                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 13. maj 2015
sag 298/2013
(2. afdeling)
dong energy thermal power a/s (tidligere energi e2 a/s)
(advokat erik bertelsen)
mod
50hertz transmission gmbh (tidligere vattenfall europe transmission gmbh)
(advokat stefan reinel)
og
energinet.dk
(advokat per hemmer)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 25. oktober 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, jon stok-
holm, vibeke rønne og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, dong energy thermal power a/s (energi e2), har gentaget sine påstande,
men har dog over for indstævnte, 50hertz transmission gmbh (vattenfall), nedlagt følgende
yderligere påstande om tilbagebetaling af beløb, som er betalt i henhold til sø- og handels-
rettens dom:
vattenfall skal betale 55.429.834,59 kr. til energi e2 med procesrente af 55.292.673,67 kr. fra
den 8. januar 2014 og af 137.160,92 kr. fra den 19. november 2014. subsidiært skal vattenfall
betale 20.358.590,14 kr. til energi e2 med procesrente af 20.308.481,94 kr. fra den 8. januar
                                               - 2 -
2014 og af 50.108,20 kr. fra den 19. november 2014. mere subsidiært skal vattenfall betale et
mindre beløb med procesrente fra den 8. januar 2014.
vattenfall skal betale 2.000.000 kr. til energi e2, subsidiært et mindre beløb, med procesrente
fra påstandens nedlæggelse.
endvidere har energi e2 nedlagt påstand om frifindelse over for adciterede, energinet.dk’s,
selvstændige påstand om tilbagebetaling af det beløb, som er betalt i henhold til sø- og han-
delsrettens dom.
50hertz transmission gmbh (vattenfall) har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et
mindre beløb, men har dog fastholdt følgende påstand b1 om reduktion af effektbetalinger
ved transmissionsbegrænsninger:
påstand b1.1
energi e2 skal betale 16.999.886,03 kr. til vattenfall med rente på 5 % p.a. over den af den
tyske centralbank på forfaldstidspunktet for det pågældende krav offentliggjorte referencesats
af 537.457,72 kr. fra den 1. juli 2004, af 2.799.937,50 kr. fra den 1. oktober 2004, af
2.683.191 kr. fra den 1. april 2005, af 49.434,40 kr. fra den 1. juli 2005, af 300.726,08 kr. fra
den 1. oktober 2005, af 7.121.304,50 kr. fra den 1. januar 2006 og af 3.507.834,83 kr. fra den
1. april 2006. subsidiært skal energi e2 betale 10.468.263,05 kr. med rente på 5 % p.a. over
den af den tyske centralbank på forfaldstidspunktet for det pågældende krav offentliggjorte
referencesats af 8.143,30 kr. fra den 1. juli 2004, af 1.019.269,60 kr. fra den 1. oktober 2004,
af 1.826.327,60 kr. fra den 1. april 2005, af 259.530,77 kr. fra den 1. oktober 2005, af
4.762.183,56 kr. fra den 1. januar 2006 og af 2.592.808,22 kr. fra den 1. april 2006.
påstand b1.2
subsidiært i forhold til påstand b1.1 skal energi e2 betale 9.035.506,83 kr. til vattenfall med
rente på 5 % p.a. over den af den tyske centralbank på forfaldstidspunktet for det pågældende
krav offentliggjorte referencesats af 479.097,41 kr. fra den 1. juli 2004, af 1.399.969,00 kr. fra
den 1. oktober 2004, af 1.520.108,80 kr. fra den 1. april 2005, af 24.717,21 kr. fra den 1. juli
2005, af 150.363,04 kr. fra den 1. oktober 2005, af 3.560.650,30 kr. fra den 1. januar 2006 og
af 1.900.601,07 kr. fra den 1. april 2006. subsidiært skal energi e2 betale 5.769.696,96 kr.
