                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 12. februar 2016
sag 143/2015
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jane ranum, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i holbæk den 5. februar 2015 og af østre lands-
rets 14. afdeling den 15. april 2015.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, marianne
højgaard pedersen, poul dahl jensen, vibeke rønne, hanne schmidt, lars hjortnæs, kurt
rasmussen og lars apostoli.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden, der har gentaget sin påstand om domfældelse i
overensstemmelse med anklageskriftet samt skærpelse.
t har påstået stadfæstelse.
anbringender
anklagemyndigheden har navnlig anført, at en sproglig fortolkning af udtrykket ”overfalder”
ikke udelukker en forståelse af straffelovens § 119, stk. 1, hvorefter en trussel om vold mod
en offentligt ansat, der er fremsat via tredjemand, er omfattet af bestemmelsen, når der ved
fremsættelsen af truslen er forsæt til videregivelse heraf til den pågældende. af forarbejderne
til § 119, stk. 1, fremgår ikke, at udtrykket ”overfalder” alene omfatter trusler, der fremsættes
ved direkte kontakt til den pågældende.
                                                 - 2 -
forarbejderne til lov nr. 87 af 15. marts 1939 om ændring af straffeloven er ikke til hinder for,
at der kan ske domfældelse i den foreliggende sag. disse forarbejder relaterer sig til § 119,
stk. 2, og tvinger ikke til en forståelse af § 119, stk. 1, hvorefter denne bestemmelse alene skal
finde anvendelse, når truslen er fremsat direkte over for den offentligt ansatte.
i den foreliggende sag er truslerne fremsat over for en person med naturlig kontakt til den
truede, og situationen kan derfor ikke sidestilles med de tilfælde, der er omtalt i forarbejderne
til § 119, stk. 2, hvor det antages, at § 119, stk. 1, ikke finder anvendelse, når en trussel frem-
sættes ”i pressen, paa offentligt møde eller andetsteds”. de hensyn, der begrunder den kvali-
ficerede beskyttelse af offentligt ansatte, taler fuldt ud for også at lade trusler fremsat via
tredjemand være omfattet af § 119, stk. 1.
hvis højesteret finder, at udtrykket ”overfalder” alene omfatter trusler, der fremsættes ved
direkte kontakt til den offentligt ansatte, skal § 119, stk. 1, i overensstemmelse med lovens § 1
om fuldstændig lovanalogi fortolkes således, at den også omfatter trusler, der fremsættes via
tredjemand, når der ved fremsættelsen af truslerne er forsæt til videregivelse til den pågæl-
dende.
uanset om straffen skal fastsættes efter § 119, stk. 1, eller § 266, bør der ske en skærpelse i
forhold til landsrettens udmåling under hensyn til truslernes grove karakter, og fordi tiltalte
tidligere er straffet for overtrædelse af § 266. af de samme grunde skal straffen gøres ubetin-
get.
t har navnlig anført, at truslerne ikke blev fremsat direkte over for b, og at hun derfor ikke
blev ”overfaldet”, jf. straffelovens § 119, stk. 1. forholdet er således med rette henført under
§ 266. en naturlig sproglig forståelse af ordet ”overfalder” indebærer, at der skal være en
direkte kontakt mellem den tiltalte og den offentligt ansatte, og trusler kan derfor ikke
fremsættes via tredjemand.
det følger af forarbejderne fra 1939, at bestemmelsen i § 119, stk. 1, er ”saaledes begrænset,
at den kun finder anvendelse, når truslen om vold er fremsat direkte til pågældende tjeneste-
mand”. trusler fremsat via tredjemand opfylder derfor ikke betingelserne for at straffe. be-
                                                 - 3 -
tydningen af disse forarbejder er ikke svækket, blot fordi ændringen af loven angik § 119, stk.
