s1668004- aj
                                          udskrift
                                               af
                               østre landsrets dombog
                                        ____________
                                             dom
afsagt den 29. januar 2014 af østre landsrets 18. afdeling
(landsdommerne ulla staal, steen mejer og anders rex rønn (kst.)).
18. afd. nr. s-1668-13:
anklagemyndigheden
mod
t
 (advokat finn roger nielsen, besk.)
lyngby rets dom af 6. maj 2013 (1-284/2013) er anket af t med påstand om frifindelse, sub-
sidiært strafbortfald og mere subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af t og af vidnet a, der begge har forklaret
i det væsentlige som i byretten.
de af vidnerne b og c i byretten afgivne forklaringer er dokumenteret.
t har supplerende forklaret blandt andet, at han af bilforhandleren fik at vide, at han ikke
måtte foretage konstruktive ændringer af bilen, men ikke at løse dele af bilens campingudstyr
                                               - 2 -
ikke måtte udtages af bilen. han vidste således ikke, at alt campingudstyr altid skulle med-
bringes under kørsel, og byrettens gengivelse af hans forklaring om det modsatte er derfor
forkert. det var kun i foråret 2011, at han, formentlig 6-7 gange, havde alt løst campingudstyr
ude af bilen i forbindelse med, at han kørte til containerpladsen, fordi han renoverede sit hus.
efter hver kørsel genplacerede han campingudstyret i bilen. køkkenmodulet var fastmonteret
og blev ikke udtaget af bilen, bortset fra dets svingarm, som var en aftagelig løsdel. han
solgte bilen primo 2013.
vidnet a har supplerende forklaret blandt andet, at t ikke havde det foreskrevne campingud-
styr med i bilen, da hun i juni 2011 bragte ham til standsning. der manglede således køkken-
modulets svingarm og gasblus samt luftmadrasser, hynder eller plader til etablering af sove-
pladser. afgiftslempelsen forudsætter, at man til enhver tid kan indrette bilen til ophold og
beboelse, og det kunne man ikke på kontroltidspunktet.
retsgrundlaget
ved lov nr. 463 af 31. maj 2000 om ændring af blandt andet lov om registreringsafgift af
motorkøretøjer m.v. blev bestemmelsen i dagældende lovs § 5 a, stk. 1, nr. 1, om den særligt
gunstige afgiftsberigtigelse for campingbiler affattet således: ”køretøjer med en egenvægt
over 2 t, som utvivlsomt er konstrueret og indrettet til ophold og beboelse, herunder med ad-
gang til opredning af egentlige sovepladser for mindst 4 personer,”. af lovforslagets be-
mærkninger fremgår blandt andet (folketingstidende 1999-2000, tillæg a, l 235, s. 6436 ff):
                                   ”almindelige bemærkninger
      …
      campingbiler
          i 1989 blev registreringsafgiften af campingbiler med virkning fra 1. januar
      1990 nedsat fra marginalt 180 pct. til 60 pct. med den begrundelse, at campingind-
      retningen ikke skulle belastes med den høje marginale afgift af almindelige per-
      sonbiler.
          efter bestemmelsen defineres campingbiler, som biler med en tilladt totalvægt
      over 2 ton, som er utvivlsomt indrettet til ophold og beboelse. i bemærkningerne
      til bestemmelsen i lovforslaget blev dette specificeret yderligere: ”køretøjet skal
      have en passende loftshøjde, og skal være indrettet med sovepladser, køkken,
      vand- og spildevandstank mm.” (l 42, 1989-90-samlingen).
          metoderne til at opfylde kravene til indretningen af campingbiler til meget lave
      omkostninger er imidlertid blevet mere og mere fantasifulde i de forløbne 10 år.
