                       højesterets kendelse
                       afsagt tirsdag den 29. september 2015
sag 31/2015
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik stagetorn, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i glostrup den 17. juni 2014 og af østre
landsrets 21. afdeling den 6. oktober 2014.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, poul dahl jensen, vibeke rønne,
oliver talevski og jan schans christensen.
påstande
t har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse ophæves og sagen hjemvises til realitets-
behandling.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse, subsidi-
ært stadfæstelse af byrettens kendelse.
anbringender
t har anført bl.a., at det afgørende er, om der er forløbet 3 år af frakendelsestiden, således
som det udtrykkeligt fremgår af færdselslovens § 132, stk. 1, 2. pkt. tidspunktet for dommen
om frakendelse er tilfældigt og afhænger bl.a. af berammelsestiderne ved den pågældende
retskreds.
lovgiver har ønsket, at indbringelse for domstolene af spørgsmålet om generhvervelse af fø-
rerretten alene skal afhænge af, hvor lang tid der er forløbet af frakendelsestiden inklusiv en
                                               - 2 -
eventuel administrativ inddragelse. en udvidende fortolkning til ugunst for den domfældte
forekommer særligt betænkelig.
lovgiver har endvidere ønsket at drage paralleller til varetægtsfængsling. straffetiden og fra-
kendelsestiden bør i overensstemmelse hermed beregnes på samme måde, idet både friheds-
berøvelse og inddragelse af førerretten kan ske i en periode forud for dom, og fordi der i
begge tilfælde ved beregning af henholdsvis straffetiden og frakendelsestiden skal ske fradrag
for en sådan periode.
den omstændighed at kørsel i den periode, hvori førerretten har været administrativt inddra-
get, ikke kan straffes som kørsel i frakendelsestiden, men alene som kørsel uden at have er-
hvervet kørekort, kan ikke føre til et andet resultat.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at der med bestemmelsens ordlyd om 3 år af frakendel-
sestiden sigtes til den afgørelse om frakendelse, der træffes af domstolene. den administrative
inddragelse, der foretages forud herfor, har efter færdselslovens systematik og terminologi
netop ikke karakter af en frakendelse, men har derimod karakter af en midlertidig administra-
tiv inddragelse.
lovændringen i 1955 må forstås således, at 3 års fristen ikke længere skulle regnes fra den
endelige doms afsigelse, men derimod fra det tidligere tidspunkt, hvor der sker en ubetinget
frakendelse ved en dom i 1. instans, som står ved magt, da der reelt er sket en frakendelse fra
dette tidlige tidspunkt. hvis lovændringen skulle forstås således, at frakendelsestiden skulle
løbe fra et endnu tidligere tidspunkt, nemlig den administrative inddragelse, burde det være
fremgået udtrykkeligt af forarbejderne.
det forhold, at der i frakendelsestiden efter færdselslovens § 130, stk. 3, foretages en afkort-
ning med den forløbne administrative inddragelsesperiode, kan ikke føre til et andet resultat.
det samme gælder det forhold, at fradraget af praktiske grunde i domme formuleres således,
at frakendelsen regnes fra datoen fra den administrative inddragelse af førerretten. formule-
ringen er blot en enkel måde at give udtryk for afkortningen efter færdselslovens § 130, stk. 3.
                                                 - 3 -
til støtte for den subsidiære påstand har anklagemyndigheden anført bl.a., at de materielle
betingelser i færdselslovens § 132, stk. 1, ikke er opfyldt. ordlyden af § 132 lægger op til en
restriktiv praksis, da det kræves, at der foreligger ”ganske særlige omstændigheder”. det t
har anført til støtte for anmodningen, udgør ikke ganske særlige omstændigheder.
højesterets begrundelse og resultat
ts førerret blev administrativt inddraget den 19. september 2010, jf. færdselslovens § 130,
stk. 1, og han blev ved dom af 11. juli 2012 frakendt førerretten ubetinget i 4 år og 6 måneder
fra den 19. september 2010, jf. lovens § 128.
efter færdselslovens § 132, stk. 1, kan der – når førerret er frakendt for længere tid end 3 år –
under visse betingelser ske generhvervelse af førerretten inden frakendelsestidens udløb. sag
om generhvervelse af førerretten forudsætter, at afgørelsen om frakendelse er endelig.
spørgsmålet om generhvervelse af førerretten kan tidligst indbringes for domstolene, ”når der
er forløbet 3 år af frakendelsestiden.”, jf. bestemmelsens 2. pkt. førerretten kan kun gengives,
når der foreligger ”ganske særlige omstændigheder”, jf. 3. pkt.
sagen for højesteret angår i første række, om 3 års fristen skal regnes fra den 19. september
2010, hvor førerretten blev inddraget administrativt, eller først fra den 11. juli 2012, hvor fø-
rerretten blev frakendt ved byrettens upåankede dom.
højesteret finder, at udtrykket ”når der er forløbet 3 år af frakendelsestiden” i færdselslovens
§ 132, stk. 1, 2. pkt., efter ordlyden, forarbejderne og sammenhængen med § 130, stk. 3, må
forstås således, at det også omfatter en periode, hvor førerretten har været inddraget admini-
strativt. dette resultat støttes også af reale grunde.
det følger af det anførte, at fristen i den foreliggende sag skal regnes fra den 19. september
2010, og at 3 års betingelsen i færdselslovens § 132, stk. 1, 2. pkt., således var opfyldt.
af de grunde, som byretten har anført, tiltræder højesteret, at ts anmodning om generhver-
velse af førerretten ikke blev taget til følge, idet der ikke forelå ”ganske særlige omstændig-
heder”, jf. § 132, stk. 1, 3. pkt.
                                             - 4 -
højesteret stadfæster herefter byrettens kendelse.
                                      thi bestemmes:
byrettens kendelse stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsret og højesteret.
