                       højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 4. februar 2014
sag 277/2013
t1 kærer østre landsrets kendelse om at tilbagekalde beskikkelsen af enten advokat a som
forsvarer for t2 eller advokat b som forsvarer for t1 i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t1 og t2 m.fl.
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten på frederiksberg den 21. august 2013 og af
landsrettens 18. afdeling den 26. september 2013.
i påkendelsen har deltaget syv dommere: børge dahl, poul søgaard, jon stokholm, jens peter
christensen, henrik waaben, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
t1 har nedlagt påstand om stadfæstelse af retten på frederiksbergs kendelse, således at an-
klagemyndighedens påstand om tilbagekaldelse af beskikkelsen af enten advokat a som for-
svarer for t2 eller advokat b som forsvarer for t1 ikke tages til følge.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse af østre landsrets kendelse.
anbringender
t1 har navnlig anført, at teoretiske overvejelser om, at der muligt kan opstå en interessekon-
flikt, ikke kan føre til, at den væsentlige retsgaranti, som det frie forsvarervalg udgør, tilside-
sættes. afgørende er alene, om der er påvist modstridende interesser mellem de sigtede. det
er sædvanligt og oftest helt uproblematisk, at der medvirker flere forsvarere fra samme kontor
i et sagskompleks. det gælder også, hvor sigtelsen lyder på, at de kriminelle handlinger er
udøvet af de sigtede i forening, og hvor de sigtede er nært beslægtede. retsplejelovens mulig-
                                                - 2 -
heder for at nægte forsvarerbeskikkelse er udtryk for en udtømmende opregning af undtagel-
serne fra hovedreglen. selv om man måtte antage, at der forelå et modsætningsforhold mellem
t2 og t1, skal der også efter de advokatetiske regler være et modsætningsforhold af en vis
betydning. enhver diffus risiko for, at der på et tidspunkt kan opstå en interessekonflikt, er
ikke tilstrækkeligt til, at der kan ske afbeskikkelse. endelig fremgår det af artikel 6, stk. 3,
litra c, i den europæiske menneskerettighedskonvention, at en sigtet har ret til bistand af en
forsvarer, som han selv har valgt.
i den konkrete sag har anklagemyndigheden ikke påvist nogen interessekonflikt mellem de
sigtede, der ikke har afgivet modstridende forklaringer. det må også tillægges betydning, at
beviserne mod de sigtede alene vil bestå af aflyttede telefonsamtaler og historiske teleoplys-
ninger. advokat a og advokat b er hver især indehaver af en personligt drevet advokatvirk-
somhed i samme kontorfællesskab, og de har ikke indbyrdes instruktionsbeføjelser. det un-
derstøtter, at forsvaret for t2 og t1 kan varetages af henholdsvis advokat a og advokat b.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at retsplejelovens § 734, stk. 2, ikke kun finder an-
vendelse, såfremt der er påvist modstridende interesser mellem de sigtede, men også hvis der
er nærliggende risiko herfor, jf. højesterets kendelser af 17. december 2013 i sag 172/2013 og
sag 208/2013. de retsplejemæssige hensyn, som højesteret har anført i disse kendelser, kan
også begrunde, at beskikkelse af flere forsvarere fra samme kontorfællesskab for flere sigtede
i samme sag må afslås, når de sigtedes interesser under sagen er modstridende, eller der er
nærliggende risiko herfor. det gælder også forsvarere fra andre samarbejder, samvirker og
fællesskaber mellem advokater eller advokatvirksomheder, såfremt de i forhold til tredjemand
fremtræder som et fællesskab eller en advokatvirksomhed. synspunktet støttes af pkt. 12.4, jf.
pkt. 12.2 i de advokatetiske regler.
i forhold til den konkrete sag har anklagemyndigheden gjort gældende, at der er modstridende
interesser mellem t2 og t1 eller nærliggende risiko herfor. de er sigtet for i forening at have
begået grov organiseret narkotikakriminalitet, og der må antages at have været en rolleforde-
ling mellem dem i forbindelse med udførelsen af de kriminelle handlinger. det fremgår
desuden af t2 og t1s forklaringer og telefonsamtalerne i sagen, at der er familiemæssig til-
knytning mellem t2 og t1. endelig må det tillægges betydning, at de sigtede, der er vare-
tægtsfængslet i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, har nægtet sig skyldige og kun
har afgivet forklaring i meget begrænset omfang. der foreligger ikke oplysninger i sagen, som
understøtter, at de sigtede i sagen ikke har modstridende interesser.
