                             højesterets dom
                      afsagt mandag den 12. december 2011
sag 57/2011
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat kåre pihlmann, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i randers den 25. juni 2010 og af vestre lands-
rets 1. afdeling den 8. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, jytte scharling, poul dahl jensen,
jens peter christensen og lars hjortnæs.
påstande
dommen er anket af t, der har påstået formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
ts forsvarer har anført, at den udmålte straf på 12 års fængsel er for streng, idet der foreligger
formildende omstændigheder. drabet er udført i en oprørt sindstilstand, der er fremkaldt af f
ved et uretmæssigt angreb på t, jf. straffelovens § 82, nr. 5, og drabet er endvidere begået
under indflydelse af stærk sindsbevægelse, jf. straffelovens § 82, nr. 7.
f, der var ts onkel, udsatte ham således for systematiske seksuelle krænkelser gennem en
periode på 6-8 år i ts barndom. dette har påvirket t meget i barndommen og i voksenlivet,
der har været præget af depressioner og selvmordstanker. t opsøgte på gerningstidspunktet f
for at tale med ham om krænkelserne, men han negligerede overgrebene, og t oplevede dette
                                                - 2 -
som stærkt krænkende. drab på en pædofil i konsekvens af de pædofile overgreb er en så
særegen situation, at der er grund til en markant strafnedsættelse i forhold til det sædvanlige
udgangspunkt på 12 års fængsel ved manddrab.
anklagemyndigheden har anført, at der ikke foreligger formildende omstændigheder, der kan
begrunde en nedsættelse af straffen i forhold til det sædvanlige udgangspunkt ved drab. der
må lægges vægt på, at t selv opsøgte f i beruset tilstand på dennes bopæl, og at han også ved
tidligere lejligheder havde konfronteret ham med de seksuelle krænkelser, hvor denne havde
afvist at tale om krænkelserne. t havde endvidere ifølge sin forklaring tidligere udøvet vold
mod f og var på gerningstidspunktet klar over, at drab var en mulig udgang på konfrontatio-
nen. under disse omstændigheder er der ikke grundlag for at nedsætte straffen på 12 års
fængsel.
supplerende sagsfremstilling
i den retspsykiatriske erklæring af 4. maj 2010, som er udarbejdet af speciallæge ulla kapilin,
hedder det yderligere bl.a.:
       ”andres oplysninger om observandens psykiske udvikling og tilstand
       af journaludskrift fra egen læge, xxx, fremgår, at observanden den 17. oktober 2003
       oplyste, at han har været udsat for misbrug som barn af en onkel. han henvistes til
       psykolog. han ville anmelde det til politiet, når han havde lidt mere styr på sig selv.
       det fremgår endvidere af journalen fra egen læge, at der d. 24.07., 07.08. og 07.09.2006
       blev udført hypnoterapi med henblik på, at få misbruget til at fylde mindre.
       af journalnotater fra indlæggelse 24.04.-13.05.2005, psykiatrisk afdeling n8, risskov
       fremgår, at observanden blev indlagt efter et selvmordsforsøg, hvor han havde forsøgt at
       skære sig i armen og havde et dødsønske. han havde indtaget en stor mængde alkohol.
       udløsende årsager var formentligt et brud med ægtefællen i efteråret 2004, hvor han
       fandt ud af, at hans kone havde indledt et nyt forhold. han havde haft en del alkohol-
       misbrug, og blev sat i behandling for moderat depression med antidepressiv virkende
       medicin. under indlæggelsen kontaktede observandens moder afdelingen og oplyste, at
       observanden havde haft en hårdt belastet barndom, og angiveligvis var udsat for et sek-
       suelt misbrug fra en onkels side. dette bekræftede observanden selv, og nævnte, at han
       havde forsøgt at få talt med en psykolog, men følte det var for hårdt, hvorfor han havde
       opgivet dette. under alkoholindtagelse havde han dog været ret åbenmundet omkring
       det seksuelle misbrug, også på værtshusbesøg og overfor bekendte i værtshusmiljøet. i
       forbindelse med selvmordsforsøget havde observanden skrevet et afskedsbrev, hvori det
       fremgik, at såfremt han havde mod til det, ville han slå sin onkel ihjel.