                                               - 3 -
med rente på 5 % p.a. over den af den tyske centralbank på forfaldstidspunktet for det
pågældende krav offentliggjorte referencesats af 180.509,80 kr. fra den 1. juli 2004, af
543.565,21 kr. fra den 1. oktober 2004, af 1.091.677,03 kr. fra den 1. april 2005, af
129.765,38 kr. fra den 1. oktober 2005, af 2.381.091,78 kr. fra den 1. januar 2006 og af
1.443.087,77 kr. fra den 1. april 2006.
vattenfall har over for energi e2’s påstande om tilbagebetaling af de beløb, som er betalt i
henhold til sø- og handelsrettens dom, påstået frifindelse, subsidiært betaling af et mindre
beløb.
adciterede, energinet.dk, har gentaget sine påstande, men har dog over for energi e2 nedlagt
følgende selvstændige påstand om tilbagebetaling af det beløb, som er betalt i henhold til sø-
og handelsrettens dom:
energi e2 skal betale 55.361.254,13 kr. til energinet.dk med procesrente af 55.292.673,67 kr.
fra den 14. februar 2014 og af 68.580,46 kr. fra den 20. november 2014, subsidiært et mindre
beløb.
anbringender
energi e2 har vedrørende vattenfalls påstand a1 frafaldet anbringendet om, at vedligeholdel-
sen af kontek-transmissionsforbindelsen i 2004 skal opdeles i flere perioder, der hver skal
fratrækkes 30 dage, før der sker reduktion i effektbetalingerne.
energi e2 har i øvrigt gentaget sine anbringender.
vattenfall har for højesteret frafaldet sine erstatningspåstande a2 og b2. vattenfall har end-
videre frafaldet sit anbringende til påstand a1 om, at revisionsperioden på 14 dage skal med-
regnes som en del af afbrydelsesperioden ved beregningen af reduktion i effektbetalingerne.
vattenfall er således indforstået med, at afbrydelsesperioden vedrørende afbrydelserne af
kontek-transmissionsforbindelsen i maj til oktober 2004 beregnes til 71 dage som fastslået af
sø- og handelsretten.
vattenfall har i øvrigt gentaget sine anbringender.
                                               - 4 -
energinet.dk har gentaget sine anbringender.
supplerende sagsfremstilling
ved lov nr. 486 af 12. juni 1996 om ændring af elforsyningsloven (adgang til elforsy-
ningsnettet mv.) blev der med virkning fra den 1. januar 1998 indført en delvis åbning af el-
markedet for øget konkurrence og indført regler om den systemansvarlige virksomhed, som
skulle varetage de offentlige forpligtelser, som påhviler elforsyningen. lovændringen resulte-
rede i en organisatorisk ændring af elkraft, hvor elkraft system pr. 1. januar 1998 blev etable-
ret som en ledelses- og regnskabsmæssig adskilt enhed fra elkraft til at varetage systemansva-
ret. i den forbindelse blev elkrafts indtægter fra transmissionsforbindelsen mellem danmark
og tyskland (kontek) ifølge et internt notat af 14. september 1998 fra elkrafts økonomisek-
tion fordelt således, at en fjerdedel af vattenfalls samlede betaling skulle henføres til elkraft
system som betaling for brugsretten til transmissionsforbindelsen og tre fjerdedele skulle hen-
føres til elkrafts produktionspulje som betaling for produktionsgarantien.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret i første række, om energi e2 af vattenfall kan kræve betaling sva-
rende til markedsprisen for de gratis tildelte co2-kvoter, som energi e2 anvendte ved pro-
duktionen af den el, der i henhold til parternes aftale (kontekaftalen) blev leveret i perioden
fra den 1. januar 2005 til den 30. juni 2006.
i anden række angår sagen, om vattenfall har krav på reduktion af de faste effektbetalinger
efter aftalen på grund af afbrydelser af transmissionsforbindelsen mellem danmark og tysk-
land (kontekforbindelsen) i 2004 og på grund af transmissionsbegrænsninger i perioden fra
juni 2004 til februar 2006.
endelig angår sagen, om energinet.dk i givet fald skal friholde energi e2 for de beløb og
sagsomkostninger, som energi e2 måtte blive dømt til at betale til vattenfall som reduktion af
de faste effektbetalinger.
betaling for co2-kvoter
                                               - 5 -
energi e2 har rejst krav om tillægsbetaling fra vattenfall på 419.294.043 kr. for perioden fra
den 1. januar 2005 til den 30. juni 2006 under henvisning til, at co2-kvotesystemet, der blev
indført ved lov nr. 493 af 9. juni 2004 (co2-loven), har medført fordyrelse af produktionen af
den el, der i denne periode blev leveret til vattenfall, jf. kontekaftalens § 43.2. energi e2 har
opgjort fordyrelsen som markedsværdien af de forbrugte kvoter på produktionstidspunktet
uden hensyntagen til de kvoter, som vederlagsfrit er tildelt energi e2, og uden hensyntagen til
køb og salg af kvoter.