2.
i den foreliggende sag er der en klar adskillelse mellem de to offentligt ansatte, idet de arbej-
dede i forskellige afdelinger og i forskellige bygninger, dvs. at der er tale om trusler fremsat
over for tredjemand.
der er ikke grundlag for lovanalogi, allerede fordi sådan analogi vil stride mod klare lovmoti-
ver.
straffen er efter sagens karakter og hans personlige forhold passende fastsat, og der er tillige
grundlag for at anvende straffelovens § 82, nr. 7. en skærpende effekt af den enkeltstående
forstraf for ligeartet kriminalitet opvejes af flere formildende omstændigheder, navnlig hans
helbredsforhold, samt det forhold at truslerne blev fremsat i et øjebliks ophidselse, og at han
hurtigt faldt til ro igen.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af en afhøringsrapport af 9. december 2014, at t blev sigtet for overtrædelse af
straffelovens § 119, stk. 2. af udskrift af retsbogen fra retten i holbæk af 5. februar 2015
fremgår, at anklageskriftet blev berigtiget, således at tiltalen kom til at angå straffelovens §
119, stk. 1, og ikke stk. 2.
under hovedforhandlingen i byretten blev der afgivet følgende forklaringer:
       ”tiltalte har forklaret, at han højst sandsynligt har haft ringet til borgerrådgivningen på
       holbæk kommune omkring kl. 11.00, idet han efter samtalen havde en mailkorrespon-
       dance med kommunen. han talte med a og har en mail fra hende, der er sendt efter
       samtalen, hvori hun takker for en behagelig samtale. han ringede af samme grund som
       han gør hver eneste uge; for at få svar på spørgsmål om, hvorfor kommunen f.eks.
       nægter hans søn, c, skolegang. tiltalte har tidligere ringet til kommunen og sagt, at
       hans søn har brug for hjælp nu, hvortil vedkommende, som tiltalte talte med sagde, at
       han ville komme og hente sønnen med det samme og køre ham op til sin mor. da tiltalte
       svarede, at det ikke var det henvendelsen drejede sig om, svarede kommunens medar-
       bejder, at når tiltalte ikke ville have sønnen ville man køre ham hjem til moderen, som
       gerne ville have ham, og kort tid efter dukkede de sociale myndigheder op på tiltaltes
       bopæl sammen med politiet. tiltaltes søn hedder c og tiltalte har fuld forældre-
       myndighed over ham og har haft det siden c var 1 år gammel.
                                           - 4 -
tiltalte ringede den 9. juli 2014 til kommunen for at høre, om der var et polititilhold
mod tiltalte, idet politiet den uge havde været på tiltaltes bopæl to gange. samtalen med
a forløb fint, som den plejer. tiltalte fremkom på intet tidspunkt under samtalen med a
med udtalelser om, at han ville slå b ihjel, og har ikke sagt, at han ville finde hende og
skære halsen over på hende. tiltalte har vist haft et par møder med b gennem tidens
løb. det var på et tidspunkt hende der tog sig af tiltaltes sag. der har været flere
sagsbehandlere inde over sagen, men den røg som regel tilbage til b. han har dog svært
ved at finde ud af, om det er hende som er egentlig sagsbehandler på sagen vedrørende
tiltaltes søn eller det er en anden. det kan tiltaltes kontaktperson heller ikke finde ud af.
tiltalte har en kontaktperson, idet tiltalte for nylig har fået ombudsmandens ord for, at
kommunens behandling af sagen vedrørende tvangsfjernelse af tiltaltes søn og nægtelse
af hans skolegang var forkert. tiltales søn har ikke været i skole i 2½ år. tiltalte kender
mest b af navn. han har ved de fleste af sine henvendelser til kommunen fået at vide, at
det var b som skulle tage stilling til hans spørgsmål, men når han så var til møde med
hende, fik han alligevel ikke nogen svar. tiltalte gik derfor ud fra, at det var hende som
var chefen, og derfor skrev han til hende. han har efter samtalen den 9. juli 2014 haft to
yderligere møder med b som forløb uden problemer. tiltalte kan ikke udelukke, at han
nævnte bs navn under telefonsamtalen, men han har ikke truet hende. han ringede for
at få svar på nogle spørgsmål han havde i forbindelse med nogle breve han havde
modtaget, og som b havde underskrevet.
