                             højesterets dom
                       afsagt mandag den 6. december 2010
sag 321/2009
(2. afdeling)
di som mandatar for erik maibom a/s
(advokat morten eisensee)
mod
malerforbundet i danmark som mandatar for rené bøgh andersen
(advokat nicolai westergaard)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 20. oktober 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, asbjørn jensen, niels grubbe,
vibeke rønne og jens peter christensen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, di som mandatar for erik maibom a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, malerforbundet i danmark som mandatar for rené bøgh andersen, har påstået
stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
det er oplyst, at uddannelsen som vognmaler hører under malerfagets faglige fællesudvalg,
hvor arbejdsgiverne er repræsenteret alene af foreningen af auto- og industrilakerere og
danske malermestre, at den største del af de organiserede vognmalere og vognmalerlærlinge
er organiseret i malerforbundet i danmark, at fai-overenskomsten er den mest udbredte
overenskomst inden for vognmalerfaget, og at det fremgår af industriens overenskomst, at
                                               - 2 -
vognmaleruddannelsen ikke er blandt de uddannelser, der er omfattet af overenskomstens
bestemmelser om lærlinge.
den fra 1. marts 2004 gældende overenskomst mellem foreningen af auto- og industrilake-
rere og malerforbundet i danmark bestemmer bl.a.:
      ”§ 6. søgnehelligdage
      1. med det formål at yde betaling for søgnehellig- og feriefridage henlægger
           arbejdsgiveren for hver medarbejder et beløb svarende til 5,9 % af medarbejderens
           ferieberettigede løn. i det nævnte beløb er indeholdt feriegodtgørelse af søgnehellig-
           dagsbetalingen.
      …
      2. det i henhold til stk. 1, for hver medarbejder opsparede beløb opgøres hvert år ved
           årets udgang. organisationerne er enige om, at opgørelsen, hvor det er praktisk, kan
           finde sted ved udgangen af den lønningsperiode, hvis afslutningsdato ligger nærmest
           den 31. december.
      3.    den for hver enkelt medarbejder henlagte søgnehelligdagsbetaling udbetales dels i
            form af et à contobeløb i forbindelse med den enkelte søgnehelligdag/feriefridag,
            dels i form af en restbetaling sammen med feriebetalingen i forbindelse med ferien
            det følgende år.
      …
      § 14. elevbestemmelser
      …”
i § 14, stk. 2, fastsættes elevlønninger pr. uge for lønperioderne 1-4 i hvert af årene 2004-06.
det anføres dernæst i § 14, stk. 2, bl.a.:
            ”såfremt der i uddannelsesaftalen er aftalt en anden løn end den i ovennævnte, re-
            guleres denne løn i henhold til gældende regler.
      …
      8.    for elever med særlig lønaftale betaler mesteren 5,9 pct. i søgnehelligdagsbetaling
            eller fuld løn for søgnehelligdage.
            såfremt der ydes søgnehelligdagsbetaling på 5,9 pct., følges bestemmelserne i over-
            enskomstens § 6.
      …
      16. til nyudlærte betales søgnehelligdagspenge 5,9 pct. det sker alene af den
            ferieberettigede løn i lønperiode 4 og i overensstemmelse med overenskomstens §
            6.”
                                               - 3 -
i industriens overenskomst 2007-2010, § 8, stk. 1, fastsættes mindstelønnen for lærlinge pr.
time for lærlingetidens 1-5 år i hvert af årene 2007-09. det anføres dernæst bl.a.:
      ”§ 15 løn for søgnehelligdage
      stk. 1
      betalingen for søgnehelligdage er den i § 8, stk. 1, anførte.
      for voksne lærlinge, der modtager løn svarende til den i industriens overenskomst § 23
      fastsatte, ydes der lærlingen søgnehelligdagsbetaling efter bestemmelserne i § 41 i indu-
      striens overenskomst.”
