- alj
                                          udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens retsbog
                                         ____________
                                            dom
afsagt den 21. september 2016
t-9-14
                                    1) novartis ag
                                    2) novartis healthcare a/s
                                    (advokat peter-ulrik plesner for begge)
                                    mod
                                    orifarm generics a/s
                                    (advokat klaus ewald madsen)
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, som er anlagt den 16. september 2014, angår navnlig spørgsmålet om, hvorvidt
novartis ag’s og novartis healtcare a/s’ (herefter tilsammen ”novartis”) patent dk/ep 2
292 219 (herefter ”stridspatentet”) samt novartis’ brugsmodeller br 2013 0014, br 2013 0059
og br 2013 00015 (herefter ”stridsbrugsmodellerne”), som alle vedrører anvendelsen af ak-
tivstoffet rivastigmin i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af udviklingen
af demens eller alzheimers-sygdom, er gyldige.
                                                -2-
parternes anbringender om stridspatentets og -brugsmodellernes gyldighed omhandler tre
spørgsmål: (1) om stridspatentets og -brugsmodellernes genstand går ud over indholdet af
ansøgningen (spørgsmål om manglende basis), (2) om stridspatentet og -brugsmodellerne
angår en opfindelse, som ikke er så tydeligt beskrevet, at en fagmand på grundlag af beskri-
velsen kan udøve den (spørgsmål om utilstrækkelig beskrivelse), samt (3) om opfindelsen i
stridspatentet og -brugsmodellerne adskiller sig væsentligt fra det, der var kendt før ansøg-
ningens indleveringsdag (spørgsmål om opfindelseshøjde henholdsvis frembringelseshøjde).
såfremt sø- og handelsretten måtte finde, at stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er gyl-
dige, er der mellem parterne enighed om, at orifarm generics a/s (herefter ”orifarm”) ved
sin markedsføring i danmark af det generiske lægemiddel ”orivast”, som er et depotplaster
til brug for behandlingen af demens og alzheimers-sygdom, krænker stridspatentet og
stridsbrugsmodellerne (både den af orifarm markedsførte orivast i styrkerne 4,6 mg/24 ti-
mer, 9,5 mg/24 timer og 13,3 mg/25 timer).
gyldighedsspørgsmålet er udskilt til særskilt behandling og afgørelse, jf. retsplejelovens §
253, således at behandlingen af parternes påstande vedrørende frigivelse af sikkerhed samt
parternes erstatningspåstande er udskudt til et senere tidspunkt. parterne er enige om, at der
først træffes afgørelse om sagsomkostninger i forbindelse med afslutningen af sagen.
novartis har under denne delforhandling af sagen nedlagt følgende endelige påstande:
1.     principalt: orifarm skal anerkende, at fremstilling, udbud, bringe i omsætning eller an-
       vendelse af lægemidlet orivast 4,6 mg/24 timer depotplaster, orivast 9,5 mg/24 timer
       depotplaster og orivast 13,3 mg/24 timer depotplaster i danmark, jf. d.sp.nr. 28273, el-
       ler import eller besiddelse med et sådant formål udgør en krænkelse af novartis’ ret-
       tigheder, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller dansk brugsmodel nr. br
       2013 0014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 0059 og/eller dansk brugsmodel nr.
       br 2013 00015 er i kraft.
                                            -3-
   orifarm forbydes at fremstille, udbyde, bringe i omsætning eller anvende lægemidlet
   orivast 4,6 mg/24 timer depotplaster, orivast 9,5 mg/24 timer depotplaster og orivast
   13,3 mg/24 timer depotplaster i danmark, jf. d.sp.nr. 28273, eller importere eller besid-
   de det med et sådant formål, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller dansk
   brugsmodel nr. br 2013 00014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 0059 og/eller
   dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 er i kraft.
   subsidiært: orifarm skal anerkende, at fremstilling, udbud, bringe i omsætning eller
   anvendelse af lægemidlet orivast 4,6 mg/24 timer depotplastre i danmark, jf. d.sp.nr.
   28273, eller import eller besiddelse med et sådant formål udgør en krænkelse af novar-
   tis’ rettigheder, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller dansk brugsmodel
   nr. br 2013 00014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00059 og/eller dansk brugs-
   model nr. br 2013 00015 er i kraft.
   orifarm forbydes at fremstille, udbyde, bringe i omsætning eller anvende lægemidlet
   orivast 4,6 mg/24 timer depotplastre i danmark, jf. d.sp.nr. 28273, eller importere eller
   besidde det med et sådant formål, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller
   dansk brugsmodel nr. br 2013 00014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00059
   og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 er i kraft.
2. orifarm skal anerkende, at anvendelse af det danske produktresumé for orivast i for-
   bindelse med udbud, bringe i omsætning eller anvendelse af produkter udgør en
   krænkelse af novartis’ rettigheder, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller
   dansk brugsmodel nr. br 2013 00014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00059
   og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 er i kraft.
3. orifarm skal anerkende, at anvendelse af den danske indlægsseddel for orivast i for-
   bindelse med udbud, bringe i omsætning eller anvendelse af produkter udgør en
   krænkelse af novartis’ rettigheder, så længe dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 og/eller
   dansk brugsmodel nr. br 2013 00014 og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00059
   og/eller dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 er i kraft.
                                                  -4-
4.    det statueres, at pålægget til orifarm om at tilbagekalde allerede skete leverancer af
      orivast, jf. d.sp.nr. 2873, i henhold til den principale påstand 1, fra alle erhvervsmæssi-
      ge kunder, herunder koncernforbundne selskaber og apoteker, hvortil levering var fo-
      retaget af orifarm, var berettiget.
novartis har på grundlag af sine påstande i sagen nedlagt påstand om frifindelse over for
orifarms selvstændige påstande. over for orifarms selvstændige påstand 6 har novartis
subsidiært nedlagt påstand om frifindelse for så vidt angår stridsbrugsmodellerne.
orifarm har nedlagt påstand om frifindelse over for novartis’ påstande.
orifarm har under sagen endvidere nedlagt følgende selvstændige endelige påstande:
1.    patent dk/ep 2 292 219 erklæres ugyldigt i sin helhed.
3.    dansk brugsmodel nr. br 2013 00014 og dansk brugsmodel nr. br 2013 0059 erklæres
      ugyldige i deres helhed.
5.    dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 erklæres ugyldig i sin helhed.
6.    rettens dom i nærværende sag om ophævelse af forbuddet og tilknyttede accessoriske
      foranstaltninger pålagt orifarm skal være eksigibel, uanset om afgørelsen appelleres
      før fuldbyrdelsesfristens udløb.
nærværende hovedsag er anlagt af novartis i henhold til retsplejelovens § 425 som følge af
det midlertidige forbud, der blev nedlagt mod orifarm den 14. august 2014 af sø- og han-
delsretten (sag a-6-14), jf. nærmere herom nedenfor.
                                               -5-
oplysningerne i sagen
sagens parter
novartis ag er en af verdens største internationale producenter af lægemidler. selskabet dri-
ver bl.a. virksomhed inden for forskning og udvikling af originale lægemidler. novartis
healthcare a/s er novartis ag’s danske datterselskab.
orifarm generics a/s er et selskab i orifarm-koncernen, der markedsfører en lang række ge-
neriske lægemidler.
de omhandlede produkter
exelon
i 2007 ansøgte novartis om og opnåede markedsføringstilladelse til det transdermale tera-
peutiske system (herefter ”tts”) exelon® (herefter ”exelon”) depotplastre hos det europæi-
ske lægemiddelagentur. exelon er godkendt til brug i eu, og der er på nuværende tids-
punkt udstedt godkendelse til et 4,6 mg/24 timer depotplaster, der er på 5 cm² (indeholdende
9 mg af aktivstoffet rivastigmin), et 9,5 mg/24 timer depotplaster, der er på 10 cm² (indehol-
dende 18 mg rivastigmin), og et 13,3 mg/24 timer depotplaster, der er på 15 cm² (indehol-
dende 27 mg rivastigmin). af det fremlagte produktresumé for exelon-plastrene fremgår, at
produktet anvendes i en metode til symptomatisk behandling af let til moderat svær alz-
heimers demens. i behandlingen administreres rivastigmin i en godkendt dosis. behandlin-
gen indledes med en dosis på 4,6 mg per 24 timer administreret i et 5 cm² stort depotplaster
indeholdende 9 mg rivastigmin. efter mindst fire ugers behandling, og hvis denne dosis iføl-
ge den behandlende læge tåles godt, bør dosis øges til 9,5 mg per 24 timer administreret i 10
cm² stort depotplaster indeholdende 18 mg rivastigmin. hvis også denne dosis ifølge den
behandlende læge tåles godt, kan der endvidere om nødvendigt foretages yderligere optitre-
ring af rivastigmin-dosis ved hjælp af det 15 cm² store depotplaster.
                                                    -6-
exelon findes også som et oralt kapseldosisregime for rivastigmin, som har været kendt og
anvendt til behandling af alzheimers siden 1998. produktresuméet for exelon-kapseldosisre-
gimet er også fremlagt under sagen. for en beskrivelse af kapselbehandlingen henvises til
gengivelsen af stridspatentet nedenfor, herunder særligt stridspatentets eksempel iv.
orivast
den 29. april 2013 fik orifarm markedsføringstilladelse fra sundhedsstyrelsen til i danmark
at markedsføre et tts benævnt ”orivast”. som tilfældet er med exelon-tts’et, findes ori-
vast i et 4,6 mg/24 timer depotplaster, der er på 5 cm² (indeholdende 9 mg rivastigmin), et 9,5
mg/24 timer depotplaster, der er på 10 cm² (indeholdende 18 mg rivastigmin), og et 13,3
mg/24 timer depotplaster, der er på 15 cm² (indeholdende 27 mg rivastigmin). af det danske
produktresumé for orivast fremgår, at dette produkt også anvendes til symptomatisk til be-
handling af let til svær moderat alzheimers demens. behandlingsforløbet med orivast sva-
rer til behandlingsforløbet med exelon.
novartis’ patent- og brugsmodelrettigheder
stridspatentet
novartis er indehaver af dansk patent nr. dk/ep 2 292 219 (bilag 1) (stridspatentet), der har
prioritet fra den 1. december 2005.
af den danske oversættelse af stridspatentet fremgår bl.a.:
           ”<
           den foreliggende opfindelse angår rivastigmin som fri base eller i form af et farma-
           ceutisk acceptabelt salt, til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller
           forhaling af udviklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori rivastigmin ad-
           ministreres i et transdermalt terapeutisk system og hvor startdosis er som defineret
           i krav 1.
