københavns byret
udskrift af dombogen
dom
afsagt den 27. marts 2015 i sag nr. bs 4b-1616/2014:
bibliotekarforbundet som mandatar for
a
mod
dio i v/di - dansk industri som mandatar for
carlsberg business solutions a/s
ny carlsberg vej 100
1799 københavn v
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, der er anlagt den 14. august 2014 og behandlet under medvirken af tre juridiske
dommere, angår spørgsmålet, om sagsøger som ansat og arbejdsmiljørepræsentant hos
sagsøgte var særligt beskyttet mod afskedigelse og i bekræftende fald, om sagsøger er
berettiget til forlænget opsigelsesvarsel og godtgørelse for usaglig afskedigelse.
bibliotekarforbundet har som mandatar for sagsøger, a, overfor dio i v/ di - dansk industri
som mandatar for sagsøgte, carlsberg business solutions a/s, nedlagt påstand om, at
sagsøgte til sagsøger skal betale 538.886,50 kr. med tillæg af procesrente fra den den 14.
august 2014, subsidiært et mindre beløb efter rettens skøn.
påstanden er opgjort således:
opsigelsesvarsel på 6 måneder inkl. pension
og feriegodtgørelse                                            kr. 393.241,50
betalt á conto ( 4 måneders løn)                               kr. -262.161,00
godtgørelse, usaglig opsigelse
7 måneder á kr. 58.258                                         kr. 407.806,00
i alt                                                          kr. 538.886,50
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
a, der er uddannet som bibliotekar, blev med virkning fra den 1. januar 2011 ansat hos
sagsøgte som ”service asset and configuration consultant”. sagsøgtes bryggerivirksomhed er
medlem af arbejdsgiverorganisationen dansk industri, men sagsøgte har ikke indgået en
overenskomst, der dækker sagsøgers arbejdsområde. den 1. februar 2013 blev a flyttet til en
ny afdeling og havde herefter titlen ”consultant, service now".
                                               - 2 -
på et tidspunkt i 2012 kontaktede a arbejdstilsynet, idet en række medarbejdere var
bekymret over det fysiske arbejdsmiljø. arbejdstilsynet kom på kontrolbesøg, hvilket
resulterede i, at sagsøgte fik nogle påbud vedrørende blandt andet det psykiske arbejdsmiljø.
fra den 15. marts 2013 blev a valgt som arbejdsmiljørepræsentant for de ansatte hos
sagsøgte. efter de foreliggende oplysninger var der 100-150 it-arbejdere, hvoraf hovedparten
af medarbejderne havde en videregående uddannelse.
i august 2013 blev der afholdt den halvårlige ”performance evaluering”. det var thomas
steinmetz, der var as nærmeste leder, som havde samtalen med hende.
den 28. oktober 2013 blev a indkaldt til samtale med thomas steinmetz og suzanne scheil,
der var hr-medarbejder. under samtalen fik a at vide, at hun var opsagt til fratræden med
udgangen af februar 2014.
det fremgår blandt andet af opsigelsen af 28. oktober 2013, at ”you will at the expiry of the
notice period receive a discretionary severance payment equivalent to 3 months basic salary
plus pension.”
sagsøgte udbetalte således også et beløb svarende til 3 måneders grundløn plus pension, som
a imidlertid betalte tilbage, idet det også af opsigelsen fremgik, at hun ikke var berettiget til
den særlige godtgørelse, såfremt hun efter opsigelsen rejste krav med en begrundelse om, at
hendes opsigelse ikke var sagligt begrundet.
efter opsigelsen henvendte a sig til bibliotekarforbundet, der er hendes faglige organisation.
organisationen protesterede mod afskedigelsen under henvisning til, at der ikke var taget
højde for, at a var udpeget til arbejdsmiljørepræsentant.
forklaringer
der er afgivet forklaring af a, thomas steinmetz og tine jørgensen.
a har forklaret, at hun er uddannet bibliotekar, og de seneste 17 år har beskæftiget sig med it-
processer, herunder designprocesser og designværktøjer, der skal understøtte it-processer.
hun har tidligere været ansat hos lundbeck, men blev headhuntet til carlsberg it (cit). hos
cit var hun først ansat som configuration manager, og havde til opgave at kortlægge al it-
software i virksomheden. for at kunne dette, har man brug for et særligt softwareværktøj, og
servicenow, som under hendes ansættelse i cit blev introduceret i virksomheden var et
sådant værktøj. hun blev endvidere under sit arbejde udlånt til såkaldt intern audit i
virksomheden. herudover blev hun udlånt til procesafdelingen, hvor hun gennemførte et
lean-projekt. det var i forbindelse med dette projekt, at hun modtog en del ros fra thomas
steinmetz. i 2012, mens hun sad i procesafdelingen, fik hun og de andre medarbejdere i
                                                 - 3 -
afdelingen at vide, at de skulle flytte til en lokation på carlsberg-grunden kaldet
’gærkælderen’. der er ikke tale om en kælder men om en hel bygning. hele bygningen
lugtede imidlertid kraftigt af svamp, og det var en udbredt opfattelse hos medarbejderne, at
det ikke var sundt at opholde sig i bygningen. flere medarbejdere havde således tidligere
siddet i bygningen, og flere af disse medarbejdere mente, at de havde haft et højere antal
sygedage. hun sad på kontor med en kvinde, som blev syg ret kort tid efter, at de flyttede til
’gærkælderen’.
da flytningen til ’gærkælderen’ blev annonceret, var hun ikke arbejdsmiljørepræsentant. hun
havde dog fungeret som arbejdsmiljørepræsentant hos lundbeck, og havde i den forbindelse
gennemført den officielle arbejdsmiljørepræsentantuddannelse. hun kontaktede den ene
arbejdsmiljørepræsentant, patrick doyle, og spurgte denne, om der var lavet nogle
undersøgelser af arbejdsmiljøet i gærkælderen. dette vidste doyle ikke, så hun foreslog at stå
for at rette henvendelse til arbejdstilsynet for at forhøre sig nærmere om, hvordan de skulle
forholde sig, hvilket doyle syntes var en god ide. det var velkendt i hendes egen afdeling og i
naboafdelingerne - også i ledelsesteamet - at det var hende, der rettede henvendelse til
arbejdstilsynet. medarbejdere fra arbejdstilsynet kom ud til cit i efteråret 2012. de var i
cit ad flere omgange, og var rundt og snakke med flere medarbejdere. det blev besluttet i
forbindelse med de første besøg, at tilsynet skulle fokusere på det psykiske arbejdsmiljø. hun
ved ikke, hvad der skete omkring sagen med det fysiske arbejdsmiljø i ’gærkælderen’.
