                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 4. oktober 2012
sag 54/2011
(2. afdeling)
fagligt fælles forbund som mandatar for a
(advokat martin haug)
mod
ncc construction danmark a/s
(advokat hanne markussen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 3. afdeling den 28. januar 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, marianne
højgaard pedersen, michael rekling og lars hjortnæs.
sagen er behandlet sammen med højesterets sag 269/2011. begge sager drejer sig om, hvor-
vidt løbende midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven efter de
dagældende regler skulle fratrækkes i differencekrav på erhvervsevnetabserstatning efter er-
statningsansvarsloven.
påstande
appellanten, fagligt fælles forbund som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at ind-
stævnte, ncc construction danmark a/s, skal betale 297.562 kr. med procesrente fra den 26.
juni 2009.
ncc construction danmark a/s har påstået frifindelse.
anbringender
fagligt fælles forbund som mandatar for a har supplerende anført, at løbende ydelser som
midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven udgør forsørgelses-
                                                 - 2 -
grundlag for den skadelidte i en afgrænset periode på samme måde som erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste efter erstatningsansvarsloven. midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter
arbejdsskadesikringsloven adskiller sig fra den midlertidige erhvervsevnetabserstatning efter
erstatningsansvarsloven derved, at den ikke er en á conto udbetaling af den endelige erhvervs-
evnetabserstatning. den midlertidige erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikrings-
loven må efter højesterets domme i ufr 2010.436 og ufr 2010.451 ses som en særlig post,
som dækker det lidte indtægtstab i en mellemperiode, som ligger efter den periode, hvor den
skadelidte kan få tabt arbejdsfortjeneste, og før tilkendelse af en endelig erhvervsevnetabs-
erstatning. da der således er tale om en særlig erstatningspost, som ikke dækkes efter erstat-
ningsansvarsloven, skal denne midlertidige erstatning ikke fratrækkes ved opgørelsen af diffe-
rencekrav på erhvervsevnetabserstatning efter erstatningsansvarsloven.
påstandsbeløbet er nedsat i forhold til beløbet for landsretten, idet ncc construction dan-
mark har opfyldt landsrettens dom.
ncc construction danmark a/s har supplerende anført, at a med sin påstand reelt ønsker at
få indført overlappende erstatning for tabt arbejdsfortjeneste efter erstatningsansvarsloven og
midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven. krav på midlertidig
erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven har ikke som følge af de omtalte
højesteretsdomme fra 2010 sin egen ”tredje” kategori som hævdet af a. selv om en endelig
erhvervsevnetabserstatning først tilkendes senere, når den erhvervsmæssige situation er afkla-
ret, dækker den alligevel tilbage i tid.
supplerende sagsfremstilling
ved lov nr. 610 af 14. juni 2011, der trådte i kraft den 16. juni 2011 og har virkning for skader
indtrådt efter denne dato, er erstatningsansvarslovens regler om, hvor længe en skadelidt har
ret til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, blevet ændret. ændringen går ud på, at hvis det må
antages, at skadelidte vil lide et varigt erhvervsevnetab, ophører retten til tabt arbejdsfortjene-
ste ikke nødvendigvis ved tilkendelse af midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejds-
skadesikringsloven, men først, når det er muligt midlertidigt eller endeligt at skønne over ska-
delidtes fremtidige erhvervsevne, og det må antages, at skadelidte vil lide et erhvervsevnetab
på 15 % eller derover.
                                                  - 3 -
ved lovændringen er det endvidere bestemt, at midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter
arbejdsskadesikringsloven fremover skal fradrages i erstatning for tabt arbejdsfortjeneste efter
erstatningsansvarsloven i det omfang, erstatningerne dækker samme periode. i tilknytning
hertil er arbejdsskadesikringslovens § 77 blevet ændret, således at det fremgår, at difference-
krav på erhvervsevnetabserstatning efter erstatningsansvarsloven ikke nedsættes som følge af,
at der er betalt eller er pligt til at betale midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejds-
skadesikringsloven.
højesterets begrundelse og resultat
det følger af arbejdsskadesikringslovens dagældende § 77 om såkaldte differencekrav, at den
tilskadekomnes krav mod en skadevolder, som har pådraget sig erstatningspligt, nedsættes i
det omfang, der er betalt eller er pligt til at betale ydelser til den pågældende efter arbejdsska-
desikringsloven. skadelidte kan ikke fremsætte krav mod den erstatningspligtige i anledning
af et tab, som han har fået eller vil få erstattet efter arbejdsskadesikringsloven.
det er fastslået i højesteretspraksis vedrørende den dagældende lovgivning, jf. bl.a. ufr
2010.451, at retten til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste efter erstatningsansvarsloven op-
hørte, når der blev tilkendt midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesik-
ringsloven, og at midlertidig erhvervsevnetabserstatning således ikke var det samme som er-
statning for tabt arbejdsfortjeneste. erstatning både for midlertidigt og varigt erhvervsevnetab
efter arbejdsskadesikringsloven er imidlertid ligesom erstatning både for tabt arbejdsfortjene-
ste og varigt erhvervsevnetab efter erstatningsansvarsloven en kompensation for mistet ind-
tægt.
højesteret finder, at den dagældende § 77 i arbejdsskadesikringsloven må forstås således, at
erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven ikke skal opdeles ved opgørelse af
differencekrav, sådan at en del heraf slet ikke fratrækkes i erstatningskravet efter erstatnings-
ansvarsloven. det gælder også for løbende ydelser som midlertidig erstatning, selv om disse
ydelser har nogle ligheder med erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, og uanset at der i nogle
tilfælde muligt kan blive tale om underkompensation i forhold til sager, hvor der alene betales
erstatning efter erstatningsansvarsloven.
højesteret tager herefter ncc construction danmarks påstand om frifindelse for det reste-
rende krav i sagen til følge.
                                             - 4 -
under hensyn til sagens karakter og betydning for en række andre sager skal ingen af parterne
betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part.
                                    thi kendes for ret:
ncc construction danmark a/s frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part.