           baggrund for opfindelsen
                                         -7-
transdermale terapeutiske systemer (tts’er) og deres fremstilling er almindelig
kendt i teknikken. ep 1047409 omtaler et tts, der indeholder rivastigmin og en anti-
oxidant. gb 2203040 omtaler et tts, der indeholder rivastigmin og en hydrofil poly-
mer.
disse tts’er har værdifulde egenskaber. imidlertid er der et behov for yderligere
tts’er med forbedrede egenskaber. der er især et behov for at tilvejebringe tts’er til
forbedring af komplians, vedhæftning, tolerabilitet og/eller sikkerhed.
de 19918106a1 omtaler et tts der omfatter mindst et farmaceutisk aktivt stof og et
neutraliseret syrepolyakrylat tryksensitivt klæbemiddel hvori rivastigmin er omtalt
som et egnet farmaceutisk aktivt stof.
tse francis l. s. et al., pharmaceutical research, vol 15, no. 10 (1998), pages 1614-
1620 omtaler transdermal, oral og intravenøs administrering af rivastigmin til mini-
grise.
således er det et formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe et tts med
forbedrede komplians-, vedhæftnings-, tolerabilitets- og/eller sikkerhedsegenskaber.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe et tts
med en forholdsvis stor mængde aktivt stof, som har en klæbestyrke til at sikre sik-
ker påføring i hele påføringstidsrummet.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe et tts
med en forholdsvis stor mængde aktivt stof uden at have et uhensigtsmæssigt stort
areal.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe et tts
med forbedrede klæbeegenskaber uden at ændre frigivelsesprofilen for det aktive
stof.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe en be-
handlingsfremgangsmåde og præparater med reguleret frigivelse, der væsentligt
forbedrer rivastigmins virkningsfuldhed og tolerabilitet.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe en be-
handlingsfremgangsmåde og præparater med reguleret frigivelse, der væsentligt
nedsætter den nødvendige tid og de nødvendige ressourcer til at administrere ri-
vastigmin til opnåelse af en terapeutisk fordel.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe en be-
handlingsfremgangsmåde og præparater med reguleret frigivelse, der væsentligt
forbedrer komplians med rivastigminbehandling.
det er et yderligere formål med den foreliggende opfindelse at tilvejebringe en be-
handlingsfremgangsmåde og præparater med reguleret frigivelse, der har væsentlig
mindre inter-individuel variation med hensyn til de plasmakoncentrationer af ri-
vastigmin, som er nødvendige for at opfinde en terapeutisk fordel uden uacceptable
bivirkninger.
                                           -8-
dette opnås ved et tts som defineret i det tilhørende krav.
resume af opfindelsen
udførselsformer af den foreliggende opfindelse fremgår af det tilhørende uafhængi-
ge krav.
i ét aspekt angår den foreliggende opfindelse rivastigmin som fri base eller i form af
et farmaceutisk acceptabelt salt til anvendelse i en metode til forebyggelse, behand-
ling eller forhaling af udviklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori ri-
vastigmin administreres i et tts, og hvor startdosis er som defineret i krav 1.
fig. 1 viser et søjlediagram, der illustrerer de forskellige klæbestyrker for et tts med
et yderligere silikoneklæbelag (tts nr. 2) og et tts uden noget yderligere silikone
klæbelag (tts nr. 1).
fig. 2 viser et diagram, der illustrerer de forskellige permeeringshastigheder for ri-
vastigmin gennem human hud i fuld tykkelse, administreret ved hjælp af et tts med
et yderligere silikoneklæbelag (tts nr. 2) eller et tts uden noget yderligere siliko-
neklæbelag (tts nr. 1).
fig. 3 viser et diagram, der illustrerer de forskellige permeeringshastigheder for ri-
vastigmin gennem en eva-membran, administreret ved hjælp af et tts med et yder-
ligere silikoneklæbelag (tts nr. 2) eller et tts uden noget yderligere silikoneklæbe-
lag (tts nr. 1).
fig. 4 viser et diagram, der illustrerer plasma-pk-profiler efter administrering af
kapsler (ovenfor) eller tts nr. 2 (nedenfor).
<
resultaterne af de af ansøgeren udførte forsøg med transdermal påføring af aktive
stoffer til behandling af alzheimers sygdom kan selvfølgelig overføres til andre
grupper aktive stoffer. det kan derfor generelt fastslås, at en tiltagende andel af ak-
tivt stof i tts’ets klæbende polymermatrix for mange aktive stoffer nedsætter tts’ets
klæbeegenskaber betydeligt, hvis de aktive stoffer er faste ved stuetemperatur. hvis
de aktive stoffer er i flydende tilstand ved stuetemperatur, må store mængder såkald-
te ”fortykkelsespolymere” (f.eks. cellulose- eller polyacrylatderivater) sædvanligvis
tilsættes for at opnå mekanisk forarbejdelighed af de polymere, hvilket også fører til
en nedsættelse af klæbeegenskaberne.
i en udførselsform tilvejebringer den foreliggende beskrivelse tts’er, der omfatter et
bagsidelag, et reservoir, der indeholder mindst ét aktivt stof og en polymer, et klæbe-
lag, der omfatter en silikonepolymer og en klæbeformidler (tackifier).
et tts ifølge beskrivelsen udviser forbedrede klæbeegenskaber. endvidere har det
således opnåede tts meget overraskende i det væsentlige samme frigivelsesprofil,
når det sammenlignes med et standard-tts.
den foreliggende opfindelse angår endvidere væsentlig forbedring af rivastigmins
virkningsfuldhed og tolerabilitet, ved påføring af et tts i området 2 til 50 cm 2, idet
præparatet tilvejebringer en gennemsnitlig maksimal plasmakoncentration på ca. 1 til
                                          -9-
30 ng/ml fra et gennemsnit på ca. 2 til 16 timer efter påføring og en auc 24h på ca. 25
til 450 ng h/ml efter gentagen ”qd” administrering (dvs. én gang daglig).
et tts som anvendt i opfindelsen udviser ganske overraskende forbedret tolerabili-
tet, især med hensyn til gastrointestinale uønskede begivenheder, såsom kvalme og
opkastning, i forhold til ækvivalente dosisniveauer (auc24h) af exelon®-kapsler.
<
i en foretrukken udførelsesform har tts’et et størrelsesområde fra 2 til 50 cm², især 5
til 20 cm².
i en foretrukken udførelsesform tilvejebringer tts’et en gennemsnitlig maksimal
plasmakoncentration af rivastigmin på 1 til 30·ng/ml fra et gennemsnit på 2 til 16 ti-
mer efter påføring med en auc24h, på 25 til 450 ng h/ml, og især tilvejebringer tts’et
en gennemsnitlig maksimal plasmakoncentration af rivastigmin på 2,5 til 20 ng/ml fra
et gennemsnit på 4 til 12 timer efter påføring med en auc24h på 45 til 340 ng h/ml.
i en yderligere udførelsesform hvori tts’et omfatter et klæbelag omfattende en sili-
konepolymer og en klæbeformidler (tackifier) og et reservoir omfattende et aktivt
stof i form af en polymermatrix indeholder ikke blot polymatrixen de aktive stoffer,
men også silikoneklæbelaget.
i et yderligere aspekt tilvejebringer opfindelsen rivastigmin i fri base form eller i form
af et farmaceutisk acceptabelt salt til anvendelse ved forebyggelse, behandling eller
forhaling af forløbet af demens hvori rivastigminen administreres i et tts og startdo-
sis er som defineret i krav 1.
i et yderligere aspekt tilvejebringer opfindelsen rivastigmin til anvendelse i en frem-
gangsmåde til forebyggelse, behandling eller forhaling af forløbet af demens forbin-
delse med parkinsons sygdom hvori rivastigminen administreres i et tts og startdo-
sis er som defineret i krav 1.
i et yderligere aspekt tilvejebringer opfindelsen rivastigmin til anvendelse i en frem-
gangsmåde til forebyggelse, behandling eller forhaling af forløbet af alzheimers syg-
dom hvori rivastigminen administreres i et tts og startdosis er som defineret i krav
1.
fremstillingen af et tts ifølge opfindelsen kan udføres ved en vilkårlig fagmanden
bekendt fremgangsmåde.
en metode til fremstilling af tts’et anvendt i den foreliggende opfindelse omfatter
passende følgende trin:
 a)    fremstilling af en klæbemiddelopløsning indeholdende det aktive stof,
 b)    påføring af klæbemiddelopløsningen indeholdende det aktive stof,
 c)    tørring af klæbemiddelopløsningen indeholdende det aktive stof
 d)    fremstilling af silikone-klæbemiddelopløsningen,
 e)    påføring af silikone-klæbemiddelopløsningen,
 f)    laminering af klæbemiddelopløsningen indeholdende det aktive stof med sili-
       koneklæbemiddelopløsningen,
 g)    udstansning og anbringelse i en lomme.
                                          - 10 -
om rivastigmins biofarmaceutiske egenskaber i mennesker er kun lidt blevet publi-
ceret detaljeret. det absorberes hurtigt og fuldstændigt. vi har fundet, at det hoved-
sagelig metaboliseres ved hydrolyse med esteraser, f.eks. acetyl- og butyryl-
cholinesterase, og har en plasmahalveringstid på 1 time. det er genstand for præsy-
stemisk og systemisk stofskifte. vi har nu fundet, at et tts, der indeholder rivastig-
min, kan fremstilles med fordelagtige egenskaber, f.eks. bedre tolerabilitet.
en fagmand er fortrolig med, hvorledes et tts med de ovenfor definerede plasma-
profiler skal fremstilles. en fagmand vil værdsætte, at sådanne plasmaprofiler kan
opnås ved at variere f.eks.:
   sammensætningen af den første og/eller den anden komponent, f.eks., arten og
    mængden af excipienser og/eller aktive stoffer,
   typen af klæbelaget,
   plasterets dimension
et tts kan formuleres med henblik på følgende aspekter:
   tiden indtil frigivelsen af det aktive stof (forhalingstid),
   frigivelseshastigheden af det aktive stof (hurtig eller langsom),
   varigheden af frigivelsen af det aktive stof (lang eller kort),
   nedsættelse af first-pass-metabolisme,
   forbedring af patienternes komplians,
   nedsættelse af påføringsintervaller.
sådanne aspekter kan iagttages i standardopløsningsforsøg in vitro, f.eks. i vand eller
om ønsket i legemsvæsker, f.eks. kunstig mavesaft.
om præparater med pålidelig tidsstyret frigivelse, der tillader frigivelse på et forud-
bestemt tidspunkt af en enkelt eller gentagne doser af aktive stoffer, er kun lidt blevet
publiceret. der består et behov for sådanne præparater, som er kommercielt accep-
table.
efter omfattende forsøg har vi nu fundet, at det er muligt at producere et tts, der er i
stand til på et specifikt tidspunkt, dvs. med en tidsforhaling eller forsinkelse, at frigi-
ve et farmaceutisk aktivt middel eller en blanding af aktive midler. f.eks. i det væ-
sentlige uafhængigt af koncentrationen og typen af tilstedeværende ioner i det
gastrointestinale miljø, f.eks. hydrogenioner og hydroxylioner, dvs. uafhængigt af
ph, phosphationer og også uafhængigt af enzymer, der findes i den omgivende le-
gemsvæske.
de nøjagtige mængder af doser af aktive stoffer og af det tts, der skal administreres,
afhænger af et antal faktorer, f.eks. den tilstand, der skal behandles, den ønskede va-
righed af behandlingen og det aktive middels frigivelseshastighed.
eksempelvis kan den nødvendige mængde af det aktive middel og dets frigivelses-
hastighed bestemmes på grundlag af kendte teknikker in vitro eller in vivo ved be-
stemmelse af, hvor længe koncentrationen af et bestemt aktivt middel i blodplasmaet
forbliver på et acceptabelt niveau til en terapeutisk effekt.