det co2-kvotesystem, der blev indført ved co2-loven, indebar, at en virksomhed, der som
energi e2 producerer energi, kun må udlede co2 med offentlig tilladelse, jf. lovens § 9. virk-
somheden skal løbende overvåge co2-udledningen og årligt senest den 31. marts rapportere
udledninger for det foregående år, jf. § 28 og § 30. virksomheden skal årligt senest den 30.
april anvise kvoter til annullering svarende til det foregående års udledning og i tilfælde af
manko endvidere senest den 30. april det følgende år anvise kvoter til annullering svarende til
mankoen, jf. § 26. sker dette ikke, pålægges der virksomheden en afgift til statskassen, jf. §
31.
det samlede antal co2- kvoter, der hver giver ret til at udlede 1 ton co2, blev for den første
periode fra 2005 til 2007 fastsat til godt 100 mio., hvoraf godt 5 mio. blev udbudt til salg,
mens resten vederlagsfrit blev tildelt virksomheder med tilladelse til udledning, jf. co2-lo-
vens § 15. kvotetildelingen til de enkelte virksomheder skete efter § 16 og § 17 på grundlag
af deres energiproduktion og/eller co2-udledning i perioden fra 1998 til 2002. de samlede
kvoter for 2005-2007 blev tildelt med 40 % i det første år og 30 % i hvert af de to følgende år,
og tildelingen skete senest den 28. februar i hvert tildelingsår, jf. § 20. virksomhederne kan
købe og sælge kvoter, jf. § 13.
det fremgår af lovforslaget til co2-loven, at elproducenterne forventedes at få behov for at
købe kvoter for 400 mio. kr. årligt ved en pris på 50 kr. pr. kvote. det forventedes, at priserne
på el ville stige som følge af indførelsen af co2-kvoteordningen, og at virksomhederne derfor
ville få øgede indtægter. det anføres, at det var vanskeligt at vurdere de enkelte virksomhe-
ders omkostninger/indtægter i forbindelse med ordningen (folketingstidende 2003-2004, til-
læg a, lovforslag nr. l 216, s. 7413). det fremgår endvidere af lovforslaget, at formålet med
ordningen var at begrænse co2-udledningen, og at de virksomheder, der ikke fik dækket de-
                                                - 6 -
res behov gennem kvotetildelingen, måtte effektivisere energianvendelsen, omlægge produk-
tionen eller købe kvoter (s. 7412).
i overensstemmelse med senere analyser og udtalelser, herunder ea energianalysen af 1. de-
cember 2006 og energistyrelsens besvarelse i mail af 13. april 2007 af spørgsmål fra konkur-
rencestyrelsen, lægger højesteret til grund, at omkostningerne til kvoteordningen, forstået
som værdien af de forbrugte kvoter, i alt væsentligt slog igennem på markedet ved forhøjelse
af elpriserne som forventet ved ordningens indførelse.
da co2- kvoter repræsenterer et aktiv, der forbruges ved elproduktion, finder højesteret, at
det nye co2- kvotesystem indgår i energi e2’s direkte omkostninger og dermed – alt efter
værdiansættelsen af de forbrugte kvoter – indebærer, at elleverancerne til vattenfall direkte
fordyres eller billiggøres, jf. kontekaftalens § 43.2.
ved værdiansættelsen af de forbrugte kvoter er hovedspørgsmålet, om og i givet fald hvorle-
des vederlagsfrit tildelte kvoter samt priser ved køb og salg af kvoter skal indregnes. for 2005
og første halvår af 2006 fik energi e2 vederlagsfrit tildelt henholdsvis knap 8 og knap 3 mio.
kvoter, og i samme periode købte og solgte energi e2 henholdsvis knap 1 og knap 3 mio.
kvoter. energi e2 forbrugte i samme periode knap 10 mio. kvoter, hvilket var ca. 1 mio.
mindre end de tildelte kvoter og ca. 1 mio. mere end de kvoter, der var til rådighed efter net-
tosalget. energi e2 har ved beregningen af fordyrelsen af elleverancerne til vattenfall som
nævnt værdiansat de forbrugte kvoter til markedsværdien af de forbrugte kvoter på produkti-
onstidspunktet uden hensyntagen til mængden af de vederlagsfrit tildelte kvoter og uden hen-
syntagen til priserne ved de faktiske køb og salg af kvoter.