retsgrundlag
betænkning 1112/1987 om grundlæggende erhvervsuddannelser indeholdt et lovudkast med
bemærkninger. erhvervsuddannelsesloven bygger på dette udkast, der i § 34 og § 36 indehol-
der bestemmelser, der i det væsentlige svarer til henholdsvis § 55 og § 56 i erhvervsuddannel-
sesloven. i bemærkningerne til bestemmelserne hedder det i betænkningen bl.a. (s. 292):
      ”i § 34, stk. 2, om størrelsen af den obligatoriske mindsteløn, foreslås i overensstem-
      melse med de hidtidige regler i lærlingelovens § 4, stk. 1, og efg-lovens § 10, stk. 2, den
      almindelige ordning, at mindstelønnen fastsættes i kollektive overenskomster inden for
      uddannelsesområdet. virkningen af denne ordning er, at overenskomstparterne aftaler
      mindstelønnen med bindende virkning for alle virksomheder og elever inden for uddan-
      nelsesområdet, uanset om virksomheden og eleven i det konkrete tilfælde er medlem-
      mer af de forhandlingsberettigede organisationer.”
det hedder endvidere (s. 295-97):
                                                ”til § 36
      ved bestemmelsen henføres de ansættelsesforhold, der bygger på uddannelsesaftaler, til
      lovgivningens og overenskomsternes almindelige regler om ansættelses- og arbejdsvil-
      kår m.v. i det omfang, det er foreneligt med uddannelsen. forbeholdet angår dels an-
      sættelsesforholdets uddannelsesformål, dels de særlige bestemmelser, der er fastsat i
      lovudkastets øvrige bestemmelser eller i administrative regler i henhold hertil, f.eks. om
      aftalens indgåelse og ophør, prøvetid, aflønning og afgørelse af tvistigheder mellem
      parterne.
      lærlingeloven indeholdt oprindelig en meget detaljeret selvstændig regulering af rets-
      forholdet mellem læremester og lærling. i tidens løb er en række af disse bestemmelser
      ophævet eller ændret som følge af anden lovgivning. hertil kommer, at der er opstået
      nye regelsæt inden for arbejdsmarkedslovgivningen, som har omfattet lærlinge, uden at
                                                - 4 -
       det har medført ændringer i lærlingeloven. i nogle tilfælde indeholder den almindelige
       lovgivning særregler om lærlinge, eller eventuelt kun de såkaldte § 1 lærlinge (der er
       under 18 år ved læreforholdets indgåelse). dette gælder bl.a. ferieloven, lovgivningen
       om arbejdsløshedsforsikring og loven om lønmodtagers retsstilling ved virksomheds-
       overdragelse. i andre tilfælde er lærlinges retsstilling omfattet af den almindelige lov-
       givning, uden at der er særregler heri for lærlingene. dette gælder bl.a. loven om løn-
       modtagernes garantifond, dagpengeloven, loven om barselsorlov m.v. og arbejdsmil-
       jølovgivningen.
       …
       udvalget finder hverken lærlingelovens eller efg-lovens ordning tilfredsstillende på
       dette område.
       det bør efter udvalgets opfattelse som hovedregel overlades til fastsættelse gennem
       kollektive overenskomster og lovgivningen vedrørende arbejdsmarkedet, hvilke regler
       der skal gælde for elevernes retsstilling, i sammenhæng med tilsvarende regler for ar-
       bejdstagere i øvrigt. udgangspunktet bør herefter være, at der gælder samme retsstilling
       for elever som for andre arbejdstagere. hvor der måtte være særlige behov derfor, kan
       der i overenskomsterne eller den pågældende lovgivning fastsættes særlige regler for
       eleverne, således som det f.eks. er sket i ferieloven. dog er der behov for at fastsætte
       særlige regler om uddannelsesaftalers indgåelse og ophør, om prøvetid og aftalernes va-
       righed samt om afgørelse af tvistigheder mellem aftalens parter og enkelte andre be-
       stemmelser til sikring af uddannelsesformålet. sådanne regler bør fastsættes i lovsform,
       da de til dels indebærer en fravigelse fra aftalefriheden eller fra anden lovgivning, f.eks.
       funktionærloven.
       lovudkastet er udarbejdet i overensstemmelse med disse grundsynspunkter.”