udspurgt af forsvareren og foreholdt … mailkorrespondance mellem tiltalte og a,
forklarede tiltalte, at f er tiltaltes kontaktperson. f havde forgæves prøvet at få kontakt
til kommunen, og på et tidspunkt mistede tiltalte tålmodigheden, så den 9. juli 2014
skrev tiltalte en mail til a, hvor han bad hende videresende hans mail til rette
vedkommende. mailen er skrevet i det sprog han normalt bruger. tiltalte passer meget
på, hvordan han formulerer sig, idet han sommertider bliver misforstået og opfattet som
sur fordi han har en meget dyb stemme. han hæver aldrig stemmen, da man sjældent får
noget ud af det alligevel. han kan dog somme tider godt være lidt kontant i sin
fremtræden. spørgsmålet om, hvorvidt tiltalte og hans søn havde polititilhold, som
fremgår af mailkorrespondancen, var også noget han havde drøftet med a under
telefonsamtalen. han fik efterfølgende svar på mail fra a om, at b havde oplyst, at der
ikke fandtes et polititilhold mod ham og hans søn. stemningen i de mails, som blev
skrevet mellem ham og a efter telefonsamtalen, afspejler meget godt den stemning der
også var mellem dem da de talte i telefon sammen.
som vidne fremstod b, som … forklarede, at hun er ansat i holbæk kommune som
leder af …. i forbindelse med sit arbejde har hun været involveret i tiltaltes sag. normalt
har hun ikke direkte noget med sagerne som at gøre, da det er rådgiverne og de
nærmeste ledere der står for dette, men tiltaltes sag har været kompleks og svær for …
og samarbejdet med tiltalte har også været svært, og derfor blev hun involveret omkring
sommeren 2014. hun har ikke været involveret fra starten. sagen var kompleks, idet det
drejede sig om dels en skoleplacering af tiltaltes søn c, hvor der har været tvivl om,
hvad der var bedst for c, dels om spørgsmål vedrørende bopæl og bidragsydelser.
vidnet blev en del af sagen, idet samarbejdet på et tidspunkt blev anstrengt og
utrygsskabende. tiltalte kan godt blive meget vred og derfor var der stor fokus på,
hvorledes man bedst kunne hjælpe c. vidnet har været med til nogle møder sammen
med tiltalte, men hun husker ikke hvor mange. på disse møder udtrykte tiltalte mistillid
til kommunen og gav udtryk for, at man ikke gjorde sit arbejde godt nok. tonen og
stemningen var ikke rar på møderne.
                                            - 5 -
den 9. juli 2014 blev vidnet kontaktet pr. mail af a, som ledte efter nogen der kunne
hjælpe hende med en forespørgsel fra tiltalte om, hvorvidt han kunne få udsættelse i en
sag, som a var i tvivl om var en klage eller hvad det egentlig drejede sig om. i en
efterfølgende mail skrev a, at tiltalte søgte oplysninger om, hvorvidt der forelå et
polititilhold mod ham overfor kommunen og dens personale, hvortil vidnet svarede, at
det gjorde der ikke, så vidt hun vidste. a skrev tilbage, at tiltalte den pågældende dag
havde været meget vred og truende overfor kommunens personale, og specifikt overfor
vidnet, men a syntes truslerne var så voldsomme, at hun ikke ville skrive dem. vidnet
ringede derfor til a for at høre nærmere til truslerne, og hun fortalte, at tiltalte havde
udtalt, at han ville skære halsen over på vidnet. som vidnet forstod det, var tiltalte mødt
op i borgerrådgivningen den dag. ifølge a var tiltalte vred på vidnet, idet han følte, at
hun forfulgte ham og hans søn. vidnet ringede til a om eftermiddagen den 9. juli 2014,
omkring kl. 13-15. vidnet havde ikke noget med sagen at gøre om formiddagen.
udspurgt af forsvareren forklarede vidnet, at det var hendes forståelse, at tiltalte var
mødt op på det gamle rådhus tidligere på dagen den 9. juli 2014. foreholdt, at a kl.