afdelingen var endnu ikke flyttet dertil, da tilsynet var på besøg. tilsynet indkaldte en række
medarbejdere, herunder hende, til en samtale om det psykiske arbejdsmiljø. hun udfærdigede
i den forbindelse og til eget brug notatet, som er gengivet i ekstraktens s. 67ff. notatet blev
udarbejdet på baggrund af rå tilkendegivelser fra medarbejderne i afdelingen. notatet
afspejler meget godt den frustration og usikkerhed, der var i afdelingen. hun udleverede ikke
dokumentet til tilsynet, men læste op fra det under samtalen. der var omkring 7 menige
medarbejdere og ingen ledelsesrepræsentanter med til mødet. arbejdstilsynets besøg mundede
ud i, at tilsynet traf afgørelse om at meddele virksomheden en række påbud vedrørende
forbedring af det psykiske arbejdsmiljø.
i december 2012 blev det besluttet, at virksomheden skulle købe værktøjet
servicenow til at håndtere it-processerne. i foråret 2013 flyttede hun derfor til thomas
steinmetz' afdeling som servicenow konsulent. hun var systemansvarlig og dermed også
kvalitetsansvarlig og systemarkitekt på projektbasis i forbindelse med overgangen fra den
oprindelige leverandør af det hidtidige systemværktøj, ibm, til den nye leverandør, tcs. der
                                               - 4 -
var som projektleder ansat en ekstern konsulent, carsten risø, og det var ham, der udnævnte
hende til kvalitetsansvarlig og systemarkitekt på det pågældende projekt. hun var, som nævnt,
ansat som servicenow konsulent og kvalitetsansvarlig og systemarkitekt indgik således ikke
formelt i hendes titel.
i begyndelsen var hun glad for, at cit skiftede leverandør fra ibm til tcs, da hun, som flere
andre, så en mulighed for at få rettet de mangler, der havde været ved ibms leverancer. ibm
har ikke haft noget at gøre med servicenow. en anden leverandør, symfoni, indtog, mens
ibm havde leverandøropgaven, den opgave, som tcs senere overtog med servicenow. hun
havde et rigtig godt samarbejde med daniel billing fra symfoni.
hun havde selv anfægtet sin rolle som kvalitetsansvarlig på projektet, da hun mente, at hun
var for grundig og stillede for høje kvalitetskrav. hendes rolle som kvalitetsansvarlig var at
sikre, at den kode, som tcs leverede, levede op til kvalitetskravene, at den ikke ødelagde
eksisterende strukturer og ikke stillede sig i vejen for fremtidige udnyttelsesmuligheder. hun
gennemførte et review på strukturen og koden og konstaterede at tcs ikke leverede det, de
skulle. servicenow er et meget kompliceret it-værktøj, og det er ikke tilstrækkeligt at have
indsigt i eksempelvis javascript for at kunne programmere. hun efterspurgte tcs-
programmørernes erfaringer med servicenow og det viste sig, at leverandørens medarbejdere
var helt uerfarne, og at tcs med de første leverancer havde ødelagt allerede installerede dele
af servicenow. som det ses af sagens bilag 20 var det den generelle opfattelse hos cit, at
tcs ikke levede op til det, de havde lovet. vedrørende anvendelsen af udtrykket "lukke op at
skide i" vil hun ikke afvise at have brugt om dette om tcs’ leverancer, der var leveret, og
ikke om medarbejderne hos tcs, som hun havde et udmærket forhold til. hun husker ikke, i
hvilket forum sætningen faldt. hun vedgår, at hun, når hun bliver presset, har et "saftigt"
sprog, men hun mener ikke, at hun var den eneste i cit, der havde en sådan sprogbrug. der er
ikke nogen, der på noget tidspunkt har sagt til hende, at hun var besværlig at arbejde sammen
med.
der var i august 2013 en performanceevaluering med thomas steinmetz, hvor hun fik ros og
fik at vide, at hun skulle fortsætte, som hun gjorde, og at han ikke rigtig kunne komme på
noget, hun kunne gøre bedre. hun fortalte ham blandt andet under samtalen, at hun gerne ville
involveres mere i planlægningen af projekterne med tcs, da hun havde oplevet flere gange,
at hun spildte arbejdstid, fordi hun ikke var blevet orienteret tilstrækkeligt.
i marts 2013 blev hun valgt som sikkerhedsrepræsentant. medarbejdergruppen i cit var en
"blandet landhandel" af hk'ere, teknikum-ingeniører og "rigtige" ingeniører, samt personer
                                              - 5 -
med en blandt uddannelsesbaggrund, som var startet med at arbejde i bryggeriet. cit er
meget præget af den blandede medarbejderbaggrund, og at der er medarbejdere fra udlandet.
det har ikke nødvendigvis forudsat en videregående uddannelse at arbejde hos cit, om end i
hvert fald halvdelen af medarbejderne havde en længerevarende uddannelse. en del
medarbejdere bestred selvlærte arbejdsfunktioner i cit. herudover var der administrative
kontorfunktionærer og elektrikere.
cit havde én arbejdsmiljøorganisation, som dækkede alle medarbejdergrupperne, og hun var
arbejdsmiljørepræsentant for alle disse medarbejdere. sikkerhedsorganisationen var ikke
særligt aktiv, da hun kom ind i den, og bar præg af, at de, der havde fungeret som
arbejdsmiljørepræsentanter før hun blev valgt, ikke rigtig vidste, hvad opgaven gik ud på, og
at de ikke var uddannet som arbejdsmiljørepræsentanter. hun konstaterede eksempelvis, at
der ikke var udarbejdet arbejdspladsvurderinger.
patrick doyle var medarbejdervalgt sikkerhedsrepræsentant ligesom hun, og mette
mathiassen var ledelsesrepræsentant i arbejdsmiljøudvalget. den email, som er gengivet i
ekstraktens s. 48, blev skrevet et par måneder efter, at hun blev valgt som
arbejdsmiljørepræsentant. der var på dette tidspunkt ikke rigtig sket noget med de påbud, som
arbejdstilsynet havde givet virksomheden vedrørende det psykiske arbejdsmiljø. der blev
holdt møder, hvor de snakkede om, at noget skulle gøres, men der skete ikke noget.