højesteret finder, at energi e2 har været berettiget til ved værdiansættelsen af de forbrugte
kvoter at se bort fra den vederlagsfri tildeling. ordningen med vederlagsfri tildeling må anses
for etableret med henblik på de co2-udledende virksomheder, herunder de elproducerende
som energi e2, og ikke med henblik på senere handelsled, herunder grossister som vattenfall.
det forventedes, at ordningen ville slå igennem på elpriserne, og det er også sket. den ”wind-
fall profit”, som ordningen dermed resulterede i, var tiltænkt elproducenter som energi e2
med henblik bl.a. på at muliggøre effektiviseringer og produktionsomlægninger. en sådan
ordning var ikke forudset, da parterne indgik kontekaftalen i 1991. højesteret finder det
                                                - 7 -
imidlertid bedst stemmende med kontekaftalens § 43.2, at en omkostningsforøgelse som
følge af den nye lovbestemte kvoteordning ikke skal reduceres med den vederlagsfri tildeling
til producenterne, med den virkning at den vederlagsfri tildeling kommer vattenfall og ikke
energi e2 til gode. højesteret bemærker herved, at såfremt de vederlagsfri kvotetildelinger
skulle indgå i opgørelsen, ville denne resultere i en samlet besparelse, men vattenfall har ikke
villet drage denne konsekvens ved at nedlægge påstand om nedsættelse af priserne. om de
tildelte kvoter er tilstrækkelige til at dække energi e2’s samlede elproduktion afhænger i
øvrigt bl.a. af, om energi e2 har mindsket co2-udledningen i forhold til den givne elproduk-
tion ved investeringer i effektiviseringer eller har omlagt produktionen ved indskrænkning af
den samlede produktion. begge dele er irrelevante for opgørelsen af fordyrelse efter kontek-
aftalens § 43.2, og mængden af tildelte kvoter skulle i givet fald derfor renses for virkningen
af sådanne forhold. endelig bemærkes, at vattenfalls anbringender om "grandfathering"-prin-
cippet ikke kan føre til andet resultat, og at der ikke er grundlag for at fastslå, at parterne med
kontekaftalen har villet stille vattenfall som elproducent på et ”virtuelt kraftværk”.
energi e2 har ved beregningen af fordyrelsen opgjort værdien af de forbrugte kvoter til mar-
kedsværdien på produktionstidspunktet uden hensyntagen til faktiske køb og salg. denne op-
gørelsesmetode indebærer, at værdien af kvoterne og dermed fordyrelsen ikke påvirkes af
eventuel fortjeneste eller tab ved energi e2’s handler med kvoter i tiden fra tildelingen ved
forbrugsårets begyndelse til annulleringen i marts det følgende år. højesteret finder, at en så-
dan metode er i overensstemmelse med kontekaftalens § 43.2.
energi e2 har ved beregningen af fordyrelsen konsekvent anvendt markedsværdien ifølge
eua dec 2005 og 2006. højesteret finder, at en sådan opgørelsesmetode er i overensstem-
melse med kontekaftalens § 43.2, og at vattenfall ikke efter aftalen har krav på, at opgørelsen
skal ske efter den til enhver tid laveste dagspris på varierende markeder.
energi e2 har ved beregningen af fordyrelsen af elleverancerne til vattenfall opgjort kvote-
forbruget ved elproduktionen på grundlag af den gennemsnitlige virkningsgrad for samtlige
de elværker, som energi e2 i perioden har anvendt ved elproduktionen. højesteret finder, at
en sådan opgørelsesmetode er i overensstemmelse med kontekaftalens § 43.2, og at vatten-
fall ikke efter aftalen har krav på, at opgørelsen sker på grundlag af det elværk, der har den
højeste virkningsgrad.
