
(advokat phillipp n. quedens)
mod
finansiel stabilitet (tidligere finansiel stabilitet a/s)
(advokat lotte eskesen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hjørring den 16. august 2013 og kendelse af
vestre landsret den 17. april 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, michael rekling og oliver
talevski.
påstande
de kærende, a og b, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse af 17. april 2015 ophæ-
ves og sagernes behandling genoptages. retsafgift og berammelsesafgift fastsættes til 2.000
kr. i hvert tilfælde, i alt 4.000 kr. den af landsretten den 7. maj afsagte dom om afvisning af
anken ophæves som konsekvens heraf.
indkærede, finansiel stabilitet, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
a og b er ved retten i hjørring blevet idømt hver at betale 2.150.000 eur med tillæg af pro-
cesrente samt sagens omkostninger til finansiel stabilitet.
                                                - 2 -
a og b har anket denne dom. i juli 2014 blev ankesagen berammet til hovedforhandling i maj
2015. afgiftsberegningen for hovedforhandlingen blev fremsendt ved brev af 8. juli 2014.
den 19. marts 2015 rykkede rettens kassererkontor for betaling af berammelsesafgiften, og
ved brev af 27. marts 2015 afslog kassererkontoret at udsætte fristen for betaling af beram-
melsesafgiften. den 30. marts 2015 klagede a og b over afgiftsberegningen og påstod, at der
alene skal betales 2.000 kr. i berammelsesafgift, jf. retsafgiftsloven § 2, stk. 3, 2. pkt. den 17.
april 2015 afsagde landsretten kendelse om, at a og bs klage over retsafgiften ikke skulle
tages under behandling, idet landsretten fandt, at sagerne ikke angår prøvelse af myndigheds-
udøvelse, jf. retsplejelovens § 11, stk. 4, 2. pkt., og § 2, stk. 3, 2. pkt., hvorfor der ikke var
grundlag for at ændre beregningen, jf. retsafgiftslovens § 66, stk. 1.
procesbevillingsnævnet har givet tilladelse til, at landsrettens kendelse af 17. april 2015 kan
indbringes for højesteret, jf. retsafgiftslovens § 64, stk. 6, jf. retsplejelovens § 392, stk., 3, 1.
og 2. pkt., hvilket er sket ved indlevering af kæreskrift modtaget i landsretten den 16. juni
2015. den 7. maj 2015 blev der afsagt dom i sagen, hvorved sagen blev afvist, da a og b ikke
trods påkrav havde betalt retsafgiften inden udløbet af den fastsatte frist, jf. retsafgiftslovens §
62, stk. 3, 2. pkt.
anbringender
a og b har navnlig anført, at finansiel stabilitet er omfattet af lov om restrukturering og af-
vikling af visse finansielle virksomheder (lov om finansiel stabilitet) og er 100 % ejet af den
danske stat. uanset at finansiel stabilitet formelt er en juridisk person omfattet og reguleret af
selskabslovene, skal finansiel stabilitet reelt betragtes som en statslig myndighed, da finan-
siel stabilitet alene agerer på statens vegne og efter statens instruks.
a og bs modkrav udspringer af finansiel stabilitets administration af lov om finansiel stabi-
litet, samt af hvordan finansiel stabilitet løbende har valgt at gennemføre afviklingen af ebh
bank a/s uden hensyntagen til a og bs interesse som kautionister. deres modkrav har derfor
en sådan særlig tilknytning til varetagelsen af finansiel stabilitets forpligtelser efter lov om
finansiel stabilitet, at sagen angår prøvelse af myndighedsudøvelse.
finansiel stabilitet har navnlig anført, at finansiel stabilitet ikke foretager myndighedsud-
øvelse i retsafgiftslovens forstand.
                                                  - 3 -
finansiel stabilitet afleder sine rettigheder over for a og b fra ebh bank a/s, og aftalerne,
som der støttes ret på, er privatretlige aftaler. sagen vedrører således en privatretlig håndhæ-
velse af kautionserklæringer, som ikke er afgivet i tilknytning til nogen offentlig myndigheds
opgaver eller forpligtelser, og som ikke er afgivet overfor en offentlig myndighed.
de dispositioner, som finansiel stabilitet har foretaget i forbindelse med afviklingen af ebh
bank a/s, har ikke karakter af forvaltningsretlige indgreb og er ikke på anden måde udtryk
for særlige forvaltningsmæssige beføjelser, som ebh bank a/s ikke selv havde, hvorfor der
ikke er reale grunde, der bør medføre, at retsafgiftslovens § 1, stk. 4, 2. pkt., og § 2, stk. 3, 2.
pkt., skal finde anvendelse.
finansiel stabilitet har gennem fusioner overtaget ebh bank a/s, og såfremt a og b får
medhold, vil det medføre, at den tilfældige omstændighed, at ebh bank a/s ikke selv har
været i stand til at anlægge sagen, udløser en rabat i retsafgiften. en sådan situation er ikke
omfattet af retsafgiftslovens § 1, stk. 4, 2, pkt., og § 2, stk. 3, 2. pkt.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår beregning af retsafgift i to sager, hvor a og b hver især har nedlagt påstand om
frifindelse for betaling af 2.150.000 eur til finansiel stabilitet.
finansiel stabilitets krav er en følge af to selvskyldnerkautioner, som a og b hver især har
afgivet til ebh bank a/s. banken er efterfølgende opløst ved spaltning, og aktiviteterne er
overdraget til fs finans a/s, der senere er opløst i forbindelse med en fusion med finansiel
stabilitet. fs finans kaldte selvskyldnerkautionerne forinden fusionen med finansiel stabili-
tet.
højesteret tiltræder, at der ikke er tale om sager, der angår prøvelse af myndighedsudøvelse,
jf. retsafgiftslovens § 1, stk. 4, 2. pkt., og § 2, stk. 3, 2. pkt., idet finansiel stabilitets omtvi-
stede dispositioner ikke er udslag af særlige forvaltningsmæssige beføjelser, men alene af be-
føjelser, der også ville have tilkommet ebh bank a/s.
herefter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret kendelsen.
                                         - 4 -
                                  thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