                                         - 11 -
tts’et anvendt i opfindelsen tillader f.eks. fremstilling af lægemiddelformer til ad-
ministrering en gang daglig for patienter, som må indtage mere end en dosis af et ak-
tivt middel pr. dag, f.eks. på specifikke tidspunkter, således at deres behandling for-
enkles. med sådanne sammensætninger kan tolerabiliteten for rivastigmin forbedres,
og dette kan tillade en højere startdosis og et nedsat antal dosistitreringstrin.
en ved sammensætningerne forøget tolerabilitet af rivastigmin kan iagttages i stan-
darddyreforsøg og i kliniske forsøg.
følgende ikke-begrænsende eksempler illustrerer opfindelsen:
eksempel
i. fremstilling af tts
følgende forsøgseksempler udførtes under anvendelse af cholinesteraseinhibitoren
rivastigmin i form af dens frie base. til forsøgene fremstilledes to tts’er:
tts nr. 1: substratdele med en fladevægt på 60 g/m2 med følgende sammensætning
fremstilledes:
rivastigmin (fri base)                                  30,0 vægt%
durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)             49,9 vægt%
plastoid® (acrylatcopolymer)                            20,0 vægt%
vitamin e                                                0,1 vægt%
tts nr. 2: substratdele fremstilledes i form af et tolagspræparat, hvor det ene lag i to-
lagspræparatet svarer til tts nr. 1. det nævnte lag forsynes med et silikoneklæbelag
med en fladevægt på 30 g/m² i overensstemmelse med følgende sammensætning:
bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                  98,9 vægt%
silikoneolie                                             1,0 vægt%
vitamin e                                                0,1 vægt%
mætningsopløseligheden af rivastigmin i form af dets frie base i silikoneklæbemidlet
er ca. 5 vægt%.
ii. bestemmelse af klæbestyrke
begge tts’ers klæbestyrke bestemtes ved fagmanden bekendte fremgangsmåder,
idet følgende detaljer toges i betragtning:
-  størrelse af substratdele: 10 cm2
-  prøveplade: stål
-  aftrækningsvinkel: 90°
-  aftrækningshastighed: 300 mm/min.
for de to tts’er opnåedes de i fig. 7 viste klæbestyrker. diagrammet i fig. 1 viser
klart, at påføring af et silikoneklæbelag på acrylatklæbematrixen forøget dens klæbe-
styrke signifikant.
                                          - 12 -
rivastigmin er i form af sin frie base flydende ved stuetemperatur. det var derfor
nødvendigt at tilsætte en ”fortykkelsespolymer” (plastoid® b), når der indarbejdedes
30 vægt% aktivt stof. således opnåedes et substrat med lav klæbestyrke. når der an-
vendtes et yderligere silikoneklæbelag, er klæbestyrken ca. fem gange klæbestyrken
for et sammenligneligt tts uden yderligere silikoneklæbelag.
iii. permeeringsegenskaber
for at bestemme, om påføringen af et yderligere silikoneklæbelag påvirker frigivel-
sen af det aktive stof, afprøvedes permeringen af rivastigmin gennem human hud i
fuld tykkelse og eva-membraner for begge tts’er. for permeeringsforsøgene gæl-
der følgende betingelser:
den humane hud i fuld tykkelse og eva-membranen indførtes hver især i en modifi-
ceret franz-diffusionscelle. diffusionsarealet var 1,51 cm2. phosphatpuffer (ph 5,5)
med 0,1% natriumazid anvendtes som acceptormedium. acceptormediet havde et
rumfang på 9 ml. forsøgstemperaturen indstilledes til 32°c ved hjælp at et vandbad
og svarede således til overfladetemperaturen af human hud in vivo.
hele acceptormediet udskiftedes med frisk acceptoropløsning efter 8, 24, 32, 48, 56
og 72 timer for at sikre perfekte opløsningsbetingelser i hele forsøgsperioden.
indholdet af rivastigmin i acceptormediet bestemtes ved hplc.
resultatet af permeeringsforsøgene er vist grafisk i fig. 2 og 3.
resultaterne illustrerer, at der praktisk taget ikke iagttoges nogen forskelle med hen-
syn til permeeringshastigheder for rivastigmin i form af dens frie base gennem hu-
man hud mellem de to tts’er (fig. 2). de små forskelle skyldes sandsynligvis anven-
delsen af et biologisk materiale som hud og kan forklares ved lokale hudvariationer
som f.eks. mikrolæsioner eller hårfollikler.
for at eliminere variationer, der forårsages ved anvendelsen af biologisk materiale,
gentoges permeeringsforsøgene under anvendelse af en kunstig membran (eva-
membran). de i fig. 3 viste resultater bekræftet de med human hud i fuld tykkelse
opnåede resultater, nemlig at de to tts’er ikke afviger med hensyn til deres permee-
ringsegenskaber.
overraskende har påføringen af det yderligere silikoneklæbelag ingen indflydelse på
permeeringen af det aktive stof gennem huden.
ifølge den foreliggende beskrivelse kan der derfor produceres tts’er med betydelig
højere klæbestyrke, medens deres oprindelige størrelse bevares.
iv. farmakokinetiske egenskaber
en open-label undersøgelse med parallelle grupper i fire perioder med proportionalt
stigende dosis udførtes til bedømmelse af 5 cm², 10 cm², 15 cm² og 20 cm² tts nr. 2
og 1,5 mg, 3 mg, 4,5 mg og 6 mg exelon® kapsler to gange daglig (bid) ved stationær
tilstand (steady state) i patienter med let til moderat alzheimers sygdom.
                                              - 13 -
patienter diagnosticeret med let til moderat alzheimers sygdom randomiseredes til
behandling enten med tts nr. 2 eller med kapsler. kriterierne for medtagelse var:
mandlige eller kvindelige (ikke fertile) patienter i en alder på 50 til 85 år, som opfyl-
der kriterierne (dsm-iv) for demens af alzheimers type. patienterne bør være diag-
nosticeret med sandsynlig alzheimers sygdom i overensstemmelse med nincds-
adrda-kriterierne med en mmse-bedømmelse på 10-26 (begge inklusive) og ingen
andre medicinske tilstande, der kunne påvirke undersøgelsens resultater.
på grundlag af tidligere erfaring i kliniske forsøg implementeredes 14 dages tritre-
ringstrin til denne undersøgelse.
på tidspunktet for denne analyse fuldførte følgende antal patienter hver af de fire pe-
rioder og medtoges i den farmakokinetiske bedømmelse:
   kapsel                                           tts nr. 2
   19 patienter med dosis 1,5 mg 2 x dagligt        18 patienter med 5 cm²-dosis
   18 patienter med dosis 3,0 mg 2 x dagligt        18 patienter med 10 cm²-dosis
   13 patienter med dosis 4,5 mg 2 x dagligt        16 patienter med 15 cm²-dosis
   12 patienter med dosis 6,0 mg 2 x dagligt        11 patienter med 20 cm²-dosis
rivastigmins farmakokinetik undersøgtes efter begge behandlinger på den sidste dag
i hver titreringsperiode, undtagen ved de højeste doser, hvor den undersøgtes på den
tredje titreringsdag (for ikke at gå glip af plasmaprøver i tilfælde af tidlige udfald på
grund af ringere tolerabilitet). plasmaprøver analyseredes for rivastigmin ved an-
vendelse af lc-ms/ms med en nedre mængdebestemmelsesgrænse (lloq) på 0,2
ng/ml. farmakokinetiske ikke-kompartment-standardparametre afledtes af de indi-
viduelle plasmakoncentration/tids-profiler under anvendelse af winnonlin pro.
de farmakokinetiske parametre for rivastigmin er sammenfattet i tabel 1 (kapselbe-
handling) og tabel 2 (behandling med tts nr. 2). de gennemsnitlige profiler over
plasmakoncentration mod tiden (± sa) fremgår af fig. 4.
under påføringen af tts nr. 2 opnåedes en plateaukoncentration af rivastigmin ved
en median tmax på 8,0 timer for alle tts-størrelser. optagelsen tiltog også overpropor-
tionalt med tiltagende doser, som det fremgår af tabel 3, men i mindre udstrækning
end med kapslen, især for auc24h.
den inter-individuelle variation mellem individerne som bedømt ved variations-
koefficienterne (cv’erne) for optagelsesparametrene for rivastigmin (cmax og auc24h)
var generelt lavere efter administrering med plaster (cv’er på 33-48%) i sammenlig-
ning med oral administrering (cv’er fra 39-68%).
v. farmakologiske egenskaber
tts nr. 2 udviser forbedrede farmakologiske egenskaber i sammenligning med et
kapselpræparat som vist i et standarddyreforsøg og i kliniske forsøg.