samarbejdet i arbejdsmiljøudvalget var på dette tidspunkt udmærket, men der var stor
udskiftning i gruppen. mads madsbjerg og mads egebjerg kom ind i udvalget som
ledelsesrepræsentanter i begyndelsen af efteråret 2013. mads egebjerg var ansat i en anden
afdeling end cit, hvorfor hun anfægtede at han kunne være ledelsesrepræsentant i cits
arbejdsmiljøudvalg. efterfølgende kom mads madsbjerg ind over. hun og patrick doyle
havde på dette tidspunkt foretaget en rundering i bygningen og havde noteret mange
overtrædelser af arbejdsmiljølovgivningen, både i forhold til indretning af arbejdspladserne og
i forhold til indeklima. blandt andet var en bygning lige ved siden af blevet væltet, hvilket
medførte store larm- og støvgener for medarbejderne. de fremlagde deres observationer for
mads madsbjerg, som virkede meget irriteret og vred. han stod fast på, at det var udelukket at
gøre noget ved problemerne. hun husker også, at han råbte af hende under et møde i
arbejdsmiljøudvalget. hun foreslog, at mads madsbjerg gennemførte
arbejdsmiljørepræsentantuddannelsen, så mads madsbjerg ligesom hun kunne blive
opmærksom på, hvilke krav arbejdsmiljøloven stillede til arbejdspladsen. disse sammenstød
med mads madsbjerg skete primo oktober.
                                               - 6 -
hun havde som arbejdsmiljørepræsentant altid fået at vide, at man, hvis man som
repræsentant taler på vegne af medarbejderne, har en særlig afskedigelsesbeskyttelse. havde
hun vist, at hun i følge ledelsen hos cit ikke havde en sådan beskyttelse, havde hun nok faret
mere med lempe i forhold til de arbejdsmiljøforhold, hun påtalte. hun talte med patrick doyle
om denne beskyttelse, men har ikke talt med ledelsen herom, da hun tog det for givet, at det
var kendt, at man havde en sådan beskyttelse.
hun mener, at det kan ses ud af e-mailen fra den 3. oktober 2013 fra thomas steimetz, at hun
fortsat havde fuld opbakning fra ham. efter sammenstødene med mads madsbjerg var det
imidlertid som om thomas steinmetz’ tone over for hende blev skarpere. deres forhold havde
under hendes arbejde været udmærket, uden at de som sådan var tætte. hun har ikke
diskuteret de sammenstød, hun havde med mads madsbjerg med thomas steinmetz, men
hendes gæt er, at de har talt sammen. thomas steinmetz har ikke, som hun husker det, på
noget tidpunkt drøftet hendes arbejde som sikkerhedsrepræsentant med hende.
i oktober 2013 havde hun en rigtig stor arbejdsbyrde, da der var forventning om, at en del af
projektet skulle afleveres i slutningen af oktober. torsdag formiddag i efterårsferieugen, hvor
thomas steinmetz havde ferie, kontaktede han hende over telefonen, og spurgte, hvordan hun
havde det. hun sagde, at hun kunne mærke begyndende stress-symptomer. de aftalte derfor,
at hun skulle gå hjem, og at de skulle snakkes ved senere på dagen. hun blev dog på arbejdet
torsdag og talte med steinmetz senere på eftermiddagen. de aftalte da, at hun skulle gå hjem
og blive hjemme fredag. hun tænkte de skulle snakke sammen igen, når thomas steinmetz
kom tilbage fra efterårsferie mandag. hun mødte derfor op om mandagen, men thomas
steinmetz ville ikke tale med hende, hvorfor hun fortsatte sit arbejde som normalt. hun kan
godt se på e-mailen af 18. oktober 2013 til hende fra carsten risør, at forventningen hos de
andre medarbejdere nok havde været, at hun ville blive hjemme i længere tid. adspurgt
hvordan hun opfatter de sidste to sætninger i e-mailen: "du er værdsat. i hvert fald af mig."
har hun forklaret, at hun ikke ved, hvad der ligger i den sidste af de to sætninger. hun talte
med thomas steinmetz senere på ugen, og han sørgede for, at hun blev aflastet og fik flere
medarbejdere på opgaven.
den 28. oktober 2013 kl. 14 var der møde om overlevering af projektet. herefter var hun
indkaldt til et "status"-møde med thomas steinmetz. da hun mødte op til dette møde var
eneste tilstedeværende en kvinde fra hr-afdelingen, som fortalte hende, at hun var afskediget
på grund af samarbejdsvanskeligheder, men at man ikke ville skrive dette i opsigelsen, da
man mente at hun i så fald kunne få problemer med sin arbejdsløshedskasse. hun var helt i
                                               - 7 -
chok og fik ikke spurgt om noget ud over, om der ikke var nogle bestemte regler, når hun var
sikkehedsrepræsentant. hun fik hertil det svar, at det var der ikke. hun mener ikke, at hun har
haft attitudeproblemer, eller at det er sandsynligt, at en medarbejder i indien skulle have
klaget over hende. hun erindrer ikke, at thomas steinmetz eller andre nogensinde har påtalt
samarbejdsvanskeligheder. hun har ikke under sin ansættelse hos cit været sygemeldt eller
haft symptomer på fysisk eller psykisk sygdom.
hun har, efter at hun blev afskediget, fået at vide af en tidligere kollega, at en
ledelsesrepræsentant hos cit havde sagt til den tidligere kollega, at årsagen til, at hun blev
afskediget, var, at hun som sikkerhedsrepræsentant havde lavet ballade. hun ønsker ikke at
oplyse navnet på den tidligere kollega eller oplyse navnet på ledelsesrepræsentanten, da de
begge fortsat er ansat hos cit og kunne havne i problemer som følge af disse udtalelser. hun
er nu ansat hos coop, hvor hun har været siden marts 2014. hun har gjort brug af det
outplacement tilbud, som hun fik i forbindelse med sin afskedigelse fra cit.
thomas steinmetz har forklaret, at han har været i carlsberg it, nu
carlsberg business solutions i 7 år. han fungerer som leder i afdelingen vendor
management, og havde blandt andet ansvaret for udviklingen af servicenow. carlsberg yder
it-supporter til egne virksomheder. der er i cit ca. 150 medarbejdere i københavn, mens der
sidder yderligere 150 i resten af europa. medarbejderne i cit beskæftiger sig med en bred
vifte af it-relaterede opgaver, men det vil typisk kræve en længere, videregående uddannelse
at arbejde i cit. der var ikke elektrikere ansat i cit.