14.58 i en mail til tiltalte skriver, at vidnet har oplyst hende om, at der ikke foreligger et
polititilhold mod tiltalte og sønnen, forklarede vidnet, at det var noget hun og a havde
mailet sammen om. as kontor ligger på det gamle rådhus og vidnets kontor ligger på
…vej. borgerrådgivningen har sin egen status, men er en del af holbæk kommunes
tilbud.
yderligere udspurgt af anklageren forklarede vidnet, at hun blev chokeret, da a fortalte
om truslerne. det har hun aldrig været udsat for før. vidnet havde efterfølgende brug
for at tale med sin leder om det, da hun var nervøs og bange. hun var i tvivl om,
hvorvidt de var endt i en optrapning ovenpå de møder, der havde været med tiltalte.
som vidne fremstod a, som … forklarede, at hun arbejder i borgerrådgivningen i
holbæk kommune som administrativ medarbejder. borgerne kommer her hvis de har
modtaget afgørelser eller lignende fra kommunen, som de ikke forstår, hvis de vil klage,
eller hvis de i det hele taget bare ikke kan finde rundt i systemet. det er en form for
ombudsmand for holbæk kommunes borgere. vidnet har tidligere været bisidder for
tiltalte til et møde i … og vidnets chef har ligeledes været bisidder for tiltalte ved
møder. den 9. juli 2014 ringede tiltalte lidt før frokost og fortalte, at han var meget vred
og frustreret, og at han havde brug for hjælp. han var meget højrøstet. tiltalte ville have
ændret sin søns adresse, som på det tidspunkt var hos moderen, idet sønnen i en lang
periode havde boet hos tiltalte. tiltalte fik ikke nogen børneydelser så længe adressen
var hos moderen, og han havde igennem længere tid forsøgt at få dette ændret. på et
tidspunkt var der en sagsbehandler, som havde flyttet sønnens adresse fra tiltalte til
moderen, uden tiltaltes samtykke, men da sønnen hovedsageligt boede hos tiltalte ville
han have adressen ændret. da tiltalte havde forsøgt at gøre dette over borger.dk, havde
han fået oplyst, at han skulle henvende sig i borgerservice. vidnet kan ikke udtale sig
om, hvorvidt kommunens adresseændring var en fejl.
den 9. juli 2014 fortalte tiltalte om de problemer han havde haft i forbindelse med
adresseændringen, og at han i borgerservice havde fået besked på, at adresseændringen
skulle ske over nettet, hvilket havde gjort ham meget frustreret. vidnet sagde til tiltalte,
at han kunne komme ind til hende og så ville hun se, om hun kunne hjælpe, men tiltalte
blev ved med at sige, at det ikke kunne lade sig gøre. problemet var, at tiltalte ønskede,
                                          - 6 -
at adresseændringen skulle være fra et år tilbage, hvilket man ikke kan gøre på nettet.
vidnet tilbød at kontakte borgerservice, men tiltalte fortalte, at han mente, at der var tale
om en personlig forfølgende fra … og bs side. tiltalte var meget vred på b, og mente
ikke, at hun ville hjælpe ham. han havde tidligere prøvet at få svar på nogle spørgsmål,
hvilket han aldrig har fået. heller ikke tiltaltes advokat kunne få disse svar fra b.
tiltalte udtalte, at han havde en liste over nogle sagsbehandlere, som han ville tage
hjem og smadre. senere i samme samtale udtalte han også, at han ville finde ud af, hvor
b befandt sig og skære halsen over på hende. han var meget højlydt under hele
samtalen. han råbte flere gange, at han ville have hjælp og at han som menneske ikke
kunne klare mere. han sagde også til vidnet, at hun kunne gå til hvem hun ville med
hans udtalelser og så kunne politiet bare komme ud til ham. vidnet mener, at den eneste
udtalelse han kom med vedrørende b var den om, at han ville skære halsen over på
hende.