                                               - 8 -
energi e2 har endelig ved opgørelsen af tillægsbetalingen medregnet fordyrelsen som følge af
kvoteforbruget ved elproduktionen også i de tilfælde, hvor levering af el er sket til nord pool
(”delivery north”), eller hvor el er indkøbt på nord pool. højesteret finder, at en sådan opgø-
relsesmetode er i overensstemmelse med kontekaftalens § 43.2, og at vattenfall ikke efter
aftalen har krav på, at man i disse situationer i det hele skal bortse fra kvoteforbruget ved
elproduktionen.
højesteret tager herefter energi e2’s påstand om tillægsbetaling på 419.294.043 kr. til følge.
energi e2 havde forud for den første fakturering af tillægsbetaling informeret vattenfall om
de principper, energi e2 ville anvende ved opgørelsen af kravet, men det er ikke godtgjort, at
energi e2 på tidspunkterne for de enkelte faktureringer over for vattenfall havde specificeret
og dokumenteret den pågældende beregning. herefter er energi e2 ikke berettiget til forrent-
ning fra hver enkelt fakturering med rente ifølge kontekaftalen, og højesteret tager i stedet
energi e2’s subsidiære påstand om procesrente af den samlede tillægsbetaling fra påstandens
nedlæggelse for sø- og handelsretten til følge.
reduktion af effektbetalinger for kabelafbrydelser i 2004
vattenfall har rejst krav om reduktion af effektbetalingerne for den periode, hvor kontekfor-
bindelsen var afbrudt, fordi der skulle udbedres fejl ved kabelmufferne, jf. kontekaftalens §
42.2 om force majeure.
der er enighed om, at der var tale om oprindelige konstruktionsfejl ved kabelmufferne, og
højesteret tiltræder, at afbrydelserne må anses for omfattet af aftalens brede force majeure-
begreb, jf. definitionen af force majeure i aftalens § 1.
højesteret tiltræder endvidere, at en reduktion af vattenfalls effektbetalinger ikke er betinget
af konkrete bestillinger af el, idet begrebet ”aftalte leverancer” i kontekaftalens § 42 omfatter
både konkrete bestillinger af el efter aftalens § 33 og den effekt, som energi e2 skulle stille til
rådighed i henhold til § 32, jf. herved § 34.1, hvorefter ”leverancerne … i henhold til §§ 32 og
33 er … garanteret”.
                                              - 9 -
vattenfalls krav om reduktion af effektbetalingerne er herefter omfattet af kontekaftalens §
42.2.
vattenfall har for højesteret frafaldet kravet om reduktion af effektbetalingerne for den del af
perioden, hvor kontekforbindelsen var afbrudt, der modsvarer revisionsperioden på 14 dage
efter kontekaftalens § 31, og energi e2 har frafaldet indsigelsen om, at der ikke foreligger en
samlet periode, hvor kontekforbindelsen var afbrudt, men flere adskilte perioder.
højesteret finder, at der ikke er grundlag for at nægte reduktion af effektbetalingerne for af-
brydelsen på 26 dage, som anvendtes til reparation af den del af kontekforbindelsen, der be-
finder sig på tysk territorium, og som vattenfall i medfør af kontekaftalens § 19.1 og § 29.1 i
1996 overtog ejendomsretten til og vedligeholdelsespligten for. højesteret har herved lagt
vægt på, at kravet på reduktion af effektbetalinger efter kontekaftalens § 42.2 angår afbry-
delse af ”transmissionsforbindelsen”, at denne betegnelse efter definitionen i aftalens § 1 om-
fatter alle anlægsdele, som forbinder energi e2’s og vattenfalls egne transmissionsnet, og at
der som nævnt er enighed om, at afbrydelsen ikke skyldtes manglende vedligeholdelse, men
en oprindelig konstruktionsfejl.
højesteret tager herefter vattenfalls påstand om stadfæstelse i forhold til påstand a1 om be-
taling af 35.945.013,09 kr. med renter til følge og frifinder som konsekvens heraf vattenfall
for energi e2’s påstand om tilbagebetaling af 55.429.834,59 kr. inkl. renter.
reduktion af effektbetalinger for transmissionsbegrænsninger i 2004-2006
i perioden fra juni 2004 til februar 2006 begrænsede energinet.dk i medfør af elforsyningslo-
vens § 27 a adskillige gange kapaciteten på kontekforbindelsen af hensyn til forsyningssik-
kerheden i danmark. vattenfall har rejst krav om reduktion af effektbetalingerne som følge af
transmissionsbegrænsningerne.
højesteret finder, at sådanne transmissionsbegrænsninger i forholdet mellem energi e2 og
vattenfall må anses for omfattet af kontekaftalens § 42.4 eller § 42.5 om udeblivelse af af-
talte leverancer ”af andre grunde end ved afbrydelse af transmissionsforbindelsen”.