"gærkælderen" er den bygning, hvor de ikoniske carlsberg elefanter står. lokalerne er
minimum i stueniveau, og der er således ikke egentlig tale om en kælder. han har siddet i
bygningen i 2½ år og har ikke haft gener af dette. han er ikke bekendt med, at der skulle være
problemer med cits fysiske arbejdsmiljø, eller at der ikke skulle være interesse i at forbedre
arbejdsmiljøet generelt. han var ikke involveret i arbejdet i arbejdsmiljøorganisationen, og
han har ikke drøftet arbejdsmiljøspørgsmål med mads madsbjerg. han mener ikke, at han på
noget tidspunkt ændrede adfærd eller holdning over for bolette garmin. han blev leder for
bolette garmin i foråret 2013. der var antaget en ekstern projektleder til at drive
servicenow-projektet og bolette garmin indtog forskellige roller i dette projekt, herunder
som administrator/ systemansvarlig efter delegation fra ham. i sidste ende var det slutbrugeren
og ikke medarbejderne i cit, der kvalitetssikrede systemet. han var glad for leverandørskiftet
fra ibm til tcs, og det tror han også at bolette garmin var til at begynde med. en stor del af
bolette garmins ansvar blev med overgangen til tcs rykket hertil. der var ikke en plet at
                                               - 8 -
sætte på bolette garmins faglige kunnen. bolette garmin var meget perfektionistisk i sin
tilgang til arbejdet. hun var også meget følelsesladet, og bølgerne gik ofte højt, hvis folk ikke
var enige i hendes prioriteringer. han fik en del mundtlige henvendelser såvel internt fra
medarbejdere i cit som eksternt fra leverandører om hendes adfærd. han mener, at
sætningen "til at lukke op at skide i" faldt på et internt møde uden deltage af tcs. han ville
nok have valgt at udtrykke sig anderledes.
en performance-evaluering drejer sig om, hvorvidt medarbejderen løser de opgaver, der
stilles, men indeholder også en vurdering af, om medarbejderen "brænder alt ned omkring
sig" i jagten på at løse opgaven. han var helt enig i, at bolette garmin løste sine opgavemål.
for så vidt angår hvordan opgaverne blev løst, har han et par gange haft samtaler med bolette
garmin om, at hun skulle trække sig mere tilbage fra konfrontationerne. han valgte, efter
konsultation med sin chef, ikke at gøre noget ud af dette spørgsmål under
performanceevalueringen, også da bolette garmin lige havde mistet sin mor. han har også
haft dialog med flere af hendes projektledere om bolette garmins konfrontative adfærd. der
var også samtaler om hendes arbejdsbyrde, og at det ikke var meningen, at bolette garmin
skulle arbejde til langt ud på aftenen, særligt da mange af opgaverne lå hos tcs. bolette
garmin gik alt for meget i detaljen og var ikke i stand til at administrere sin arbejdsbyrde på
en hensigtsmæssig måde. det er ikke set i cit, at der er givet advarsler i forbindelse med et
performancereview. han gav under samtalen bolette en "3'er" på performanceskalaen, men
kunne egentlig godt have givet en "2'er". bolette garmin insisterende tilgang til
kvalitetsniveauet gav gnidninger i projektgruppen og med leverandørerne.
han mener, at han ringede til hende under sin efterårsferie, da han havde indtryk af, at hun
havde en stigende arbejdsbyrde og for at høre status vedrørende aflevering af projektet.
bolette garmin fortalte ham, at det ikke gik så godt. han kontrollerede med baglandet, hvad
der kunne gøres, herunder med projektlederen carsten risø, og de blev enige om, at bolette
garmin skulle tage hjem, ligesom de blev enige om, at de skulle "snakkes ved mandag". han
havde ikke regnet med, at bolette garmin ville møde på arbejde om mandagen, så han blev
lidt paf. bolette garmin sagde, at hun ikke havde tid til at sidde derhjemme, da der var alt for
mange opgaver. han sørgede i de efterfølgende dage for at give hende noget inddækning. han
mener, at de talte sammen om tirsdagen.
beslutningen om at afskedige bolette garmin blev endegyldigt truffet af ham. han havde
inden afskedigelsen jævnligt samtaler med bolette garmin om hendes attitude, dvs. ca. et par
gange hver 14. dag. det er ikke et spørgsmål om, at det var blevet "værre" i oktober, men
                                               - 9 -
derimod et stadigt eskalerende problem efter leverandørskiftet. årsagen til afskedigelsen var
således bolette garmins uhensigtsmæssige tilgang til den stigende arbejdsbyrde, og risikoen i
forbindelse med leverandørskiftet til tcs. mads madsbjerg var ikke inde over afskedigelsen.
det var på tale blot at give bolette garmin en skriftlig advarsel, men der var enighed i
ledelsesgruppen om, at det var bedre at effektuere afskedigelsen med det samme. de talte med
hrafdelingen i den forbindelse. de tre måneders løn, som blev udbetalt til bolette garmin,
blev betalt efter rådgivning fra hr.
tine jørgensen har forklaret, at hun er formand for bibliotikarforbundet. sagen er rejst, fordi
det er forbundets opfattelse, at det ikke kan være rigtigt, at man ikke som
arbejdsmiljørepræsentant er beskyttet mod afskedigelse, hvis man er repræsentant på en privat
virksomhed med mange akademikere, som ikke er underlagt nogen overenskomst. udfaldet af
sagen har betydning for forbundets vejledning af deres medlemmer om, hvordan de er sikret,
hvis de er valgt som arbejdsmiljørepræsentanter i en virksomhed.
parternes synspunkter
sagsøger har i påstandsdokument af 22. januar 2015 anført følgende:
til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at sagsøgte ikke har løftet bevisbyrden,
for at afskedigelsen af arbejdsmiljørepræsentant bolette garmin var sagligt begrundet, og at
hun derfor har krav på en godtgørelse for usaglig afskedigelse.
a har udført sit arbejde upåklageligt og har aldrig modtaget advarsler eller påtaler for sin
arbejdsindsats eller sin adfærd overfor kolleger eller samarbejdspartnere.
a - der også på sin tidligere arbejdsplads var valgt som arbejdsmiljørepræsentant - har både
før og efter hun blev valgt som arbejdsmiljørepræsentant hos sagsøgte taget initiativ til
forbedringer af det dårlige psykiske og fysiske arbejdsmiljø hos sagsøgte, herunder taget
initiativ til at arbejdstilsynet kom på kontrolbesøg og på denne baggrund konstaterede, at der
var betydelige arbejdsmiljømæssige problemer hos sagsøgte. det er as opfattelse, at hendes
indsats for at forbedre arbejdsmiljøet har påvirket ledelsens syn på hende, og at ledelsen
betragtede hende som et besværligt og kværulerende medlem af sikkerhedsgruppen.