foreholdt afhøringsrapport … hvori er anført, at tiltalte skulle have udtalt, at han ville
finde b og skære halsen over på hende, samt at han flere gange udtalte, at han ville slå
hende ihjel, forklarede vidnet, at dette er korrekt. tiltalte sagde flere gange under
samtalen, at han ville slå b ihjel. da samtalen med tiltalte sluttede, kontaktede vidnet b
for at undersøge sagen vedrørende adresseflytningen. b oplyste, at det var borgerservice
som stod for dette, at der var sendt et brev ud til tiltalte med forklaring på
adresseflytningen og at tiltalte i øvrigt havde en støtte-/kontaktperson der kunne hjælpe
ham. vidnet husker ikke, om hun på dette tidspunkt nævnte noget om truslerne, men
hun sendte på et tidspunkt, på en mail til b med en forespørgsel fra tiltalte om, hvorvidt
der forelå et polititilhold mod ham og hans søn, og i den forbindelse skrev hun nederst i
mailen, at b skulle være opmærksom på, at tiltalte havde truet hende på livet, eller
noget i den stil. hun syntes det var for barskt at skrive, at han havde truet med at skære
halsen over på hende, så hun brugte et andet ordvalg. under en efterfølgende tele-
fonsamtale med b fortalte vidnet hende så nøjagtig, hvad der var blevet truet med. dette
forgik alt sammen den samme dag.
udspurgt af forsvareren, og foreholdt … hvori den øverste leder i …, e skriver, at
tiltalte var mødt op hos borgerrådgiveren, forklarede vidnet, at det må være en
misforståelse. hun talte kun i telefon med tiltalte den dag. den mail, som vidnet sendte
til b, sendte hun ligeledes "cc" til e, da denne er bs øverste chef, og burde informeres
om truslerne. vidnet husker ikke præcis på hvilket tidspunkt under samtalen tiltaltes
udtalelser om, at han ikke længere kunne klare det og ville have hjælp, kom.
udtalelsen om, at hun bare kunne gå til politiet med det, kom efter han havde truet b.
foreholdt, at tiltalte i en efterfølgende mail lyder stille og rolig, forklarede vidnet, at
hun også havde en fredelig samtale med tiltalte, efter hun havde foretaget nogle
undersøgelser for ham og ringede tilbage for at informere ham om resultatet, men hun
ville bare ikke sidde de trusler, han var kommet med, overhørig, og derfor gav hun
besked videre om dette. hele forløbet varede vel et par timer med diverse mailkor-
respondance og telefonsamtaler.
under forsvarerens dokumentation af personundersøgelse af 4. november 2014, brød
tiltalte ind og udtalte, at kommunen har taget "taget røven for hårdt på ham". der bliver
ikke svaret på hans henvendelser og til trods for, at han har advokater og børns vilkår
med inde over sagen, er "b og kompagni" ligeglade med ham og hans søn. tiltaltes søn
er blevet nægtet skolegang siden november 2012. kommunen ville dengang sende
                                                 - 7 -
       sønnen på behandlingshjem og tiltalte bad om et grundlag herfor, hvilket der gik 1 år og
       8 måneder før han fik ombudsmandens ord for, at der ikke var. han har ikke fået
       børnepenge i 1½ år, og har ikke haft råd til julegaver og fødselsdagsgaver, og derfor er
       han ikke i tvivl om, at der er tale om personlig forfølgelse. dette kan han også se i
       forbindelse med, at han har fået aktindsigt. han kan se, at man modtager hans mails og
       klager, men der er ikke nogen, der svarer på disse.”
af byrettens dom fremgår, at t ved dom af 13. april 2010 for overtrædelse af straffelovens §
266 og våbenloven blev idømt betinget fængselsstraf i 30 dage og bøde. forholdet vedrørende
straffelovens § 266 angik, at t på en bekendts telefonsvarer havde indtalt en besked om, at
han ville sende ”nogle mænd” eller lignende efter den pågældende, hvis denne ikke inden for
et nærmere angivet tidspunkt fik udredt en uoverensstemmelse, som de angiveligt havde.
forholdet blev begået den 21. november 2007.
af kriminalforsorgens personundersøgelse af 4. november 2014 fremgår følgende resume og
konklusion, som for en dels vedkommende er gengivet i byrettens dom:
       ”sagen omhandler t.
       t’s far døde i 2005. hans mor lever, og de har et godt forhold til hinanden. t er bo-
       siddende ved moderen, så de har daglig kontakt. t har ingen søskende.
       t beskriver sin opvækst som kompliceret, hvor han i en periode har gjort oprør mod
       sine forældre.