 - 14 -                                       - 15 -
krav
1. rivastigmin til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling
   af udviklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori rivastigmin administre-
   res i et transdermalt terapeutisk system (tts), og startdosis er som for et tolaget
   tts på 5 cm², som indeholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, hvori det ene
   lag:
   har en fladevægt på 60g/m² og den følgende sammensætning:
   - rivastigmin (fri base)                                       30,0 vægt%
   - durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                  49,9 vægt%
   - plastoid® b (acrylatcopolymer)                               20,0 vægt%
   - vitamin e                                                    0,1 vægt%
   og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30
   g/m² ifølge følgende sammensætning:
   - bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                              98,9 vægt%
   - silikoneolie                                                        1,0 vægt%
   - vitamin e                                                           0,1 vægt%
 - 16 -                                                 - 17 -
                                                                      <”
termen ”auc” (forkortelse for: ”area under the curve”), som anvendes flere steder i
stridspatentet, er efter det oplyste udtryk for den målte plasmakoncentration i blodet, dvs.
den totale mængde aktivstof (rivastigmin), der i den målte periode er optaget i organismen.
denne kaldes også for den ”biotilgængelige dosis”. termen ”cmax”, som også anvendes flere
steder i stridspatentet, er efter det oplyste den maksimale plasmakoncentration, der nås.
stridsbrugsmodellerne
novartis er endvidere indehaver af følgende registrerede brugsmodeller:
          br 2013 00014,
          br 2013 00059, og
          br 2013 00015.
                                                - 18 -
de tre stridsbrugsmodeller er af novartis indleveret til patent- og varemærkestyrelsen den
31. januar 2013 (br 2013 00014 og br 2013 00015) henholdsvis den 12. april 2013 (br 2013
00059) og har alle samme prioritetsdato som stridspatentet, dvs. fra den 1. december 2005.
br 2013 00014 og br 2013 00059, som begge er uprøvede, har identiske krav med stridspa-
tentet. br 2013 00015 er udstedt efter prøvning hos patent- og varemærkestyrelsen. br 2013
00015 blev oprindeligt indleveret med et krav rettet mod en ”starting dose higher than 3 mg ri-
vastigmine per day”, men endte med at blive udstedt med et krav, der for alle praktiske formål
er identisk med kravet i stridspatentet og de to uprøvede brugsmodeller. behandlingsforlø-
bet for patent- og varemærkestyrelsen, herunder korrespondancen mellem novartis og sty-
relsen, er dokumenteret for sø- og handelsretten.
parterne er enige om, at frembringelserne ifølge stridsbrugsmodellerne skal vurderes i hen-
hold til brugsmodelloven.
stamansøgningen, den udskilte ansøgning om stridspatentet og sagsbehandlingen ved
epo’s examining division
ansøgningen om stridspatentet, ep 2 292 219 (bilag 10), er en afdelt ansøgning fra den inter-
nationale patentansøgning, wo 2007/064407 (bilag 17) (herefter ”stamansøgningen”). de tre
stridsbrugsmodeller er alle indleveret som forgreninger af den udskilte ansøgning om
stridspatentet (bilag 10). parterne er enige om, at såvel stridspatentet som stridsbrugsmodel-
lerne skal have basis i stamansøgningen (bilag 17).
af kravene i stamansøgningen fremgår bl.a.:
           ”<
           claims
           1. a transdermal therapeutic system (tts) comprising
              a) a backing layer,
                                                  - 19 -
            b) a reservoir layer comprising one or more pharmaceutically active ingredients
                 and one or more polymers,
            c)   an adhesive layer comprising a silicone polymer and a tackifier.
         <
         15. a tts comprising as active ingredient rivastigmine in free base or pharmaceuti-
              cally acceptable salt form and providing a maximum plasma concentration of
              about 1 to 30 ng/ml from a mean of about 2 to 16 hours after application.
         16. a tts comprising as active ingredient rivastigmine in free base or pharmaceuti-
              cally acceptable salt form and providing a maximum plasma concentration of
              about 2.5 to 20 ng/ml from a mean of about 4 to 12 hours after application.
         17. a tts comprising as active ingredient rivastigmine in free base or pharmaceuti-
              cally acceptable salt form and having an auc24h of about 25 to 450 ng*h/ml after
              repeated once daily administration.
         18. a tts comprising as active ingredient rivastigmine in free base or pharmaceuti-
              cally acceptable salt form and having an auc 24h of about 45 to 340 ng*h/ml after
              repeated once daily administration.
         <
         21. a method for the prevention, treatment or delay of progression of alzheimer’s
              disease in a subject in need of such treatment, which comprises administering to
              said subject a therapeutically effective amount of a tts according to any of
              claims 1 to 17.
         <
         26. use of a tts according to any of claims 1 to 17 for prevention, treatment of delay
              of progression of alzheimer’s disease, dementia associated with parkinsons dis-
              ease, symptoms of traumatic brain injury.
         <”
beskrivelsen i stridspatentet er i al væsentlighed indeholdt i beskrivelsen i stamansøgningen.
eksempelvis er udtrykket ”startdosis”, som fremgår på side 9 i stridspatentet, nævnt på side
11 i stamansøgningen (”starting dose”). eksemplerne i stridspatentet, herunder eksempel iv,
samt de tilhørende tabeller og figurer, indgår også i stamansøgningen.
i den udskilte ansøgning til stridspatentet (bilag 10) har novartis medtaget nogle af kravene
fra stamansøgningen. krav 1 i ansøgningen til stridspatentet svarer til krav 17 i stamansøg-
ningen.
                                                    - 20 -
i forbindelse med epo’s examining divisions behandling af ansøgningen til stridspatentet,
blev der indgivet indsigelser mod patentansøgningen fra tredjemand. ved breve af 24. juni
2011 og 9. september 2011 forholdt novartis sig til indsigelserne og fremsendte et nyt krav-
sæt.
der er fremlagt ”third party observation” af 1. oktober 2012. ved brev af 16. oktober 2012 fra
epo fremgår, at examining division vurderede, at patentansøgningen ikke opfyldte kravene
i den europæiske patentkonvention (epk). af begrundelsen i brevet fremgår bl.a.:
          ”<
          addition of subject-matter
          the present claims appear not to comply with art. 76(1) and art. 123(2) epc, in that
          an administration at a ”starting dose” of 3 mg of rivastigmine (claim 1) is not dis-
          closed for the claimed medical use of the tts neither in the original application docu-
          ments, nor in the parent application. analogous considerations apply even more to
          claims 2-27, in that further unallowable combinations are claimed, singling out sub-
          ject-matter that was not present in the original application or parent application doc-
          uments.
          <
          inventive step
          < no inventive step could be acknowledged to the present claims under art. 56 epc.
          as far as the use of rivastigmine in form of a tts in general is concerned, it would be
          obvious for the skilled person to use a tts containing acetylcholinestaerase inhibitors,
          and in particular rivastigmine in the therapeutical context where they are usually
          employed, namely dementias, parkinson’s and alzheimer’s disease, brain injury, in
          summary central neurodegenerative disorders, without the exercise of an inventive
          activity. e.g. d7 points out why it is appropriate to choose a tts, rather than oral or
          intravenous administration, for the administration of rivastigmine.
          silicon adhesive layers with an adhesive force for tts for use in a human as claimed in
          claims 4-8 are not considered inventive either, as well as the area of the patches and
          the concentrations of claims 12-14. the latter are chosen by the skilled person as ap-
          propriate for the necessary dosages without the exercise of an inventive skill.
          as far as the ”starting dose” of higher than 3 mg is concerned, it is not seen what spe-
          cific technical problem it solves, nor is it clear from the examples. therefore, the tech-
          nical problem would be to prepare an alternative tts for use in the therapy of demen-
          tias and alzheimer’s disease. d4, d5 and d6 however both suggest to include more
          than 3 mg active principle in the patch. therefore the starting dosage does not seem
          to be inventive either.
          <”
                                                    - 21 -
novartis fremsendte herefter nye krav den 19. november 2012. den 7. december 2012 blev
der afholdt en telefonkonference mellem epo og novartis’ repræsentant. af referatet fra te-
lefonkonferencen fremgår bl.a.:
          ”<
          the examiner explained that the files set of claims is still problematic with respect to
          art. 123(2). in particular, this regards the feature ”a starting dose< higher than 3 mg
          rivastigmine per day”.
          the representative explained that the (implicit) basis for this feature can be found by
          analysing p. 11, paragraph 1. there it is mentioned that the invention allows ”a higher
          starting dose and a reduced number of dose titration steps”.
          on the other hand, the constant object of comparison in the whole application is what
          was commercially available at the priority date, namely the ®exelon capsules (see
          e.g. p. 3, fourth complete paragraph, and examples iv and v). example v and d9 fur-
          thermore show what was known to the skilled person at the priority date, namely
          that the starting dose of ®exelon capsules was 3mg/day. so, inevitably the higher
          starting dose mentioned on p. 11 would mean ”higher than 3 mg/day”.
          although not devoid of a certain plausibility, the examiner thinks that this reasoning
          contains too many logical steps to constitute a direct and unambiguous (albeit impli-
          cit) disclosure of the feature ”a starting dose < higher than 3 mg rivastigmine per
          day”, especially in view of the fact that the claim is directed to a dosage regimen.
          <”
epo indkaldte efterfølgende novartis til mundtlig forhandling den 28. februar 2013. under
den mundtlige forhandling indgav novartis tre alternative kravsæt.
krav 1 i det første alternative kravsæt havde følgende ordlyd:
          ”rivastigmine, in free base or pharmaceutically acceptable salt form, for use in a
          method of preventing, treating or delaying progression of dementia or alzheimer’s
          disease, wherein the rivastigmine is administered in a tts and the starting dose is a
          tts with a size of 5 cm2 and a 9 mg loaded dose.”
krav 1 i det andet alternative kravsæt havde følgende ordlyd:
          ”rivastigmine, in free base or pharmaceutically acceptable salt form, for use in a me-
          thod of preventing, treating or delaying progression of dementia or alzheimer’s dis-
                                                    - 22 -
          ease, wherein the rivastigmine is administered in a tts and the starting dose is that
          of the 5 cm2 (9 mg loaded dose) tts#2 described in the sample herein.”
det tredje og sidste kravsæt er det, som epo’s examining division endte med at godkende,
og som fremgår af det udstedte krav i stridspatentet.
efter den mundtlige forhandling, men inden udstedelsen af stridspatentet, modtog epo
endnu en ”third party observation” af 15. april 2013. heraf fremgår bl.a.:
          ”<
          what is a ‘starting dose’?
          central to the determining the scope of claim 1 is the interpretation of ‘starting dose’.
          no clear guidance is provided in the application as to what this term means. the
          term is only used once, in passing, in the application as filed.
          the term ‘loaded dose’ is used in the application, and also in claim 1 as accepted. it
          is not clear whether the term ‘loaded dose’ is synonymous with ‘starting dose’, or
          whether ‘starting dose’ means something else.
          clarification by amendment of the claims must be provided.
          added matter
          present claim 1 covers the use of a tts providing the starting dose of tts#2 but hav-
          ing any formulation and structure. however, only one formulation exhibiting the
          claimed starting dose was clearly and unambiguously disclosed in the application as
          files, namely tts#2 itself.
          insofar as claim 1 encompasses the use of other tts formulations, this constitutes an
          impermissible generalization of the application as filed which contravenes the provi-
          sions of article 123(2) epc. this deficiency can only be remedied by limiting claim 1
          to state that the tts recited therein actually has the formulation of tts#2.”
den 16. april 2013 kvitterede epo’s examining division for modtagelsen af den nævnte
”third party observation”, men fandt ikke, at dette gav anledning til ændring af stridspaten-
tet.
den 12. juni 2014 blev stridspatentet udstedt.