herudover har a som arbejdsmiljørepræsentant haft flere alvorlige uoverensstemmelser af
arbejdsmiljømæssig karakter med sagsøgtes ledelsesrepræsentant i sikkerhedsgruppen mads
madsbjerg.
det gøres på denne baggrund gældende, at afskedigelsen af a - der ikke forud for
afskedigelsen har modtaget advarsler eller påtaler vedrørende de postulerede
samarbejdsvanskeligheder - reelt var begrundet i hendes arbejde som
                                              - 10 -
arbejdsmiljørepræsentant. det bemærkes i den forbindelse, at a under ansættelsesforholdets
beståen har modtaget ros for sin arbejdsindsats, og at hun ikke forud for afskedigelsen har
modtaget en advarsel om de postulerede samarbejdsproblemer. disse forhold skaber en
formodning om, at afskedigelsen reelt er begrundet i as arbejde som
arbejdsmiljørepræsentant.
arbejdsmiljølovens § 10, stk. 2 har følgende indhold:
“arbejdsmiljørepræsentanten er beskyttet mod afskedigelse og anden forringelse af sine
forhold på samme måde som tillidsmænd inden for vedkommende eller tilsvarende faglige
område.”
bestemmelsen blev indført i lov nr. 681 af 23. december 1975
(arbejdsmiljøloven). med loven blev der indført en samlet regulering af arbejdsmiljøet, og de
hidtidige arbejdsmiljølove, herunder lov nr. 226 af 11. juni 1954 om almindelig
arbejderbeskyttelse, blev ophævede. indtil vedtagelsen af lov nr. 681 af 23. december 1975
nød arbejdsmiljørepræsentanter ikke en særlig afskedigelsesbeskyttelse, idet det i § 59 i lov
om almindelig arbejderbeskyttelse var forudsat, at arbejdsmiljørepræsentanterne som
udgangspunkt skulle vælges blandt tillidsrepræsentanterne, der i forvejen nød
afskedigelsesbeskyttelse i henhold til overenskomsten på området.
det gøres gældende, at det af lovgivningsmagten var forudsat, at arbejdsmiljørepræsentanter
skulle nyde samme afskedigelsesbeskyttelse som tillidsrepræsentanter på samme eller
tilsvarende faglige område. det gøres i den forbindelse gældende, at langt de fleste
overenskomster i danmark foreskriver, at en tillidsrepræsentant kun kan afskediges, såfremt
afskedigelsen er begrundet i “tvingende årsager”, og at baggrunden for denne særlige
afskedigelsesbeskyttelse er, at tillidsrepræsentanter skal have mulighed for at varetage
medarbejdernes faglige og økonomiske interesser uden at frygte, at denne interessevaretagelse
vil kunne få ansættelsesretlige konsekvenser for den pågældende tillidsrepræsentant. kravet
om “tvingende årsager” indebærer ikke blot, at det er arbejdsgiveren, der bærer bevisbyrden,
for at der foreligger en saglig afskedigelsesgrund, men også at det er arbejdsgiveren, der
bærer bevisbyrden, for at særligt tungtvejende hensyn til virksomheden gør en afskedigelse
påkrævet. afskedigelsesbeskyttelsen for tillidsrepræsentanter er derfor markant bedre end
afskedigelsesbeskyttelsen efter eks. funktionærlovens § 2b.
danmarks internationale forpligtelser understøtter sagsøgers synspunkt om, at
arbejdsmiljørepræsentanter - uanset om deres arbejde er overenskomstdækket eller ej - nyder
en særlig afskedigelsesbeskyttelse.
                                              - 11 -
det gøres på denne baggrund gældende, at a som arbejdsmiljørepræsentant nød samme
afskedigelsesbeskyttelse som tillidsrepræsentanter på samme eller tilsvarende faglige område.
det bemærkes endvidere, at a har ladet sig vælge som arbejdsmiljørepræsentant under
forudsætning af, at hun havde tillidsmandsbeskyttelse. såfremt sagsøgte ikke mente, at
arbejdsmiljørepræsentanterne hos sagsøgte havde tillidsmandsbeskyttelse, burde sagsøgte
havde informeret a herom, forinden valget blev gennemført.
det afgørende er derfor ikke, om a som arbejdsmiljørepræsentant nyder samme beskyttelse
som en tillidsrepræsentant, men derimod alene hvilken overenskomst, der skal lægges til
grund.
sagsøgte - der er organiseret i dl - har ikke indgået en overenskomst, der dækker
itmedarbejdernes arbejde, og som følge heraf skal overenskomsten på det tilsvarende, faglige
område anvendes. det er efter sagsøgers opfattelse ingen betingelse, at overenskomsten skal
være landsdækkende.
det er sagsøgers opfattelse, at it-overenskomsten mellem tdc a/s og en række ac-
organisationer finder anvendelse (bilag 6), idet overenskomsten dækker ac-betonet it-arbejde
af forskelligartet karakter.
af den som bilag 6 fremlagte it-overenskomsts § 21, stk. 9, 1. afsnit fremgår det, at en
afskedigelse af en tillidsrepræsentant skal være begrundet i tvingende, specifikke årsager.
subsidiært påberåber sagsøger sig de som bilag 21-26 fremlagte it-overenskomster, herunder
særligt industriens funktionæroverenskomst.
det gøres på denne baggrund gældende, at sagsøgte ikke har løftet bevisbyrden, for at
afskedigelsen af a var begrundet i tvingende årsager. sagsøgte har således ikke løftet
bevisbyrden for, at der foreligger en saglig afskedigelsesgrund, ligesom sagsøgte ikke har
løftet bevisbyrden for, at særligt tungtvejende hensyn til virksomhedens drift gjorde en
afskedigelse nødvendig.
det gøres endvidere gældende, at sagsøgte ikke har iagttaget afskedigelsesproceduren i
overenskomstens § 21, stk. 9, 2. afsnit, og at afskedigelsen også af denne grund ikke er
begrundet i tvingende årsager.
som følge af det ovenfor anførte har a krav på en godtgørelse på 7 måneders løn, ligesom
hun har krav på et opsigelsesvarsel på 6 måneder, jf. overenskomstens § 21, stk. 9, 3. afsnit
(bilag 6).
