                      højesterets kendelse
                         afsagt mandag den 18. marts 2013
sag 5/2013
anklagemyndigheden
mod
a
(advokat c. a. fabritius tengnagel)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 11. september 2012 og af
østre landsrets 12. afdeling den 2. oktober 2012.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne og hanne
schmidt.
påstande
a har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 2. oktober 2012 ophæves.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
landsretten har henholdt sig til den afsagte kendelse.
anbringender
a har navnlig anført, at anklagemyndigheden ikke har indleveret kæreskriftet til byretten
inden for fristen i udleveringslovens § 16, stk. 3, jf. retsplejeloven § 970, stk. 1. kæremålet
bør endvidere ikke admitteres i henhold til retsplejelovens § 969, jf. § 910, stk. 2. efter § 910,
stk. 2, kan landsretten tillade anke, hvis fristoverskridelsen skyldes grunde, der ikke kan
tilregnes den pågældende. det er således anklagemyndighedens forhold, der er afgørende, og
der er ikke hjemmel til at tillægge landsrettens mulighed for at korrigere anklagemyndig-
hedens fejl betydning for spørgsmålet om kæretilladelse. en stadfæstelse af landsrettens ken-
delse vil betyde, at landsretten får pålagt et ansvar for anklagemyndighedens fejlagtige ind-
                                                - 2 -
levering af kæreskrifter. landsrettens admittering af kæreskriftet er ensbetydende med en
praksis, hvorefter anklagemyndigheden altid vil skulle have admitteret et kæremål, når blot
kæreskriftet er rettidigt indleveret til landsretten, hvilket er i strid med ordlyden og indholdet
af retsplejelovens § 970, stk. 1. retspraksis har desuden anlagt en restriktiv fortolkning af
retsplejelovens § 910, hvis der foreligger fejl fra anklagemyndighedens side.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at det beror på en konkret vurdering i hver enkelt
sag, hvorvidt retten i medfør af retsplejelovens § 910, stk. 2, finder, at kære skal tillades.
østre landsrets afgørelse er udtryk for en sådan konkret vurdering. den omstændighed, at
sagen i forbindelse med kære af spørgsmålet om varetægtsfængsling var fremsendt til østre
landsret, må antages at være baggrunden for, at anklagemyndighedens kæreskrift vedrørende
byrettens afgørelse om udleveringsspørgsmålet ligeledes blev fremsendt til landsretten. under
disse omstændigheder er det undskyldeligt, at kæreskriftet ikke blev fremsendt til byretten.
højesterets begrundelse og resultat
efter udleveringslovens § 16, stk. 3, kan kære af byrettens kendelse om udlevering ske til
landsretten inden for en frist på 3 dage. efter retsplejelovens § 970, stk. 1, skal kæremål frem-
sættes skriftligt eller mundtligt for den ret, hvis beslutning påklages.
i den foreliggende sag indgav anklagemyndigheden den 13. september 2012 kæreskrift til
østre landsret vedrørende byrettens kendelse af 11. september 2012.
da kæreskriftet ikke blev indgivet til byretten inden udløbet af kærefristen, er kæremålet ikke
rettidigt.
efter udleveringslovens § 16, stk. 3, jf. retsplejelovens § 910, stk. 2, kan landsretten tillade
kæremålet, hvis den part, der kærer, sandsynliggør, at den pågældende først efter udløb af
kærefristen er blevet bekendt med den omstændighed, som kæremålet støttes på, eller at over-
skridelse af fristen i øvrigt skyldes grunde, som ikke kan tilregnes den pågældende.
højesteret finder, at der ikke foreligger omstændigheder, der giver grundlag for at tillade kæ-
remålet. det forhold, at landsretten ville have kunnet nå at sørge for, at kæreskriftet blev ind-
                                                - 3 -
leveret til byretten inden udløbet af fristen, kan således ikke føre til, at forholdet ikke kan til-
regnes anklagemyndigheden.
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse af 2. oktober 2012.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse af 2. oktober 2012 ophæves.