       efter udskrivelsen, hvor han fra 23.05.-18.08.2005, blev fulgt op af hjemmebehand-
       lingsteam, mødte han den onkel, som havde misbrugt ham. han følte en voldsom vrede,
       og fik lyst til at banke onklen, hvis hans kæreste ikke havde beroliget ham. han oplyste,
       at han tidligere var brudt ind hos onklen og havde gennembanket ham. under forløbet
                                                - 3 -
       gav observanden udtryk for, at han fik nemmere ved at tale om sin fortid med overgreb
       fra onklens side, og blev tilbudt tid hos psykolog søren davidsen, hvor omdrejnings-
       punktet var hans hidsige temperament, og det at komme videre med de følelser, han bar
       rundt på, og som hang sammen med de overgreb, han var udsat for, da han var 6 år.
       forløbet afsluttedes, da observanden ikke syntes, han havde tillid til psykologen. han
       var hos psykologen til 2 forsamtaler og 1 terapisamtale. medicinsk var han ved afslut-
       ningen i behandling med antidepressiv og tankesamlende medicin i form af tab. citadur
       20 mg og tab. zyprexa 5 mg. diagnosen var: depressiv enkeltepisode af svær grad uden
       psykosesymptomer.
       den 9. juli 2009 henvistes observanden af egen læge til lokalpsykiatri djursland på
       grund af depression. af journalnotater herfra fremgår, at observanden igen fortæller om,
       hvordan han som 6-årig blev misbrugt seksuelt af sin onkel, og fortæller om sine fanta-
       sier om at slå onklen ihjel. han har dårlig nattesøvn, sover meget afbrudt og spiser spar-
       somt, samt har udtalt uoverkommelighedsfølelse og er udtalt trist. han er i behandling
       med antiderepressiv virkende medicin i form af akarin 40 mg. han følges overvejende
       med hjemmebesøg, og har et lidt svigende humør, men retter sig efterhånden. han øges
       i dosis til tablet cipramil 60 mg dagligt. endvidere tablet truxal 25 mg til natten mhp.
       forbedret nattesøvn. han opstarter september 2009 antabusbehandling og henvises til
       psykoterapeutisk team ved psykiatrisk afdeling i randers til vurdering og behandling
       for seksuelle overgreb. han henvises til gruppeterapeutisk forløb, men når aldrig at op-
       starte dette. han afsluttes 18.01.2010 under diagnosen: periodisk depression uden speci-
       fikation og problemer på grund af seksuelt misbrug i barndommen (familie).
       …
       konklusion
       t er normalt begavet og lider ikke af epilepsi. han er under mentalobservation ikke
       fundet sindssyg og kan heller ikke antages at have været sindssyg eller i en tilstand lige-
       stillet hermed på tidspunktet for det påsigtede forhold. han var da påvirket af alkohol,
       men der er intet der tyder på en patalogisk rus. t har oplyst, at han som barn har været
       udsat for seksuelle overgreb fra nu afdøde.
       på grund af tilbagevendende depressioner og hans personlighedsmæssige egenart samt
       et periodisk større alkoholforbrug er t herefter omfattet af straffelovens § 69. såfremt
       han findes skyldig i det påsigtede, kan der imidlertid ikke peges på særforanstaltninger
       efter samme lovs § 68, 2. punktum, som kunne være mere formålstjenstlige end almin-
       delig straf til forebyggelse af en begrænset risiko for fremtidig ligeartet kriminalitet.”
højesterets begrundelse og resultat
efter ts forklaring, der må lægges til grund, har f udsat t for seksuelle krænkelser gennem
en periode på 6-8 år i hans barndom, og krænkelserne ophørte mere end 25 år før drabet. t
lider ifølge den psykiatriske erklæring af tilbagevendende depressioner og har haft selv-
mordstanker. drabet blev begået i forbindelse med, at t i beruset tilstand opsøgte f på dennes
bopæl for at konfrontere ham med krænkelserne, selv om han fra tidligere forsøg på at tale
med f om krænkelserne vidste, at denne ikke ville tale herom.
                                             - 4 -
efter en samlet vurdering tiltræder højesteret herefter, at der ved straffastsættelsen ikke er
grundlag for at fravige udgangspunktet på fængsel i 12 år. højesteret stadfæster derfor dom-
men.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.