sagsøgte gør under henvisning til blandt andet faglig voldgiftskendelse af 5. december 1998
(bilag a) gældende, at sagsøgte ikke har indgået en overenskomst, der dækker as arbejde, og
                                               - 12 -
at a som arbejdsmiljørepræsentant derfor ikke har nogen særlig afskedigelsesbeskyttelse. det
gøres i den forbindelse gældende, at de af sagsøgte påberåbte afgørelser er begrundet i, at
overenskomstparterne udtrykkeligt i disse sager har taget stilling til omfanget af
afskedigelsesbeskyttelsen.
det gøres subsidiært gældende, at afskedigelsen ikke er rimeligt begrundet i sagsøgers eller
sagsøgtes forhold, og at sagsøger derfor har krav på en godtgørelse der passende kan
fastsættes til et beløb svarende til 3 måneders løn, jf. funktionærlovens § 2 b.
sagsøgte har i påstandsdokument af 21. januar 2015 anført følgende:
det gøres til støtte for sagsøgtes påstand om frifindelse for den principale påstand gældende,
at    udgangspunktet efter dansk ret er, at man alene er omfattet af rettigheder og pligter efter
      en kollektiv overenskomst, hvis man falder inden for den konkrete overenskomsts
      dækningsområde,
at    arbejdsmiljølovens § 10, stk. 2 er en undtagelse til det ovenfor omtalte udgangspunkt og
      således må fortolkes indskrænkende,
at    det følger af arbejdsmarkedets ankenævns afgørelse af 20. november 2002, der er
      fremlagt som sagens bilag d, at en virksomhedsoverenskomst som den af sagsøger
      fremlagte overenskomst mellem tdc a/s og akademikerorganisationerne alene finder
      anvendelse for de medarbejdere, der er ansat på den pågældende virksomhed,
at    de øvrige af sagsøger fremlagte overenskomster enten ikke gælder for akademikere,
      alene finder anvendelse inden for et særligt område af arbejdsmarkedet eller alene finder
      anvendelse på en konkret virksomhed,
at    de af sagsøger fremlagte overenskomster således ikke kan tages til udtryk for, hvad der
      er gældende for “vedkommende eller tilsvarende faglige område” på det private
      arbejdsmarked,
at    der under dansk arbejdsgiverforening ikke findes landsdækkende overenskomster, der
      regulerer it-arbejde, der typisk udføres af akademikere,
at    der således inden for det - i forhold til as stilling i sagsøgtes virksomhed - “tilsvarende
      faglige område” ikke findes en særlig beskyttelse af tillidsrepræsentanter,
at    der med henvisning til vestre landsrets dom af 17. januar 2011 samt eu-domstolens
      besvarelse i sag c405/08, der er fremlagt som henholdsvis sagens bilag b og c, ikke
      gælder en skærpet beskyttelse af arbejdstagerrepræsentanter, hvis blot repræsentanten
      nyder beskyttelse mod urimelig afskedigelse,
                                              - 13 -
at    a i kraft af sin status som funktionær er sikret den tilstrækkelige beskyttelse mod
      urimelig afskedigelse, og
at    a således i forbindelse med opsigelsen hverken nød en skærpet beskyttelse mod
      opsigelse, var omfattet af en særlig afskedigelsesprocedure eller havde krav på en særlig
      fratrædelsesgodtgørelse i kraft af hendes hverv som arbejdsmiljørepræsentant.
det gøres til støtte for sagsøgtes påstand om frifindelse for den subsidiære påstand gældende,
at             de omtalte samarbejdsproblemer, herunder as negative indstilling overfor
sagsøgtes samarbejdspartner og as egen leder og kollegaer, var af en sådan karakter, at der
ikke længere var grundlag for et konstruktivt samarbejde mellem parterne, at         opsigelsen
af a er sagligt begrundet i samarbejdsproblemer, som a selv har givet anledning til,
at    opsigelsen af a således intet havde med hendes hverv som arbejdsmiljørepræsentant at
      gøre,
at    der ved opsigelsen af a, med henvisning til vestre landsrets dom af 17. januar 2011
      samt eu-domstolens besvarelse i sag c405/08, der er fremlagt som henholdsvis sagens
      bilag b og c, alene skal foretages en vurdering i forhold til funktionærlovens § 2b og, at
      det ved denne vurdering ikke skal tillægges vægt, at a var arbejdsmiljørepræsentant i
      sagsøgtes virksomhed.
vedrørende sagens omkostninger skal sagsøgte bemærke, at retten ved udmåling af sagens
omkostninger bør tillægge det betydning, at sagsøgte i forbindelse med opsigelsen pr. kulance
betalte sagsøger et beløb svarende til 3 måneders løn, hvilket er det maksimale beløb i
henhold til funktionærlovens § 2b. ved anlæggelsen af nærværende sag valgte sagsøger at
tilbagebetale beløbet. det er således sagsøgtes opfattelse, at sagsøger ved anlæggelse af
nærværende sag har ført unødig retsproces.
parterne har i det væsentlige procederet i overensstemmelse hermed.
rettens begrundelse og afgørelse
a var på afskedigelsestidspunktet valgt som arbejdsmiljørepræsentant på arbejdspladsen. hun
må efter sin uddannelsesmæssige baggrund karakteriseres som akademiker.
efter § 10, stk. 2, i arbejdsmiljøloven er arbejdsmiljørepræsentanten beskyttet mod
afskedigelse og anden forringelse af sine forhold på samme måde som tillidsmænd inden for
vedkommende eller tilsvarende faglige område.
efter en sproglig fortolkning af denne bestemmelse gælder der ikke en generel beskyttelse af
en arbejdsmiljørepræsentant mod afskedigelse, men særlig beskyttelse kan følge af en
overenskomst på området eller et tilsvarende område.
                                               - 14 -
af forslag til lov om arbejderbeskyttelse, fremsat den 3. oktober 1951 (ft 1951/52, tillæg a,
spalte 2654ff), fremgår af § 61, stk. 1 (spalte 2710) følgende:
      ”i virksomheder, hvor der beskæftiges 10 arbejdere eller derover, skal arbejderne vælge
      en eller – efter arbejdstilsynets nærmere anvisning – flere sikkerhedsrepræsentanter til
      at repræsentere sig i spørgsmål om arbejdernes sikkerhed og sundhed. for så vidt
      arbejderne i vedkommende virksomhed har valgt tillidsmænd i henhold til en
      overenskomstmæssig ret hertil, skal sikkerhedsrepræsentanterne vælges blandt disse.