                                              - 10 -
højesteret finder endvidere, at de beslutninger om transmissionsbegrænsninger, som energi-
net.dk traf i medfør af elforsyningslovens § 27 a, i forholdet mellem energi e2 og vattenfall
må betegnes som en hændelse uden for energi e2’s indflydelse, jf. definitionen af force ma-
jeure i kontekaftalens § 1. der er heller ikke i øvrigt grundlag for at fastslå, at energi e2 har
handlet uagtsomt ved ikke at modvirke transmissionsbegrænsningerne, herunder ved at sikre
en tilstrækkelig produktion af el i danmark eller ved at købe el i tyskland. vattenfall har der-
for alene krav på reduktion af effektbetalingerne efter kontekaftalens § 42.4 om force
majeure.
energi e2 kan ikke frigøre sig for kravet om reduktion af effektbetalingerne med henvisning
til ansvarsfraskrivelsen vedrørende ”regulatory matters” i punkt 6, litra g, i den første og
anden kooperationsaftale, idet disse aftaler i henhold til aftalernes punkt 1, litra b, ikke finder
anvendelse på levering af el fra danmark til tyskland (”delivery south”), og ansvarsfraskri-
velsen kan ikke anses for en generel fravigelse af kontekaftalen, herunder dennes § 42.
den effekt, som energi e2 var forpligtet til at stille til rådighed efter kontekaftalens § 32.1,
skulle danne grundlag for vattenfalls adgang til efter § 33.1 ”til enhver tid” at kunne bestille
el, alene med de tidsfrister, der fremgik af driftsaftalen (4 eller 11 timer før levering) eller den
tredje kooperationsaftale (senest kl. 11.30 dagen før levering). der kan derfor ikke ved opgø-
relsen af den udeblevne effekt tages hensyn til den transmissionskapacitet, som energinet.dk
frigav kl. 17 dagen før levering, når der var meldt transmissionsbegrænsninger ud kl. 9
samme morgen.
højesteret tager herefter vattenfalls principale påstand b1.2 om betaling af 9.035.506,83 kr.
med renter til følge.
energi e2’s friholdelseskrav mod energinet.dk
som nærmere anført i sø- og handelsrettens dom blev elkraft system a.m.b.a. og elkraft
transmission a.m.b.a. begge pr. 1. januar 2000 udskilt fra elkraft a.m.b.a. (siden energi e2),
som selv fortsat varetog elproduktion. energinet.dk blev stiftet i 2005 ved en fusion mellem
bl.a. elkraft system og elkraft transmission.
                                              - 11 -
elkraft transmission fik ved stiftelsen vederlagsfrit overdraget elkrafts transmissionsvirk-
somhed, herunder kontekforbindelsen, og de forpligtelser, der er knyttet til denne virksom-
hed. elkraft system fik på tilsvarende måde overdraget elkrafts systemansvarlige virksomhed
og skulle i den forbindelse overtage kontekaftalens rettigheder og pligter vedrørende anven-
delse af kontekforbindelsen til elleverancer frem til 2006 mod at få en fjerdedel af de faste
effektbetalinger. de resterende tre fjerdele skulle elkraft fortsat modtage som betaling for
produktionsgarantien, jf. kontekaftalens § 34.
det følger af punkt 9.0 i systemoverdragelsesaftalen om aftaleforhold med tredjemand, at afta-
len om delvis overdragelse af kontekaftalen fra elkraft (nu energi e2) til elkraft system (nu
energinet.dk) er bindende i forholdet mellem disse parter indbyrdes, selv om vattenfall ikke
accepterede den delvise overdragelse.
i begge elkraft-overdragelsesaftaler er der en bestemmelse om ansvar og garantier, hvorefter
energinet.dk i forhold til energi e2 har overtaget ukendte forpligtelser og risici for de aktiver
og aktiviteter, der blev overdraget, såfremt der måtte opstå økonomiske krav eller tab. det
gælder efter systemoverdragelsesaftalen og bilaget hertil også ukendte forpligtelser og risici
efter kontekaftalen, i det omfang disse forpligtelser og risici knytter sig til transmission via
kontekforbindelsen. højesteret finder, at dette ansvar bl.a. omfatter kabelafbrydelserne og
transmissionsbegrænsningerne.