                                                  - 23 -
prøvelse ved epo’s opposition division og domstolsprøvelse
den 12. august 2014 nedlagde sø- og handelsretten på betingelse af en sikkerhedsstillelse på
5 mio. kr. et midlertidigt forbud mod orifarms markedsføring af orivast 4,6 mg/24 timer og
orivast 9,5 mg/24 timer på baggrund af stridspatentet og de to uprøvede stridsbrugsmodel-
ler, br 2013 00014 og br 2013 00059 (sag a-6-14). af sø- og handelsrettens afgørelse fremgår
bl.a.:
          ”<
          på baggrund af de angivne forklaringer står det efter rettens opfattelse klart, at start-
          dosis er den initiale dosis, som optages i kroppen over 24 timer. patentets definition
          af startdosis som værende den mængde, der administreres i et nærmere defineret
          plaster på 5 cm² indeholdende 9 mg rivastigmin, samt den i tabel 2 beskrevne opta-
          gelse, som en sådan dosering giver patienten, udgør efter rettens opfattelse en klar
          definition af startdosis.
          <”
den 14. august 2014 blev sikkerhedsstillelsen stillet af novartis.
efter udstedelsen af stridspatentet – og parallelt med forbudssagen ved de danske domstole
– har epo’s opposition division behandlet en indsigelsessag, hvor 14 forskellige parter har
indleveret indsigelser mod stridspatentets gyldighed. den 19. februar 2015 forelå der en fore-
løbig vurdering fra opposition division, hvoraf fremgår bl.a.:
          ”<
          6. claim interpretation
          the opposition division construes granted claim 1 as encompassing any tts as long
          as it comprises rivastigmine and as long as in the use of claim 1 there is provided a
          certain ”starting dose”. the amount of the starting dose is corresponding to that pro-
          vided by the tts having the structural features as indicated in claim 1. these struc-
          tural features, however, are intended to define the starting dose only, not the tts
          employed in the medical use of claim 1 as such.
          7. the provisional opinion of the opposition division with regard to the objection un-
          der art. 100(c), added subject-matter epc is as follows:
          7.1 the definition of a tts for use in a medical claim defined by a starting dose cor-
          responding to that of a tts as in example 2 (tts#2) is not originally disclosed in the
          application as filed.
                                           - 24 -
7.1.1 the application as filed describes the tts defined by structural elements. how-
ever, claim 1 of the patent indicates that the tts is no longer defined by structural
features, but only by the fact that it comprises rivastigmine and that it is used in a
certain treatment. any tts providing a starting dose as the reference tts specified in
claim 1 is covered by the therapeutic application. compared to the application as
filed, the restriction to a particular tts in claim 1 has been removed.
the application as filed contains the term ”starting dose” only in one instance, i.e.
b29, page 11, par. 1. the starting dose is discussed in this context only in connection
with a tts having the specific structure of claim 1 as originally filed. the application
as filed does not provide a specific starting dose with respect to ex. tts#2, corres-
ponding to the tts defined in claim 1 of the patent. the description does not define
the starting dose. table 2 concerns the auc after 24 hours upon application at tts#2.
however, this does not provide information regarding a specific starting dose.
this feature is not directly and unambiguously derivable from the application as
tiled. the application as filed discloses that the objectives of the invention are
achieved by a tts defined by structural features.
the subject-matter of claim 1 therefore presents the person skilled in the art with new
information that is not directly and unambiguously derivable from the application as
filed (art. 100(c) epc).
<
7.3 the proprietor’s argument that the higher starting dose referred to on page 11 of
b29 would only be understood as a reference to a starting dose which is higher than
the oral form, does not help to overcome the insufficient definition of the term ”start-
ing dose” as such. also claims 15-17, referred to by p, do not provide any teaching as
to the definition at the starting dose.
8. the provisional opinion at the opposition division with regard to the objection un-
der art. 100(b) epc, insufficiency at disclosure, is as follows:
8.1 the term ”starting dose” is net defined in the application as filed, nor is its exact
meaning common general knowledge. the term is mentioned once (b29, p. 11, par. 1)
without further definition. the burden of determining whether a tts has a starting
dose corresponding to that of tts#2 is unduly high.
firstly, tts#2 must be reproduced. it is questionable whether the application as filed
discloses all information required to reproduce the tts#2. secondly, its starting dose
must be determined despite no guidance being provided in the patent as to what
”starting dose” means or how it is determined.
whether the term ”starting dose” is equivalent to the loaded dose, or derives from a
not further defined measurement at the administered dose after a certain, not further
defined, time period is not disclosed in the application. it is not defined which period
is to be considered when determining the released amount of active agent.
the person skilled in the art is not able, on the basis of the disclosure as a whole and
using his common general knowledge, to identify what the term ”starting dose” is in-
tended to define and how to determine the ”starting dose” of claim 1, and therewith
                                                  - 25 -
          solve the problem underlying the patent. the patent does not meet the requirements
          under art 100(b) epc.
          8.2 the proprietor argues that the skilled person would understand the term ”start-
          ing dose” to mean a treatment-establishing initial dose. the starting dose referred to
          the dose of rivastigmine which is administered at the beginning of the long-term
          therapy. the ”starting dose” was not the loaded dose. the application duration was
          24 hours. the ”starting dose” was the dose administered by the patch defined in the
          second half of the claim. the opposition division, in its provisional opinion, does not
          see a direct and unambiguous disclosure in b29 that the ”starting dose” is the same
          as aug24 of the treatment-establishing initial dose.
          <”
orifarm kærede den del af sø- og handelsrettens forbudskendelse, der omhandlede orivast
9,5 mg/24 timer depotplaster, og østre landsret opretholdt forbuddet ved kendelse af 23. fe-
bruar 2015.
orifarm fik efterfølgende en markedsføringstilladelse til orivast 13,3 mg/24 timer depotpla-
ster, og parterne indgik aftale om, at orivast 13,3 mg/24 timer depotplaster også skulle anses
for omfattet af det midlertidige forbud. dette er baggrunden for, at orivast 13,3 mg/24 timer
også er inddraget i nærværende hovedsag, jf. novartis’ påstande.
den 15. december 2015 traf epo’s opposition division efter en mundtlig forhandling afgø-
relse om, at stridspatentet var ugyldigt på grund af manglede basis i stamansøgningen. den
16. december 2015 blev afgørelsen appelleret af novartis til epo’s boards of appeal. novar-
tis’ appel har opsættende virkning i henhold til epk artikel 106. boards of appeal har endnu
ikke truffet afgørelse i anden instans.
begrundelsen for opposition divisions afgørelse og referat af den mundtlige forhandling fo-
relå den 15. marts 2016. heraf fremgår bl.a.:
          ”<
          reasons for the decision
          <
          4. admissibility of amendments (art. 100(c), 123(2) and 76 epc)
          the opposition division considers that the claim of the mr does not comply with the
          requirements of art. 100(c), 123(2) and 76 epc, for the following reasons:
                                          - 26 -
the definition of a tts for use in a medical claim defined by a starting dose corres-
ponding to that of a tts of example ii (tts#2) as the reference tts is not originality
disclosed in the application as tiled (b29).
the term starting dose is mentioned only once in page 11 at b29. in this passage, the
starting dose is linked to the ”tts of the invention” and not to any reference tts, let
alone to a reference tts defined by a tts taken from an example.
according to the original application, there were three types at tts present which
are considered ”tts of the invention” but which could not serve as a basis for
present claim 1: a tts according to original claim 1, a tts according to original inde-
pendent claims 15 and 16 and a tts according to original independent claims 17 and
18. the description in its example iv described two types of patch (tts#1 and tts#2)
and elucidated that an adhesive layer was not detrimental to the release profile. nei-
ther the tts of the original claims nor those of the examples were in present claim 1.
in claim 1 of the contested patent the tts is thus no longer defined. any tts provid-
ing a starting dose as the reference tts specified in claim 1 is covered by the thera-
peutic application. compared to the application as filed, the restriction to a particular
”tts of the invention” has been removed.
even if taken p’s line of argumentation and considering the broadest disclosure of a
tts in b29 (page 8, par. 2-4), there is no basis in the whole original disclosure for a
medical use claim comprising a dosage regime characterized by a starting dose de-
fined by a reference tts, irrespective of whether this reference tts was a tts of the
invention, namely tts#2.
furthermore, the tts#2 of claim 1 was taken from the example and inadmissibly ge-
neralized.
b29 discloses two ttss in the examples (tts#1 and tts#2) and demonstrates, in fig-
ures 2 and 3, that the same amount of rivastigmine is released over time from these
ttss despite their different formulations. as reported in example iii of b29, the pres-
ence of an additional adhesive layer containing a silicone polymer and tackifier did
not have any impact on the release of the active ingredient from the patch. page 2, fi-
nal full paragraph of b29 further confirms that the adhesive layer featured in tts#2
did not reduce the release of active ingredient from the matrix and its permeation
through the skin.
however, these examples only show that the adhesive layer appears not to influence
the release. no conclusion can be drawn however that the structure of the tts com-
position was not essential for the provision of the desired starting dose of the inven-
tion.
equally, the skilled person would not have deduced from these results that the struc-
ture of the 5 cm2 tts#2 was not essential for obtaining improved tolerability.
also none of the examples mentioned a starting dose or a dosage regimen in the con-
text of a therapeutic treatment. the examples i to iii explain the structure of tts#1
                                          - 27 -
and tts#2 and show that the increased adhesiveness does not have a substantial im-
pact on the release properties (see figure 1).
example iv discloses the pharmacokinetic properties of the one specific tts of the
invention, namely tts#2 and it is compared to a rivastigmine capsule in terms of to-
lerability.
the table on page 15 shows that for exelon(r) capsule treatment 7 patients dropped
out which the same as for tts#2 (none of them experienced a pretreatment). it might
be concluded from example iv that patches are equally tolerated by the patients as
the capsules. moreover, when considering that the auc24h for patches was much
higher than for the capsules then the equal tolerability contributed to the improved
pharmacological properties as stated at the bottom paragraph of page 15. this, how-
ever, relates to the aspect of drug tolerability and does not provide any link to the ef-
fective starting dose as such for the claimed medical indication.