      ….”
af bemærkningerne til bestemmelsen fremgår blandt andet følgende (spalte 2869):
      ”de mellem arbejdsgiver- og arbejderorganisationerne her i landet afsluttede kollektive
      overenskomster giver i vidt omfang arbejderne ret til at vælge tillidsmænd til at
      repræsentere sig i forholdet til virksomhedens indehaver eller dennes repræsentanter på
      arbejdspladsen. det er naturligt, at disse tillidsmænd i praksis også fungerer som
      arbejdernes repræsentanter i forholdet til tilsynet, således at de giver udtryk for
      arbejdernes standpunkt til de arbejderbeskyttelsesproblemer, som fra tid til anden
      dukker op på en virksomhed, medens tilsynet på sin side, når det finder det påkrævet
      eller formålstjenligt at henvende sig til en virksomheds arbejderstab om et eller andet
      forhold som f.eks. ….., lader denne henvendelse gå gennem tillidsmændene, hvorved
      det ofte vil være lettere at skaffe en foranstaltning gennemført af arbejderne, end hvis
      tilsynet direkte henvender sig til disse. …”
lovforslaget blev efter udvalgsbehandling genfremsat den 14. oktober 1953 (ft 1952/53,
spalte 53ff), og bestemmelsen blev gennemført som § 59 i lov nr. 226 af 11. juni 1954 om
almindelig arbejderbeskyttelse.
af forslag til lov om ændring af forskellige lovbestemmelser om arbejderbeskyttelse, fremsat
den 9. december 1970 (ft 1970-71, tillæg a, spalte 2149 ff) fremgår følgende:
      ”5. § 7 affattes således:
      ”§ 7. i virksomheder, hvor der beskæftiges 10 arbejdere eller derover, skal arbejderne
      vælge en sikkerhedsrepræsentant for hver afdeling eller hvert arbejdsområde i
      virksomheden til at repræsentere sig i spørgsmål om arbejdernes sikkerhed og sundhed.
      …
      stk. 6. arbejdsministeren fastsætter efter forhandling med direktøren for arbejdstilsynet
      og arbejdsrådet nærmere regler for opbygning og funktion af det interne arbejde for
      sikkerhed og sundhed, herunder regler om sikkerhedsrepræsentanternes rettigheder og
                                              - 15 -
      pligter og om oprettelse af sikkerhedsgrupper og sikkerhedsudvalg og om disses
      opgaver.
      …”
af bemærkningerne til bestemmelsen fremgår blandt andet følgende (spalte 2158-2159):
      ”… og det er også tanken, at valg af sikkerhedsrepræsentanter efter de nye regler skal
      ske på samme måde som hidtil, således at sikkerhedsrepræsentanterne fortsat skal
      vælges af virksomhedens arbejdere og iblandt disse. man mener derimod ikke fortsat at
      burde stille krav om, at sikkerhedsrepræsentanterne vælges blandt tillidsmændene, jf.
      gældende lov § 59, stk. 1, 2. pkt., idet tillidsmandsordningen og
      sikkerhedsrepræsentantordningen ikke bør kædes så nøje sammen, at der ikke er
      mulighed for at vælge sikkerhedsrepræsentanter uden for tillidsmændenes kreds.
      …”
bestemmelsen blev gennemført som § 7 i lov nr. 216 af 19. maj 1971 om ændring af
forskellige lovbestemmelser om arbejderbeskyttelse (ft 197071, tillæg c, spalte 764).
af forslag til lov om ændring af forskellige lovbestemmelser om arbejderbeskyttelse, fremsat
den 15. december 1972 (ft 1972-73, tillæg a, spalte 3409) fremgår følgende:
      ”1. i § 7 indsættes efter stk. 1 som nyt stykke:
      ”stk. 2. arbejdsgiveren afholder udgifterne ved udførelsen af hvervet og godtgør
      sikkerhedsrepræsentanten tab af indtægt. sikkerhedsrepræsentanten er i øvrigt beskyttet
      mod afskedigelse og anden forringelse af sine forhold på samme måde som tillidsmænd
      inden for vedkommende eller tilsvarende faglige område. uoverensstemmelser
      vedrørende denne beskyttelse, herunder spørgsmål om, hvilke regler der finder
      anvendelse, og om brud på eller fortolkning af reglerne afgøres ved fagretslig
      behandling, jfr. § 17, stk. 4, i lov om arbejdsretten.”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget fremgår blandt andet følgende (spalte 3412):
      ”lovforslaget indeholder forslag om en sikring af sikkerhedsrepræsentanter således at
      disse opnår beskyttelse imod afskedigelse, indtægtstab og anden forringelse af deres
      forhold.”
af bemærkningerne til forslagets nr. 1 fremgår blandt andet følgende (spalte 3413-3414):
      ”de nye regler om sikkerhedsrepræsentanter, der blev indsat i lovens §
      7 ved lovændringen af 19. maj 1971 med virkning fra den 1. april 1972, havde bl.a. til
      formål at skille sikkerhedsarbejdet ud fra hvervet som tillidsmand i henhold til
                                        - 16 -
overenskomst. herved er sikkerhedsrepræsentanten berøvet den specielle sikkerhed i
ansættelsen, som overenskomstmæssigt tilkommer tillidsmænd.
i forbindelse med de nye bestemmelsers ikrafttræden er det af lo gjort gældende, at
denne situation har medført problemer i retning af vægring fra lønmodtageres side imod
at påtage sig opgaven som sikkerhedsrepræsentant.
regeringen lægger vægt på, at sikkerhedsrepræsentanterne kommer til at spille en
afgørende rolle i det fremtidige arbejde for forbedring af sikkerhed i arbejdsmiljøet.
derfor må de kunne handle frit og uden frygt for afskedigelser eller anden form for
repressalier. det må også sikres, at ingen må afstå fra at deltage i sikkerhedsarbejdet,
fordi de derved risikerer at miste indtægtsmuligheder.
det har været overvejet, om man kunne få tilvejebragt den fornødne tryghed direkte
gennem de kollektive overenskomster, men i betragtning af at sikkerhedsordningen i
øvrigt er lovfæstet, finder regeringen det rigtigst, at regler om
sikkerhedsrepræsentanternes tryghed indarbejdes i loven i tilknytning til bestemmelsen
om valg af sådanne repræsentanter.
det bør således i lovteksten pålægges arbejdsgiveren at afholde udgifterne ved
udførelsen af hvervet, f.eks. i forbindelse med nødvendig deltagelse i kurser og anden
oplysningsvirksomhed. arbejdsgiveren må endvidere have pligt til at godtgøre
sikkerhedsrepræsentanten tab af indtægt, som varetagelsen af hvervet medfører.
for så vidt angår beskyttelse imod afskedigelse og anden forringelse af
sikkerhedsrepræsentantens forhold, har man været opmærksom på den naturlige
sammenhæng, der fortsat er mellem sikkerhedsorganisationen og
tillidsmandsordningen. regeringen har derfor fundet det rigtigst og mest
hensigtsmæssigt her at overføre tillidsmandsbeskyttelsen fuldt ud på
sikkerhedsrepræsentanterne.
herved er det blevet naturligt at indføje bestemmelse om, at uoverensstemmelse om
denne beskyttelse afgøres ad fagretslig vej.
gennem henvisning til arbejdsretslovens § 17, stk. 4, og dermed til
hovedorganisationernes norm for regler for behandling af faglig strid, skabes der
grundlag for sådan behandling også i det begrænsede antal tilfælde, hvor der ikke i
overenskomst er de fornødne bestemmelser.”