       perioden med oprør førte til nogen fysisk afstraffelse fra forældrene, hvorfor de sociale
       myndigheder valgte at betale for efterskoleophold til t. han var væk fra hjemmet i to
       år, hvor der var sparsom kontakt til forældrene.
       efter hans efterskoleophold flyttede t ud for sig selv i en mindre lejlighed. herefter
       flyttede [han] fra provinsen til storbyen som 18 årig.
       i en alder af 21 år bliver t fængslet i 1 ½ år, grundet en ”springtur” bliver straffen
       forlænget med 8 mdr.
       efter faderens død i 2005 flyttede t hjem til sin mor [for] at hjælpe hende med
       praktiske gøremål.
       t er far til 3 børn – han har en datter født i 1996, en søn født i 1999 og den yngste søn
       født i 2009.
       t har tidligere været aktiv og brugt meget tid på middelaldermarkeder. i dag er han
       meget begrænset af sin rygskade, som han pådrog sig i 1998 og har grundet smerter
       ikke længere mulighed for at færdes på markeder mv.
       t har i 2011 åbnet en ... shop, som er hans nuværende fritidsinteresse. han er i butikken
       ca. en time dagligt eller efter aftale.
                                         - 8 -
t’s omgangskreds består af 6-7 rigtig gode venner. disse venner er nogen han kan stole
på, og de hjælper ham med praktiske gøremål, som han grundet smerter ikke selv er i
stand til. de handler ind, gør rent og kører på genbrugspladsen for ham.
t har efter sin ulykke kroniske smerter i ryggen samt smerter der stråler ud i arme og
ben. han indtager ikke receptpligt medicin, men han indtager forskellige former for
natur medicin.
t er grundet smerterne meget begrænset i sin fysiske udfoldelse.
ud over de kroniske smerter døjer t med smerter omkring sine ribben, efter et overfald,
hvor overfaldsmændene har sparket ham gentagne gange.
t beskriver, at han psykisk har det meget svært. hans daglige smerter tager mange af
hans ressourcer, og de resterende ressourcer bliver brugt på at kæmpe en kamp med
kommunen omkring hans søn og dennes situation. sagen omkring sønnen er årsagen til
denne verserende sag.
t forklarer, at han ikke har mere at give af, og han kæmper for at få sin dagligdag til at
hænge sammen. han er ked af, at han ikke kan få en løsning på situationen omkring sin
søn. det har været svært for t at være den far han gerne vil for sin søn, hvilket yderli-
gere har slidt på psyken. sønnen er nu anbragt uden for hjemmet, men denne løsning
finder t ikke holdbar, da hans søn ikke virker til at trives. alt i alt er t meget trængt og
føler ikke, at han kan overskue den problemfyldte tilværelse. t siger, at han er
handlingslammet.
t har kontakt til en psykoterapeut, men denne kan ikke opstarte et forløb sammen med
t, før der er kommet en afklaring på sønnens situation, da denne optager de ressourcer
som t skal bruge på at få det bedre.
t har ikke noget dagligt forbrug af alkohol, han indtager alkohol i begrænsede mængder
ved særlige lejligheder og højtider. han har i sine unge dage røget hash i perioder, men
har i dag intet forbrug af euforiserende stoffer.
t har ikke store planer for sin fremtid, da hans kroniske smerter begrænser ham i fysi-
ske aktiviteter. han ønsker dog, at få en afklaring på kommune sagen omkring hans søn,
der er anbragt uden for hjemmet. t håber også på, at han kan komme i gang med be-
handling ved psykoterapeuten, så han har en chance for at komme videre med sit liv
sammen med sin søn.
t er orienteret om samfundstjeneste og tilsyn af kriminalforsorgen. han er positivt
indstillet over for at samarbejde med kriminalforsorgen, og han oplyser, at han kun har
haft positive oplevelser med kriminalforsorgen i friheden.
t har grundet sine kroniske invaliderende smerter svært ved at overskue, hvordan han
skal kunne afvikle samfundstjeneste. han er på ingen måde afvisende over for sam-
fundstjeneste, hvis der kan findes et sted der rummer hans meget begrænsede arbejds-
evne.
t møder som aftalt i afdelingen. han er punktlig og kommer i god tid. han fremstår
velsoigneret og besvarer alle spørgsmål relevant.
t er meget talende under samtalen, han er tydeligt meget frustreret over den verserende
sag, men endnu mere frustreret over den lange og opslidende sag med … i kommunen.
t taler meget højt, han er vred men på ingen måde truende. han føler sig svigtet af
kommunen, politiet og systemerne generelt.