forslaget til erhvervsuddannelsesloven blev fremsat den 6. oktober 1988. det fremgår af be-
mærkningerne til lovforslaget, at det på de fleste punkter følger lovudkastet i betænkning
1112/1987 (folketingstidende 1988-89 (1. samling), tillæg a, sp. 1214). i bemærkningerne til
lovforslagets § 54, stk. 2, og § 55, stk. 1, der i den vedtagne lov blev henholdsvis § 55, stk. 2,
og § 56, stk. 1, (sp. 1265-66) gentages i det væsentlige betænkningens bemærkninger til disse
bestemmelser.
højesterets begrundelse og resultat
på grundlag af oplysningerne om medlemsdækning og overenskomstdækning på uddannel-
sesområdet samt om organisationernes medvirken ved elevuddannelsens tilrettelæggelse fin-
der højesteret – således som parterne også var enige om ved sagens behandling i tvistigheds-
nævnet og sø- og handelsretten – at overenskomsten mellem foreningen af auto- og indu-
strilakerere og malerforbundet i danmark 2004 (fai-overenskomsten) er den overenskomst,
der skal tages i betragtning ved anvendelsen af erhvervsuddannelseslovens § 55, stk. 2.
                                               - 5 -
søgnehelligdagsbetaling aftales i overenskomster som forskellige typer af ordninger. en så-
dan ordning kan være fuld normal betaling uanset forekomst af søgnehelligdage, typisk ved
aflønning fastsat for perioder på en uge eller mere. en anden model kan være løntillæg, typisk
procentuelt beregnet af grundlønnen, der udbetales sammen med grundlønnen som kompen-
sation for manglende indtjening på søgnehelligdage. som en tredje type ses ordninger med
opsparing, f.eks. ved at arbejdsgiveren i et optjeningsår henlægger et beløb procentuelt bereg-
net af grundlønnen og udbetaler det i det følgende år, dels ved aconto-betalinger for søgne-
helligdage, dels ved at en eventuel restsaldo ved årets udgang udbetales eller overføres til føl-
gende år.
højesteret finder, at anvendelsen af ordet ”løn” i sætningen ”skal mindst udgøre den løn, der
er fastsat ved kollektiv overenskomst” i erhvervsuddannelseslovens § 55, stk. 2, taler for, at
bestemmelsen kan omfatte andre elementer end grundlønnens beløb. sammenhængen med §
56, stk. 1, om ”ansættelses- og arbejdsvilkår mv.” gør det heller ikke nærliggende at antage, at
bestemmelsen i § 55, stk. 2, kun angår grundlønnens beløb, men taler tværtimod for, at begre-
bet ”løn” i § 55, stk. 2, også omfatter andre lønelementer og lønvilkår. denne forståelse støt-
tes af bestemmelsernes forarbejder, hvorefter aflønning ikke reguleres af § 56. søgnehellig-
dagsbetaling i form af en ordning med sædvanlig periodisk løn uanset søgnehelligdage ville
være omfattet af § 55, stk. 2, og reale grunde taler for, at en ordning med løntillæg eller op-
sparing behandles på samme måde.
i erhvervsuddannelseslovens § 55, stk. 3, og i forarbejderne til loven anvendes udtrykket
”mindstelønnen”. dette udtryk må forstås som en reference til bestemmelsen i stk. 2, om,
hvad lønnen ”mindst [skal] udgøre”, og kan ikke forstås som en henvisning til det tekniske
grundlønsbegreb ”mindsteløn”, der anvendes i nogle overenskomster. anvendelsen af udtryk-
ket er derfor uden betydning for fortolkningen.
herefter finder højesteret, at betalingen efter fai-overenskomstens § 14, stk. 16, om søgne-
helligdagspenge er omfattet af erhvervsuddannelseslovens § 55, stk. 2, og stadfæster derfor
dommen.
                                     thi kendes for ret:
                                               - 6 -
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal di som mandatar for erik maibom a/s betale 30.000
kr. til malerforbundet i danmark som mandatar for rené bøgh andersen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