                                               - 17 -
lovforslaget blev gennemført ved lov nr. 153 af af 31. marts 1973 (ft 1972-73 tillæg c,
spalte 1223-1224). bestemmelsen blev ikke ændret ved arbejdsmiljølovens § 10 (lov nr. 681
af 23. december 1975).
ved forslag af 30. januar 1997 til lov om ændring af lov om arbejdsmiljø blev bestemmelsen
videreført (ft 1996-97, tillæg a, spalte 3370).
følgende fremgår af de almindelige bemærkninger (spalte 3372):
      "der er med lovændringen ikke tilsigtet nogen ændring i reglerne om beskyttelse af
     sikkerhedsrepræsentanter mod afskedigelse eller anden forringelse af deres vilkår ...."
bestemmelsen er fortsat § 10 i lovbekendtgørelse nr. 1072 af 7. september 2010.
der er således i forarbejderne til § 10, stk. 2, i arbejdsmiljøloven ikke holdepunkter for, at der
gælder en almindelig regel om, at en arbejdsmiljørepræsentant nyder en særlig
afskedigelsesbeskyttelse, idet beskyttelsen fortsat knytter sig til, at der inden for samme eller
tilsvarende faglige område findes regler om tillidsmandsbeskyttelse.
a er ikke konkret omfattet af nogen overenskomst. spørgsmålet er herefter, om sagsøger har
påvist en overenskomst, som efter virksomhedens branchemæssige karakter og hendes
arbejdsopgaver er relevant.
sagsøger har særligt peget på overenskomsten af 3. marts 2012 mellem tdc a/s og
akademikerorganisationerne, hvorefter en tillidsrepræsentants afskedigelse skal begrundes i
tvingende, specifikke årsager, jf. § 21, stk. 9, og afskedigelse skal ske med mindst 6 måneders
varsel, ligesom der gives en ekstraordinær godtgørelse på 7 måneders løn, såfremt
afskedigelsen ikke er begrundet i tvingende, specifikke årsager.
sagsøger har også henvist til overenskomst for akademikere i csc danmark a/s m.fl. og
csc consulting group a/s, overenskomst mellem kommuneinformation a/s og djøf og
dansk magisterforening, industriens funktionæroverenskomst, der blandt andet omfatter
tekniske funktionærer, funktionærer med handels- og kontorarbejde, laboranter m.v.,
finansforbundets standardoverenskomst, it-overenskomsten, overenskomsten mellem cgi
og hk prosa m.fl.
sagsøgte har hertil anført, at tdc-overenskomsten er en virksomhedsoverenskomst, som
alene finder anvendelse på de medarbejdere, der er ansat på den pågældende virksomhed, og
at de øvrige fremlagte overenskomster enten ikke gælder for akademikere, eller alene finder
anvendelse inden for et særligt område af arbejdsmarkedet eller alene finder anvendelse på en
konkret virksomhed, hvorfor overenskomsterne ikke kan tages til udtryk for, hvad der gælder
for ”vedkommende eller tilsvarende faglige område” på det private arbejdsmarked.
                                             - 18 -
akademikere på det private arbejdsmarked er typisk ikke dækket af nogen overenskomst.
sagsøger ikke har sandsynliggjort, at hendes kolleger ikke i det væsentlige var akademikere.
på denne baggrund har a efter rettens opfattelse ikke godtgjort, at der findes en "tilsvarende"
overenskomst, som skal finde anvendelse ved vurderingen af hendes beskyttelse som
arbejdsmiljørepræsentant. det bemærkes herunder, at der i de fremhævede overenskomster
nok er regler om, at der skal være tvingende grunde til at afskedige en
arbejdsmiljørepræsentant, men reglerne om retsvirkningen af, at en arbejdsmiljørepræsentant
uberettiget afskediges, er ikke ensartede.
det fremgår af domstolens dom af 11. februar 2010, sag c-405/08, mellem
ingeniørforeningen i danmark som mandatar for bertram holst mod dansk
arbejdsgiverforening som mandatar for babcock & wilcox vølund aps, at artikel 7 i rådets
direktiv af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af
arbejdstagerne i det europæiske fællesskab, hvorefter ”medlemsstaterne sikrer, at
arbejdstagerrepræsentanterne i forbindelse med varetagelsen af deres opgaver nyder en sådan
beskyttelse og har sådanne garantier, at de kan udføre de opgaver, de har fået, på en
hensigtsmæssig måde”, skal fortolkes således, at ”der ikke skal gælde en skærpet standard for
beskyttelse mod afskedigelse for arbejdstagerrepræsentanter. dog skal en
gennemførelsesforanstaltning, det være sig en lov eller en kollektiv overenskomst, respektere
den i nævnte artikel 7 forudsatte minimumsbeskyttelse.”
da a ubestridt er omfattet af funktionærloven og således beskyttet mod en usaglig
afskedigelse, jf. funktionærlovens § 2 b, kan det nævnte direktiv ikke føre til et andet resultat.
efter bevisførelsen har sagsøgte ikke godtgjort, at afskedigelsen af a var rimeligt begrundet i
hendes eller virksomhedens forhold. a har således krav på en godtgørelse i medfør af
funktionærlovens § 2 b. denne godtgørelse fastsættes efter omstændighederne til et beløb på
174.774 kr. svarende til 3 måneders løn, jf. § 2 b, stk. 1, sidste pkt.
under hensyn til sagens karakter og resultat skal hver part bære egne omkostninger.
                                       thi kendes for ret:
dio i v/ di - dansk industri som mandatar for carlsberg business solutions a/s skal inden
14 dage til bibliotekarforbundet som mandatar for a betale 174.774 kr. med tillæg af
procesrente fra den 14. august 2014 til betaling sker.
                                        - 19 -
hver part skal bære egne omkostninger.