this is confirmed by the definition of the problem posed disclosed in the original dis-
closure. the problem to be solved according to paragraph 4 of b29 is ”to provide a
tts with improved compliance, adhesion, tolerability and / or safety”. the further
objects of the invention lack any indication to a dosage regimen. on the contrary, pa-
ragraph 3 on page 2 relates to a structurally defined patch (original claim 1) or to a
maximum plasma concentration (original claims 15 and 16) or to a defined auc24h
after repeated once daily administration (original claims 17 and 18). none of these
features are present in claim 1 of the contested patent.
further, in paragraph 8 on page 2 the solution for the posed objectives is an adhesive
layer without reducing the release of active ingredient. there is no mention of either
a starting dose or a dosage regimen.
the opposition division holds that the proprietor’s argument that the higher starting
dose referred to on page 11 of b29 would only be understood as a reference to a start-
ing dose which is higher than the oral form, does not help to overcome the insuffi-
cient definition of the term ”starting dose” as such, let alone as a value defined by a
reference tts which was not originally disclosed. also claims 15-17 do not provide
any teaching as to the definition of the starting dose.
furthermore, tts#2 which was used for defining said ”reference tts” was taken
from the example and the dosage regime inadmissibly generalized. the claim recited
neither the subsequent steps of the specific dosage regimen disclosed in example iv
nor the time periods for which each step is administered to the patient.
thus, the claim encompasses any dosage regimen starting with a dose defined by
non-disclosed reference tts and every further continuation of said dosage regimen
according to the practitioner’s discretion. the subject-matter of claim 1 of the patent
in suit is not directly and unambiguously disclosed in the original application b29.
for these reasons, the claim of the main request does not comply with articles 100(c),
123(2) and 76 epc.
<”
                                                    - 28 -
den 12. maj 2016 traf sø- og handelsretten afgørelse om, at det midlertidige forbud over for
orivast ikke skulle ophæves efter opposition divisions afgørelse. denne afgørelse fra sø- og
handelsretten er af orifarm blevet kæret til østre landsret, hvor den fortsat beror.
modhold
for sø- og handelsretten har orifarm efter dennes endelige anbringender alene procederet
på amerikansk patentansøgning us 2001/0048938 (bilag h) som nærmest kendte teknik i re-
lation til spørgsmålet om opfindelseshøjde/frembringelseshøjde. orifarm har således ikke
procederet på international patentansøgning wo 2005/079784 (bilag i) – hverken stående
alene eller i kombination med us 2001/0048938 (bilag h) – som modhold til stridspatentet og
stridsbrugsmodellerne.
us 2001/0048938 (bilag h) angår en opfindelse af et ”tts containing an antioxidant” og har
prioritet fra den 12. januar 1998, dvs. før stridspatentet og stridsbrugsmodellerne. us
2001/0048938 er nært beslægtet med det europæiske patent, ep 1 047 409 (bilag f), som angår
samme opfindelse og har samme prioritetsdato. en væsentlig forskel mellem de to patent-
skrifter er dog, at der i us 2001/0048938 er medtaget et eksempel 4, som ikke er medtaget i
det europæiske patent. under behandlingen af stridspatentet har epo’s examining division
kun medtaget det europæiske patent.
af us 2001/0048938 fremgår bl.a.:
           ”<
           [0001] the invention relates to a pharmaceutical composition for systemic adminis-
           tration of a phenyl carbamate, e.g. by transdermal administration. in particular this
           invention relates to a pharmaceutical composition of the phenyl carbamate–(s).n-
           ethyl-3-[1-dimethylamino)ethyl]-n-methyl-phenyl-carbamate–(hereinafter referred to
           as compound a) in free base or acid addition gb 2 203 040, the contents of which are
           incorporated herein by reference.
           [0002] compound a is useful in inhibiting acetylcholinesterase in the central nerv-
           ous system, e.g. for the treatment of alzheimer’s disease.
           <
                                         - 29 -
[0011] as a polymer one can mention in particular an acrylate co-polymer, e.g. co-
polymer of butyl acrylate, ethyl hexyl acrylate and vinyl acetate. preferably the po-
lymer is cross-linked. a preferred acrylate polymer is one of the durotak brand
available from national starch and chemical company, zutphen, holland, e.g. du-
rotak 87-2353 (hereinafter polymer a), 387-2051 or 387-2052 (hereinafter polymer d).
<
[0016]    examples of commercially available polymers of this type include:
   [0017] 1) polymers of methacrylate containing alkyl (c 1-4) ester groups. preferably
   the polymer matrix is a mixture of an acrylate polymer and a methacrylate poly-
   mer e.g. in a weight ratio of from 5:1 to 1:1, e.g. 4:1 to 2:1 e.g. 3:1, e.g. butylmetha-
   crylate and methylmethylacrylate, mw 20000, e.g. plastoid b from röhm,
   darmstadt, germany (hereinafter polymer b).
   <
   [0018] 3) polymers of methacrylate esters containing trimethylaminoethyl cationic
   ester groups and other natural (c1-4) alkyl ester groups. chloride ions may be
   present. mean molecular weight 150,000. viscosity (20° c.) 10 cp. refractive index
   1.38. density 0.815. alkali number of 180 mg koh per gram polymer (eudragit e
   100, registered trademark, also available from röhm and hereinafter referred to
   as polymer c).
<
[0070] the transdermal device aforementioned may be conveniently formed in con-
tinuous sheets and may be cut into patches of any desirable size or configuration be-
fore use. however, the patches so-formed may expose the pharmaceutical composi-
tion-containing layer of the laminate to the atmosphere at the outer edges of the
patch.
<
[0075] the transdermal devices of the invention in general have, for example an ef-
fective contact area of pharmaceutical composition on the skin of from about 1 to
about 80 square centimeters, preferably about 10 square centimeters, and are in-
tended to be applied at intervals of about one every 1 to 7 days, preferably 1-3 days.
compound a is well tolerated at a dose of 36 mg in free base form in up to 80 cm² of
patches according to the invention containing 36 mg compound a from which 12 mg
was absorbed. compound a may, for example be administered at a dose of 8 mg in a
patch of ca. 10 cm², once every day. the patch may be applied, for example on the
abdomen, thigh, behind an ear or on a shoulder or upper arm.
[0076] the pharmaceutical composition, optionally formed as a transdermal device,
of the present invention are useful for the same indications as for known composi-
tions containing compound a. the exact amounts of compound a to be administered
may depend on a number of factors, e.g. the drug release characteristics of the com-
positions, the drug penetration rate observed in vitro and in vivo tests, the duration
of action required, the form of compound a, and for transdermal compositions the
size of the skin contact area, and the part of the body to which the unit is fixed. the
amount of and e.g. area of the composition etc. may be determined by routine bio-
availability tests comparing the blood levels of active agents after administration of
compound a in a composition according to the invention to intact skin and blood le-
                                                  - 30 -
         vels of compound a observed after oral administration of a therapeutically effective
         dose of the compound.
         [0077] orally, the compound a is well tolerated at an initial dose of 1.5 mg twice a
         day orally and the dose may be stepped up to 3 mg twice daily in week 2. higher do-
         sages are possible, for example 4.5 mg twice daily and even 6 mg twice daily. tolera-
         bility is seen to be even better for the transdermal device, wherein 24 mg were ab-
         sorbed in 24 hours.
         <
                                               example 4
         [0085]    a two-parts composition is prepared consisting of the following compo-
         nents.
                                      composition per unit (10 cm²)
         [0086]______________________________________________________________________
         compound a                                     18 mg                     30%
         polymer                                    29,94 mg                 49,85%
         methacrylate                                   12 mg                     20%
         α-tocopherol                                0.06                        0,1%
         total 1st part                                70 mg                    100%
         (area weight 60 mg/10cm²)____________________________________________________
         and
         bio-psa q7-4302                            29.67 mg                   98,9%
         silicone oil q7-9120                          0.3 mg                    1,0%
         α-tocopherol                                0.03 mg                     0.1%
         total 2nd part                                 30 mg                   100%
         (area weight 30 mg/10cm²)____________________________________________________
         [0087]    the two parts are then put together in the form of a patch.
         <”
parterne har i relation til spørgsmålet om kendt teknik desuden fremlagt og gennemgået bl.a.
følgende dokumenter:
        uk patentansøgning nr. 2 203 040, der er en patentansøgning på selve aktivstoffet
         rivastigmin. denne ansøgning er nævnt i stridspatentet som relevant prior art.
        en videnskabelig artikel publiceret af abhilash desai og george grossberg under
         overskriften ”rivastigmine for alzheimer’s disease”. artiklen er publiceret kort tid
         inden stamansøgningens indlevering. artiklen behandler bl.a. spørgsmål om ab-
                                                        - 31 -
         sorption og distribution, sikkerhed og tolerabilitet samt dosering i relation til aktiv-
         stoffet rivastigmin.
        en videnskabelig artikel publiceret af ronald polinsky under overskriften ”clinical
         pharmacology of rivastigmine: a new-generation acetylcholinesterase inhibitor
         for the treatment of alzheimer’s disease”. artiklen er publiceret i 1998 og behand-
         ler flere af de samme emner som desai og grossberg.
syn og skøn
der har under sagen været gennemført syn- og skøn ved skønsmændene, lars pallisgaard
olsen og jens hansen, der har afgivet skønserklæringer af 20. oktober 2015 og 20. januar
2016.
af skønsmændenes erklæringer af 20. oktober 2015 fremgår bl.a.:
         ”svar på sagsøgers skønsspørgsmål – gyldighed
          1.    ep 2 292 219 eksempel iv beskriver en open-label undersøgelse med parallelle
                grupper i fire perioder med proportional stigende dosis til bedømmelse af 5
                cm2, 10 cm2, 15 cm2 and 20 cm2 transdermalt terapeutisk system tts#2 og 1,5
                mg, 3 mg, 4,5 mg and 6 mg exelon®-kapsler to gange daglig (bid). som det
                fremgår af eksemplet, blev patienterne randomiseret til behandling enten med
                tts#2 eller med kapsler og deltog i 14-dages titreringstrin ved hver individuel
                dosis. antallet af patienter for hver dosis var som følger:
                  kapsel                                      tts nr. 2
                  19 patienter med dosis 1,5 mg 2 x daglig    18 patienter med 5 cm2-dosis
                  18 patienter med dosis 3,0 mg 2 x daglig    18 patienter med 10 cm2-dosis
                  13 patienter med dosis 4,5 mg 2 x daglig    16 patienter med 15 cm2-dosis
                  12 patienter med dosis 6,0 mg 2 x daglig    11 patienter med 20 cm2-dosis
                som det fremgår af side 13, linje 3-6, undersøgtes rivastigmins farmakokinetik
                efter begge behandlinger på den sidste dag i hver titreringsperiode (undtagen
                ved de højeste doser) og resultaterne (cmax, tmax, auc12h, auclast, t½ og auc24h)
                er vist i henholdsvis tabel 1 (kapseladministrering) og tabel 2 (påføring af tts
                nr. 2) og i figur 4 (gennemsnitlige profiler over plasmakoncentration mod ti-
                den).
                kan skønsmændene bekræfte, at 5 cm2 tts#2 plasteret, som er det plaster, be-
                handlingen indledes med i de patienter, der er randomiserede til transdermal
                                      - 32 -
   administration, må anses som værende det plaster, der tilvejebringer ”startdo-
   sis” for den behandling, hvorved rivastigmin administreres i et tts?
   svar: ja, 5 cm2 tts#2 plasteret er det plaster som tilvejebringer/indeholder
   ”startdosis” i den open-label undersøgelse, der er beskrevet i eksempel iv.