                                               - 3 -
højesterets kendelse af 17. december 2013 i sag 208/2013
det hedder i højesterets begrundelse i denne afgørelse:
      ”sagen angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som offentlig forsvarer,
      fordi en anden advokat fra samme kontor er beskikket som forsvarer for en medsigtet.
      bestemmelsen i retsplejelovens § 734, stk. 2, varetager – ligesom andre bestemmelser i
      retsplejelovens kapitel 66 om sigtede og hans forsvar, herunder bl.a. § 730 om sigtedes
      ret til at vælge en forsvarer og § 736, stk. 1, hvorefter en beskikkelse af en offentlig for-
      svarer kan tilbagekaldes, når det findes nødvendigt i forsvarets interesse – grundlæg-
      gende retsplejemæssige hensyn til som led i en retfærdig rettergang at sikre et trovær-
      digt effektivt forsvar for personer, der er sigtede i straffesager, jf. herved også artikel 6,
      stk. 3, litra c, i den europæiske menneskerettighedskonvention.
      bestemmelsen i § 734, stk. 2, må således også ses i sammenhæng med retsplejelovens §
      126, hvorefter advokater skal udvise en adfærd, der stemmer med god advokatskik, og
      med advokatrådets vejledende advokatetiske regler.
      efter § 734, stk. 2, kan samme person kun være beskikket som forsvarer for flere sig-
      tede under samme sag, når de sigtedes interesser under sagen ikke er modstridende. for
      at den samme advokat kan beskikkes som forsvarer for flere sigtede i samme sag, skal
      der være en høj grad af sandsynlighed for, at der ikke kan opstå modstridende interes-
      ser. bag bestemmelsen ligger en formodning for modstridende interesser blandt flere
      sigtede i samme sag såvel med hensyn til skyldspørgsmålet, hvis de nægter sig skyldige,
      som med hensyn til grundlaget for strafudmålingen.
      også hvor flere sigtede i samme sag ønsker advokater fra samme kontor beskikket som
      forsvarere, er der et behov for særligt at sikre, at forsvaret for den enkelte tilrettelægges
      og fremstår som tilrettelagt udelukkende i den enkelte sigtedes interesse og uafhængigt
      af forsvaret af de øvrige. de nævnte retsplejemæssige hensyn kan derfor begrunde, at
      beskikkelse af flere forsvarere fra samme kontor for flere sigtede i samme sag må næg-
      tes, når de sigtedes interesser under sagen er modstridende, eller der er nærliggende ri-
      siko herfor.
      en sådan nærliggende risiko vil navnlig kunne være til stede, hvis der er tale om grov
      kriminalitet begået af flere i forening, f.eks. narkotikakriminalitet og personfarlige for-
      brydelser. hvis kriminaliteten samtidig er banderelateret, eller hvis der på anden måde
      er en særlig forbindelse mellem de sigtede, f.eks. i kraft af familierelationer, vil de rets-
      plejemæssige hensyn i almindelighed føre til, at der ikke bør ske beskikkelse af flere
      forsvarere fra samme kontor. det spiller også en rolle, om de sigtede ikke eller kun i be-
      grænset omfang har afgivet forklaring om egen eller andres rolle i hændelsesforløbet. i
      sidste ende beror det på en konkret vurdering af samtlige sagens omstændigheder, om
      der på grund af risiko for interessekonflikter er grundlag for at afslå beskikkelse.”
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som offentlig
forsvarer for en sigtet, fordi en anden advokat fra samme kontorfællesskab er beskikket som
forsvarer for en medsigtet.
                                                - 4 -
højesterets kendelse af 17. december 2013 i sag 208/2013 angår ”advokater fra samme kon-
tor” og hensynet til at sikre, at forsvaret for den enkelte tilrettelægges og fremstår som tilret-
telagt udelukkende i den enkelte sigtedes interesse og uafhængigt af forsvaret af de øvrige.
advokat as og advokat bs kontorfællesskab fremstår udadtil som en og samme advokatvirk-
somhed, jf. herved også højesterets dom af 5. maj 1998 (ufr 1998.1105/2).
på denne baggrund er spørgsmålet herefter, om de sigtedes interesser i den konkrete sag er
modstridende, eller der er nærliggende risiko herfor.
der er i sagen rejst sigtelse for grov narkotikakriminalitet begået af flere i forening, og de
sigtede har kun i begrænset omfang afgivet forklaring. der foreligger ikke oplysninger, som
understøtter, at de sigtede ikke har modstridende interesser.
højesteret tiltræder, at der under de foreliggende omstændigheder ikke burde være sket be-
skikkelse af advokater fra samme kontorfællesskab. anklagemyndighedens påstand tages der-
for til følge.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
statskassen skal betale kæresagens omkostninger for højesteret.