                                                  - 9 -
       …
       konklusion:
       såfremt retten finder at sagen kan afgøres med en betinget dom, skønnes t egnet til at
       modtage en sådan afgørelse. der skal dertil foreslås vilkår om tilsyn af
       kriminalforsorgen i 1 år.
       t skønnes mindre egnet til at modtage en dom med vilkår om udførelse af
       samfundstjeneste. dette begrundet i hans fysiske helbredsforhold.”
supplerende retsgrundlag
ved lov nr. 152 af 18. februar 2015 blev bestemmelserne i straffeloven om samfundstjeneste
ændret med virkning fra 1. maj 2015. som det fremgår af lovforslaget (folketingstidende
2014-15, tillæg a, lovforslag nr. l 50), bygger lovændringen på straffelovrådets betænkning
om samfundstjeneste mv. (betænkning nr. 1545/2014). på side 188 i betænkningen er anført
bl.a.:
       ”med hensyn til trusler, der er egnede til at fremkalde alvorlig frygt for liv, helbred eller
       velfærd, jf. straffelovens § 266, anvendes i dag afhængig af sagens karakter både bøde-
       straf, betinget fængsel uden vilkår om samfundstjeneste, betinget fængsel med vilkår
       om samfundstjeneste og ubetinget fængsel. efter straffelovrådets opfattelse bør sam-
       fundstjeneste fremover kunne anvendes i samme omfang som samfundstjeneste i dag.
       straffelovrådet lægger herved navnlig vægt på, at sager om trusler efter straffelovens §
       266 spænder over et vidt felt af meget forskellig grovhed, og at der derfor for at kunne
       fastsætte en straf, der står i rimeligt forhold til gerningen, er behov for afhængig af sa-
       gens konkrete omstændigheder at kunne anvende både bøde, rent betinget fængsel, sam-
       fundstjeneste og ubetinget fængsel.”
højesterets begrundelse og resultat
t er dømt for ved en telefonisk henvendelse til borgerrådgivningen i holbæk kommune over
for administrativ medarbejder a flere gange at have fremsat trusler mod leder af kommunens
… b, idet han bl.a. udtalte, at han ville ”finde hende og skære halsen over på hende”, samt
flere gange udtalte, at han ville slå b ihjel eller lignende.
hovedspørgsmålet for højesteret er, om t kan straffes for overtrædelse af straffelovens §
119, stk. 1, eller om forholdet skal henføres under § 266. der skal endvidere tages stilling til
strafudmålingen.
straffelovens § 119, stk. 1, eller § 266
                                                - 10 -
det fremgår af straffelovens § 119, stk. 1, bl.a., at en person kan straffes, hvis den pågæl-
dende med vold eller trussel om vold overfalder nogen, hvem det påhviler at handle i medfør
af offentlig tjeneste eller hverv.
trussel om vold er også en del af gerningsindholdet i straffelovens § 119, stk. 2. efter den
afgrænsning mellem stk. 1 og stk. 2 i § 119, der skete ved lovændringen i 1939, som indførte
stk. 2, må udtrykket ”overfalder” med ”trussel om vold” i stk. 1 forstås på den måde, at det
kun omfatter trusler, der er fremsat direkte over for den offentligt ansatte, som truslen angår.
dette omfatter tilfælde, hvor gerningsmanden har fremsat truslen under direkte personlig
kontakt (ansigt til ansigt) med den truede, men er ikke begrænset hertil. en overtrædelse af §
119, stk. 1, kan også begås ved, at truslen fremsættes i en telefonsamtale med den truede eller
i et brev, en mail eller lignende stilet til denne. er truslen ikke rettet direkte til den, der trues,
men f.eks. fremsat i pressen eller på et offentligt møde, er forholdet ikke omfattet af § 119,
stk. 1, og dette gælder, selv om gerningsmanden må gå ud fra, at den, truslen angår, vil blive
bekendt med den.