   <
3. i fortsættelse af de foregående spørgsmål spørges, om skønsmændene er enige
   i, at udtrykket ”startdosis” i forbindelse med rivastigmin kapsel-dosisregimet
   på prioritetsdagen for ep 2 292 219 ville være blevet forstået som den indle-
   dende dosis, der administreres til en patient ifølge kapsel-dosisregimet, dvs.
   1,5 mg rivastigmin bid (”to gange dagligt” eller ”to gange per 24 timer”), og at
   det i mangel af yderligere anvisninger ville have været rimeligt at forstå ud-
   trykket ”startdosis” på en tilsvarende måde i forbindelse med et transdermalt
   behandlingsdosisregime, dvs. som den indledende dosis, der administreres til
   en patient i løbet af en 24-timers periode ved anvendelse af et sådant i øvrigt
   uspecificeret transdermalt dosisregime?
   svar: det fremgår af produktresumeet (bilag 4) at ”startdosis” for de speci-
   fikke exelon 1,5 mg hårde kapsler er 1,5 mg to gange daglig. det kan ikke
   udledes heraf om der med ”startdosis” menes indholdet i kapslerne eller det
   som optages systemisk af patienten. på samme måde er det uklart ved brug
   af plastre om der med ”startdosis” menes indholdet i det specifikke plaster,
   det som administreres til patienten over huden fra det specifikke plaster el-
   ler det som optages systemisk af patienten i løbet af 24 timer. det er derfor
   svært at afgøre hvad der er rimeligt at forstå ved udtrykket ”startdosis” i
   stridspatentets kontekst.
4. ep 2 292 219 eksempel i beskriver to transdermale terapeutiske systemer,
   tts#1 og tts#2, der er strukturelt forskellige. ep 2 292 219 eksempel iii be-
   skriver en undersøgelse af rivastigmins permeering gennem human hud i fuld
   tykkelse og eva-membraner for henholdsvis tts#1 og tts#2, og det konklu-
   deres, at der praktisk taget ikke iagttoges nogen forskelle med hensyn til per-
   meeringshastigheder for rivastigmin gennem human hud mellem de to tts’er.
   det fremgår endvidere, at dette resultat blev bekræftet ved permeeringsforsøg
   under anvendelse af en kunstig membran (eva-membran).
   kan skønsmændene bekræfte, at de informationer, der fremgår af eksempel i
   angående den strukturelle opbygning af tts#1 og tts#2; de informationer der
   fremgår af eksempel iii angående manglen på signifikante forskelle i permee-
   ringsegenskaberne mellem tts#1 og tts#2; og de informationer der fremgår
   af eksempel iv hvor et 5 cm2 tts#2 sammenlignes med den anbefalede start-
   dosis på 1,5 mg bid i det orale system, ville have været tilstrækkelige til, at en
   fagmand ville have forventet, at anvendelse af et 5 cm2 tts#1 ville give anled-
   ning til farmakokinetiske egenskaber svarende til dem, der observeredes efter
   anvendelse af et 5 cm2 tts#2 i ep 2 292 219 eksempel iv, dvs. en c max på om-
   kring 2.66±1.15, en tmax på 8 timer og en auc24h på omkring 45.6±16.6?
   svar: nej – da fagmanden ville vide at in vitro release resultater (human
   hud og eva membran) ikke nødvendigvis kan overføres til in vivo situatio-
   nen.
                                       - 33 -
5. kan skønsmændene bekræfte, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for
   ep 2 292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende ri-
   vastigmin, og som ønskede at undersøge, om dette system gav anledning til en
   startdosis som for et tolaget 5 cm2 tts#2, som indeholder rivastigmin i form af
   en dosis på 9 mg, som defineret i dk/ep 2 292 219 krav 1, i udgangspunktet
   ville udføre sådanne sammenlignende undersøgelser mellem dette nyudvikle-
   de system og et 5 cm2 tts#2, som indeholder rivastigmin i form af en dosis på
   9 mg, under sammenlignelige betingelser?
   svar: en fagmand der ønskede at udvikle et transdermalt system på priori-
   tetstidspunktet for stridspatentet – og som havde/fik kendskab til tts#2 be-
   skrevet i stridspatentet, og til de forsøg som er beskrevet i stridspatentet –
   ville sandsynligvis benytte de samme forsøg og forsøgsbetingelser som be-
   skrevet i stridspatentet til at sammenligne hans nyudviklede system med
   tts#2. han ville dog vide at selvom han fik de samme permeeringsresulta-
   ter ville det på ingen måde være lig med at han også ville få den samme
   farmakokinetik i alzheimer patienter.
6. i fortsættelse af spørgsmål 5 spørges, om skønsmændene kan bekræfte, at
   selvom der var forskellige metoder til rådighed til bestemmelse af startdosis,
   og de værdier for startdosis, der kunne opnås ved brug af disse metoder, mu-
   ligvis ville variere metoderne imellem, ville dette forhold være uden betydning
   for fagmanden, idet fagmanden i udgangspunktet ville vælge den samme me-
   tode til at teste startdosis for det nyudviklede system, som den metode fag-
   manden havde valgt til at bestemme startdosis for et tolaget 5 cm2 tts#2, som
   indeholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, som defineret i dk/ep 2 292
   219 krav 1?
   svar: ja, hvis der med ”startdosis” menes den mængde rivastigmin der
   administreres til patienten over 24 timer fra et tolaget 5 cm2 tts#2, som in-
   deholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, som defineret i dk/ep 2 292
   219 krav 1 og ikke ”loading-dose”, ville det være naturligt for fagmanden at
   bruge samme permeeringssystemer som i eksempel iii i stridspatentet som
   et initialt forsøg.
   <
9. tabellen i dk/ep 2 292 219 eksempel iv (som gengivet ovenfor i spørgsmål 1)
   viser antallet af patienter, ved hver enkelt dosis i forsøget ved henholdsvis den
   orale behandling og den transdermale behandling. der observeredes lavere pa-
   tientfrafald fra startdosis til første vedligeholdelsesdosis og fra første vedlige-
   holdelsesdosis til efterfølgende vedligeholdelsesdosis ved den transdermale
   administration end ved den orale administration.
   kan skønsmændene bekræfte, at dette resultat kan tolkes derhen, at det trans-
   dermale dosisregime, som er beskrevet i dk/ep 2 292 219, udviser en bedre to-
   lerabilitet end det orale dosisregime, som blev anvendt på prioritetstidspunk-
   tet for dk/ep 2 292 219?
   svar: plastrene viser et lavere frafald end kapslerne fra 1. dosis til 2. dosis
   (0/1) og fra 2. dosis til 3. dosis (2/5), medens plastrene viser et højere frafald
                                          - 34 -
    end kapslerne fra 3. dosis til 4. dosis (5/1). der kan derfor ikke konkluderes
    noget generelt om bedre tolerabilitet for plastrene end for kapslerne. i øvrigt
    er patientgruppen alt for lille til at dette på nogen måde er vist statistisk.
    <
11. det fremgår af de ema retningslinjer (note for guidance on modified release
    oral and transdermal dosage forms, 1999 – bilag 36), der var i kraft på priori-
    tetstidspunktet for ep 2 292 219, side 4, afsnit 4.1, at:
    ”the marketed immediate release product of the same active substance (same salt)
    should serve as the reference product.”
    (”det markedsførte produkt med øjeblikkelig frigivelse, som indeholder det samme akti-
    ve stof (samme salt), skal anvendes som referenceprodukt”) (vor oversættelse).
    det fremgår endvidere af sidste afsnit på side 3 at:
    ”modified release forms are developed based on the rationale that there is a relationship
    between the pharmacological/toxicological response and the systemic exposure to the
    drug/metabolite(s). the aim of the modified release formulation is therefore, in most
    cases, to reach a similar total exposure (auc) to drug and/or metabolite(s) as for the
    immediate release formulation. this does not necessitate that the same nominal doses
    are given (the modified release formulation may have a different bioavailability)”.
    (”modificerede frigivelsesformer er udviklet på basis af det rationale, at der er et for-
    hold mellem det farmakologiske/toksikologiske respons og den systemiske eksponering
    til stoffet/metabolit(ter). målet med modificerede frigivelsesformuleringer er derfor i de
    fleste tilfælde at opnå en tilsvarende total eksponering (auc) til stoffet og/eller meta-
    bolit(ter) som for formuleringen med øjeblikkelig frigivelse. dette medfører ikke
    nødvendigvis at de samme nominale doser administreres (den modificerede frigivelses-
    formulering kan have en anden biotilgængelighed)”) (vor oversættelse).
    er skønsmændene enige i, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for ep 2
    292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende rivastigmin
    og som ønskede at agere i overensstemmelse med de relevante ema retnings-
    linjer, ville have valgt den orale doseringsform som referenceprodukt og ville
    have forsøgt at tilvejebringe et dosisregime som, på hvert trin i behandlingsre-
    gimet, udviste samme totale eksponering i form af auc som det tilsvarende
    behandlingstrin med den orale formulering med øjeblikkelig frigivelse?
    svar: ifølge ema-retningslinierne skal man i de fleste tilfælde forholde
    sig til både auc, cmax og tmax. i øvrigt synes krav 1 ikke at angå et defineret
    helt dosisregime, men kun 1. trin i et behandlingsregime.