                                               - 3 -
      derved udvandes den oprindelige begrundelse for, at campingbiler skulle have en
      lavere afgiftssats samtidigt med, at campingbiler substituerer større personbiler,
      der kunne give et langt større provenu til statskassen.
         i 1996 registreredes 281 fabriksnye campingbiler. i 1997 og 1998 udgjorde re-
      gistreringerne henholdsvis 306 og 389, mens der i 1999 er registreret 782 fabriks-
      nye campingbiler. der er således sket mere end en fordobling i antallet af nyregi-
      streringer af campingbiler. dette er ikke statsfinansielt holdbart.
         forudsættes det, at væksten på ca. 500 campingbiler har fortrængt et tilsva-
      rende antal større personbiler, hvoraf der ellers ville have været betalt ca. 100.000
      kr. mere i registreringsafgift end der er blevet betalt for den gennemsnitlige cam-
      pingbil, kan statens tab skønnes til ca. 50 mill. kr.
         regeringen foreslår derfor, at bestemmelsen om den særligt gunstige afgiftsbe-
      rigtigelse for campingbiler præciseres med krav om mindst 4 sovepladser og en
      ændring med hensyn til størrelsen af bilerne fra 2 ton tilladt totalvægt til 2 ton
      egenvægt. herved skulle ordningen kunne normaliseres samtidigt med, at ”rig-
      tige” campingbiler fortsat kan få glæde af ordningen.
      …
                      bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
      til nr. 8
         den foreslåede ændring præciserer, at der med campingbiler forstås køretøjer
      med en egenvægt over 2 t, som utvivlsomt er konstrueret og indrettet til ophold og
      beboelse, herunder med adgang til opredning af egentlige sovepladser for mindst
      4 personer. både præciseringen med hensyn til størrelse af bilen og overnatnings-
      faciliteterne, har til formål at begrænse mulighederne for at få almindelige større
      personbiler kategoriseret som campingbiler.”
ved lov nr. 541 af 6. juni 2007 om ændring af registreringsafgiftsloven og vægtafgiftsloven
blev den særligt gunstige afgiftsberigtigelse for campingbiler ophævet. af lovforslagets al-
mindelige bemærkninger fremgår blandt andet (folketingstidende 2006-2007, tillæg a, l
217, s. 7830):
      ”1.5. stramning for autocampere
         det har vist sig, at den lempelige registreringsafgift for campingbiler er blevet ud-
      nyttet på en uhensigtsmæssig måde, idet almindelige større personbiler – oftest af mpv-
      type – ombygges til campingbiler, hvor omkostningerne ved ombygningen har været
      meget begrænsede, således at disse biler i praksis substituerer almindelige personbiler.
      dette er både af miljømæssige og statsfinansielle hensyn uhensigtsmæssigt. miljømæs-
      sigt fordi almindelige familier derved anskaffer en større og tungere bil, end de har brug
      for, og statsfinansielt fordi provenuet fra registreringsafgiften af personbiler derved ud-
      hules.
         det foreslås, at hovedreglen fremover bliver, at der for campingbiler betales registre-
      ringsafgift som for almindelige personbiler, men at værdigrundlaget er uden udgiften til
      campingindretningen.”
                                               - 4 -
landsrettens begrundelse og resultat
t blev i juni 2011 bragt til standsning under kørsel på offentlig vej i autocamperen uden at
medbringe bilens campingudstyr, herunder bord, gasblus og liggeunderlag, og efter ts forkla-
ring lægger landsretten endvidere til grund, at t i foråret 2011 i flere tilfælde havde foretaget
tilsvarende kørsler. under disse kørsler var autocamperen således ikke indrettet til ophold og
beboelse og blev dermed anvendt i strid med betingelserne for køretøjets afgiftsberigtigelse
som autocamper med lav afgift. forholdet findes at kunne tilregnes t som i hvert fald groft
uagtsomt, og i det anførte omfang findes t herefter skyldig i tiltalen. der er ikke grundlag for
strafbortfald i medfør af straffelovens § 83.
straffen nedsættes til en bøde på 10.000 kr. med forvandlingsstraf af fængsel i 10 dage.
                                   thi kendes for ret:
byrettens dom ændres, således at t straffes med en bøde på 10.000 kr.
forvandlingsstraffen er fængsel i 10 dage.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.