herefter skal energinet.dk friholde energi e2 for vattenfalls krav om reduktion af de faste
effektbetalinger på grund af afbrydelserne af transmissionsforbindelsen i 2004 og transmissi-
onsbegrænsningerne i perioden 2004-2006.
da vattenfalls krav udelukkende er begrundet i forhold, som energinet.dk har overtaget an-
svaret for, er der ikke grundlag for at begrænse friholdelsen til en fjerdedel af kravet svarende
til energinet.dk’s andel af de faste effektbetalinger.
med virkning fra den 5. januar 2006 blev kapaciteten på kontekforbindelsen efter kontekaf-
talens § 24.2 i henhold til en aftale mellem energi e2 og energinet.dk stillet til rådighed for
det nordiske spotmarked for el (nord pool). denne aftale indebar ikke nogen ændringer i
energinet.dk’s forpligtelser i henhold til elkraft-overdragelsesaftalerne sammenholdt med
                                             - 12 -
kontekaftalen. der er derfor ikke grundlag for at afskære friholdelseskravet for perioden efter
den 5. januar 2006.
højesteret tager herefter energi e2’s friholdelsespåstand over for energinet.dk til følge og
frifinder som konsekvens heraf energi e2 for energinet.dk’s påstand om tilbagebetaling af
55.361.254,13 kr. dette indebærer dels en stadfæstelse af sø- og handelsrettens bestemmelse
om, at energinet.dk skal friholde energi e2 for betaling af 35.945.013,09 kr. med renter, dels
at energinet.dk yderligere skal friholde energi e2 for betaling af 9.035.506,83 kr. med renter.
sagsomkostninger
vattenfall skal til energi e2 betale 8.337.500 kr. i sagsomkostninger for sø- og handelsretten
og højesteret. heraf udgør advokatudgifter 8.000.000 kr. og retsafgifter 337.500 kr.
højesteret tager endvidere energi e2’s påstand om tilbagebetaling fra vattenfall af sagsom-
kostninger på 2.000.000 kr. med renter til følge.
energinet.dk skal til energi e2 betale 2.337.500 kr. i sagsomkostninger for sø- og handels-
retten og højesteret. heraf udgør advokatudgifter 2.000.000 kr. og retsafgifter 337.500 kr.
                                     thi kendes for ret:
50hertz transmission gmbh skal til dong energy thermal power a/s betale 419.294.043
kr. med procesrente fra den 5. september 2007.
bestemmelsen i sø- og handelsrettens dom, hvorefter dong energy thermal power a/s til
50hertz transmission gmbh skal betale 35.945.013,09 kr. med renter, stadfæstes. 50hertz
transmission gmbh frifindes for dong energy thermal power a/s’ påstand om tilbagebe-
taling af 55.429.834,59 kr.
dong energy thermal power a/s skal til 50hertz transmission gmbh betale 9.035.506,83
kr. med rente på 5 % p.a. over den af den tyske centralbank på forfaldstidspunktet for det på-
gældende krav offentliggjorte referencesats af 479.097,41 kr. fra den 1. juli 2004, af
1.399.969,00 kr. fra den 1. oktober 2004, af 1.520.108,80 kr. fra den 1. april 2005, af
                                             - 13 -
24.717,21 kr. fra den 1. juli 2005, af 150.363,04 kr. fra den 1. oktober 2005, af 3.560.650,30
kr. fra den 1. januar 2006 og af 1.900.601,07 kr. fra den 1. april 2006.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal 50hertz transmission gmbh
betale 8.337.500 kr. til dong energy thermal power a/s.
50hertz transmission gmbh skal til dong energy thermal power a/s tilbagebetale
2.000.000 kr. med procesrente fra den 28. november 2014.
bestemmelsen i sø- og handelsrettens dom, hvorefter energinet.dk skal friholde dong
energy thermal power a/s for et beløb på 35.945.013,09 kr. med renter, stadfæstes. dong
energy thermal power a/s frifindes for energinet.dk’s påstand om tilbagebetaling af
55.361.254,13 kr.
energinet.dk skal endvidere friholde dong energy thermal power a/s for det beløb på
9.035.506,83 kr. med tillæg af renter som anført, som dong energy thermal power a/s er
dømt til at betale til 50hertz transmission gmbh.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal energinet.dk betale 2.337.500
kr. til dong energy thermal power a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.