de trusler, som t fremkom med, blev fremsat telefonisk over for a. det kan ikke lægges til
grund, at t bad a om at viderebringe truslerne til b. i hvert fald under disse omstændigheder
kan truslerne ikke anses for rettet direkte til b, selv om t måtte indse det som overvejende
sandsynligt, at hans trusler ville blive viderebragt til hende. på den baggrund er forholdet ikke
omfattet af § 119, stk. 1, og højesteret finder ikke grundlag for en analog anvendelse af
bestemmelsen i det foreliggende tilfælde.
højesteret tiltræder herefter, at t er blevet frifundet for overtrædelse af § 119, stk. 1, og at
forholdet er henført under § 266.
strafudmålingen
syv dommere – niels grubbe, poul dahl jensen, vibeke rønne, hanne schmidt,
lars hjortnæs, kurt rasmussen og lars apostoli – udtaler:
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder vi, at straffen er fastsat til fængsel i 20
dage.
                                               - 11 -
når henses til grovheden af truslerne og til, at de er rettet mod en person i anledning af dennes
udførelse af sit arbejde som leder af kommunens …, og at t tidligere er straffet for
overtrædelse af straffelovens § 266, finder vi, at der ikke i det oplyste om ts personlige
forhold er grundlag for at gøre straffen betinget.
vi stemmer derfor for at stadfæste landsrettens dom med den ændring, at straffen ikke gøres
betinget.
dommerne lene pagter kristensen og marianne højgaard pedersen udtaler:
som anført ovenfor er truslerne ikke fremsat direkte over for b, og forholdet er dermed ikke
omfattet af det særlige strafferetlige værn efter straffelovens § 119, stk. 1, hvor
udgangspunktet er ubetinget fængselsstraf.
vi finder i overensstemmelse med kriminalforsorgens vurdering, at t på grund af sine fysiske
helbredsforhold ikke er egnet til en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, og valget
står herefter mellem ubetinget fængselsstraf og betinget straf på andre vilkår end
samfundstjeneste. ved dette valg må der anlægges en samlet vurdering af dels grovheden af
den nu begåede kriminalitet, dels omfanget og alvoren af den tidligere begåede kriminalitet,
ligesom der må tages hensyn til oplysningerne om t, herunder om hans personlige forhold.
t truede over for a med, at han ville finde b og ”skære halsen over” på hende, ligesom han
flere gange truede med at ville slå hende ihjel. truslerne var således af en sådan karakter, at
de var egnede til at fremkalde alvorlig frygt hos b for hendes liv eller helbred og dermed
omfattet af straffelovens § 266. truslerne angår en offentlig ansat, der var særligt udsat for
angreb, men blev ikke fremsat direkte over for hende. ved bedømmelsen af truslernes alvor
finder vi, at der også må tages hensyn til, at t hurtigt ”faldt ned” igen.
udtalelserne er som anført af landsretten fremsat i frustration over kommunens sagsbehand-
ling i forhold til ts søn, men vi tiltræder, at dette ikke er tilstrækkeligt til at bringe
straffelovens § 82, nr. 7, i anvendelse.
                                             - 12 -
vi er enige i, at den betingede dom af 13. april 2010, der vedrørte trusler over for en bekendt,
er en relevant forstraf, men vi mener, at vægten heraf er svækket betydeligt, når henses til, at
forholdet blev begået knap 7 år forud for forholdet i denne sag.
under disse omstændigheder finder vi, at det er upåkrævet, at fængselsstraf kommer til fuld-
byrdelse, og stemmer dermed for at stadfæste landsrettens dom.
der træffes afgørelse efter stemmeflertallet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom med den ændring, at straffen ikke gøres betin-
get.
da sagen af anklagemyndigheden er anket med henblik på højesterets stillingtagen til spørgs-
målet om afgrænsning af straffelovens § 119, stk. 1, skal statskassen betale sagens omkostnin-
ger for højesteret.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at straffen på fængsel i 20 dage ikke gøres
betinget.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