12. det var på prioritetsdagen for ep 2 292 219 kendt, at det aktive stof rivastigmin
    udviste en udpræget ”first-pass”-effekt, når det administreredes oralt (se ek-
    sempelvis produktresumeet for exelon kapsel systemet (bilag 4) afsnit 5.2, som
    er identisk med det produktresume, der var tilgængeligt på prioritetsdagen for
    ep 2 292 219 eller desai and grossberg (bilag 30), side 567 første spalte). ”first-
    pass”-effekten er en præ-systemisk metabolisme af den orale formulering, der
    nedsætter aktivstoffets biotilgængelighed således, at den totale mængde af ak-
    tivstof, der administreres oralt, ikke når ud i patientens blodbane, idet en del af
    den administrerede dosis går tabt ved nedbrydning. ”first-pass”-effekten ob-
    serveres ved oral administration, idet aktivstoffet transporteres til leveren via
                                          - 35 -
    tarmen, før det absorberes i blodbanen. en del af aktivstoffet nedbrydes i leve-
    ren, og derfor er den mængde af aktivstof, der optages i blodbanen mindre end
    den mængde aktivstof, som patienten indtager oralt.
    er skønsmændene enige i, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for ep 2
    292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende rivastigmin,
    ikke ville have været tilskyndet til at administrere en transdermal startdosis,
    der var højre end den orale startdosis på 3 mg om dagen, idet fagmanden ville
    have været klar over, at den mængde, der blev optaget i patientens blodbane,
    var mindre end de 3 mg, der administreredes oralt, hvorimod omtrent hele
    den mængde, der administreredes transdermalt, ville blive optaget i patientens
    blodbane, idet der ikke forekommer en ”first-pass”-effekt ved transdermal
    administration?
    svar: det kan man ikke sige noget om, da fagmanden ville vide at absorp-
    tionen over huden er langt mindre end over tarmen, foregår over lang tid og
    at plasteret i modsætning til tabletten ikke vil afgive hele den loadede dosis.
    det centrale er hvad forholdet er mellem penetration over en hud membran
    kontra absorption over en tarm væg af rivastigmin og hvad forholdet er mel-
    lem first pass metabolisme ved optagelse over huden kontra over mave-
    tarmkanalen.
13. rivastigmin udviser en ikke-lineær farmakokinetik på grund af kapacitets-
    begrænset udskillelse, som medfører, at cmax og auc stiger over-proportionalt
    med stigende doser (se eksempelvis produktresumeet for exelon kapslerne (bi-
    lag 4) afsnit 5.2, som er identisk med afsnit 5.2 i det produktresume, som var
    tilgængeligt på prioritetstidspunktet for ep 2 292 219).
    er skønsmændene enige i, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for ep 2
    292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende rivastigmin,
    ville have været tilbageholdende med at øge startdosis til en dosis, der var hø-
    jere end startdosis i det godkendte orale dosisregime, og ville have været usik-
    ker på, hvor stor en stigning i cmax og auc dette ville medføre?
    svar: på prioritetsdagen kendte man ikke farmakokinetikken for rivastig-
    min i et tts. der kunne derfor ikke sluttes noget om lineær eller ikke li-
    neær farmakokinetik for rivastigmin i et transdermalt system. fagmanden
    ville ikke vide hvad cmax og auc vil blive for en given loaded dosis i et
    transdermalt system, men man vil vide at cmax formentlig vil blive mindre
    end i et oralt system for en tilsvarende loaded dosis – afhængig af first-pass
    metabolismen (som i øvrigt var kendt). se i øvrigt svar på spørgsmål 12.
    ovenstående grunde ville ikke få fagmanden til at være tilbageholdende
    med at øge loaded dose i et transdermalt system.
14. i gb 2203040 (bilag g) nævnes følgende (side 17, sidste afsnit): ”a drug with a
    high first pass effect may require a relatively low quantity in the transdermal composi-
    tion when compared with the oral daily dose, since the first pass effect will be
    avoided”.
                                        - 36 -
    (”et lægemiddel med en høj first-pass-effekt kan medføre, at en relativ lav mængde i
    den transdermale sammensætning er påkrævet i forhold til den daglige orale dosis, idet
    first-pass-effekten undgås”) (vor oversættelse)
    er skønsmændene enige i, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for ep 2
    292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende rivastigmin,
    således ville have forventet, at det ville være nødvendigt at administrere en la-
    vere mængde af rivastigmin transdermalt for at opnå en auc24h-værdi, der
    svarer til den værdi, der opnås ved den orale kapsel dosis på 1,5 mg bid, og at
    fagmanden derfor ville have valgt en dosis, der var mindre end 1,5 mg bid
    som transdermal rivastigmin startdosis?
    svar: fagmanden havde på prioritetstidspunktet ingen anelse om hvor
    godt/dårligt rivastigmin penetrerede over huden og blev optaget i organis-
    men. under den forudsætning at man ville opnå en auc 24h-værdi for et
    transdermalt system som for den orale kapsel, og der er en høj first-pass me-
    tabolisme, vil der skulle administreres en lavere mængde rivastigmin via
    tts. med ”administreres” menes den mængde som optages i organismen.
15. i artiklen af desai and grossberg (bilag 30), der blev publiceret kort før priori-
    tetsdagen for ep 2 292 219, fremgår følgende (side 573, ”dosing”):
    ”rivastigmine is a white to off-white, fine crystalline powder that is soluble in water
    and alcohol. the commercial drug is available as 1.5, 3.0, 4.5 and 6.0 mg cap-
    sules…*..+…a liquid solution formulation (2 mg/ml) of the drug is now available, and
    a patch formulation is under development. both formulations have the same dosing and
    titration schedule”
    (”rivastigmin er et hvidt til rå-hvidt, fint krystallinsk pulver, der er opløseligt i vand
    og alkohol. det markedsførte lægemiddel er tilgængeligt i form af 1,5, 3,0, 4,5 og 6,0
    mg kapsler…..*…+….. lægemidlet er nu tilgængeligt i væskeform som en opløsning
    (2mg/ml) og en transdermal formulering er under udvikling. begge formuleringer har
    samme doserings- og titreringsplan”) (vor oversættelse)
    er skønsmændene enige i, at en fagmand, der på prioritetstidspunktet for ep 2
    292 219 ønskede at udvikle et transdermalt system indeholdende rivastigmin,
    ikke på baggrund af denne artikel ville have været tilskyndet til at tilvejebringe
    en højere startdosis end startdosis for den orale dosisform?
    svar: artiklen tilskynder ikke direkte til anvendelse af en højere startdosis
    i et transdermalt system end for den orale dosisform. på den anden side ville
    fagmanden heller ikke afvise at kunne bruge en højere startdosis; jf. svaret
    på spørgsmål [13] ovenfor.
16. kan skønsmændene bekræfte, at opfindelsen ifølge ep 2 292 219 ikke kun an-
    går tilvejebringelse af en relevant startdosis som sådan men tillige angår det
    faktum, at en passende startdosis er væsentlig højere (som angivet ved auc)
    end den startdosis, der var anbefalet ved oral administration, og at denne høje-
    re startdosis alligevel tolereres bedre end den orale startdosis?
    svar: opfindelsen som den er defineret i krav 1 i stridspatentet angår en
    tilvejebringelse af et transdermalt system med en relevant startdosis af ri-
                                            - 37 -
    vastigmin til forebyggelse, behandling eller forhaling af udviklingen af de-
    mens eller alzheimers. auc24h opnået med tts’en ifølge krav 1 er 3-4 højere
    end auc opnået med startdosis for den orale kapsel. cmax (median) er imid-
    lertid nogenlunde ens ved startdosis for de 2 administrationssystemer, me-
    dens cmax (gennemsnit) ved startdosis er lidt højere for kapslerne end for det
    transdermale system. cmax synes at være afgørende for tolerabiliteten, hvor-
    for tolerabiliteten ikke synes at være blevet væsentligt forbedret.
    <
21. i us 2001/0048938 (bilag h), afsnit [0075]-[0077] fremgår følgende:
    ”[0075] the transdermal devices of the invention in general have, for example an effec-
    tive contact area of pharmaceutical composition on the skin of from about 1 to about 80
    square centimeters, preferably about 10 square centimetres, and are intended to be ap-
    plied at intervals of about once every 1 to 7 days, preferably 1-3 days. compound a is
    well tolerated at a dose of 36 mg in free base form in up to 80 cm2 of patches according
    to the invention containing 36 mg compound a from which 12 mg was absorbed.
    compound a may, for example be administered at a dose of 8 mg in a patch of ca. 10
    cm2, once every day. the patch may be applied, for example on the abdomen, thigh, be-
    hind an ear, or on a shoulder or upper arm.
    [0076] the pharmaceutical composition, optionally formed as a transdermal device, of
    the present invention are useful for the same indications as for known compositions
    containing compound a. the exact amounts of compound a to be administered may
    depend on a number of factors, e.g. the drug release characteristics of the compositions,
    the drug penetration rate observed in vitro and in vivo tests, the duration of action re-
    quired, the form of compound a, and for transdermal compositions the size of the skin
    contact area, and the part of the body to which the unit is fixed. the amount of and, e.g.
    area of the composition etc. may be determined by routine bioavailability tests compar-
    ing the blood levels of active agents after administration of compound a in a composi-
    tion according to the invention to intact skin and blood levels of compound a observed
    after oral administration of a therapeutically effective dose of the compound.
    [0077] orally, the compound a is well tolerated at an initial dose of 1.5 mg twice a
    day orally and the dose may be stepped up to 3 mg twice daily in week 2. higher do-
    sages are possible, for example 4.5 mg twice daily and even 6 mg twice daily. tolerabil-
    ity is seen to be even better for the transdermal device, wherein 24 mg were absorbed in
    24 hours.”
    (”de transdermale anordninger ifølge opfindelsen har generelt f.eks. et effektivt kon-
    taktareal af farmaceutisk præparat på huden på ca. 1 til ca. 80 cm2, fortrinsvis ca. 10
    cm2, og tilsigtes at blive påført med mellemrum på ca. 1 til ca. 7 dage, fortrinsvis 1-3
    dage. forbindelse a tåles godt i en dosis på 36 mg i form af fri base i plastre på op til 80
    cm2 ifølge opfindelsen indeholdende 36 mg forbindelse a, hvoraf 12 mg absorberes.
    forbindelse a kan f.eks. anvendes i en dosis på 8 mg i et plaster på ca. 10 cm2 én gang
    om dagen. plastret kan f.eks. placeres på abdomen, lænd, bag et øre, eller på en skulder
    eller overarm.
    de farmaceutiske præparater, valgfrit formet som en transdermal anordning, ifølge den
    foreliggende opfindelse kan anvendes til de samme indikationer som kendte præparater
    indeholdende forbindelse a. de nøjagtige mængder af forbindelse a, som skal anven-
    des, kan afhænge af et antal faktorer, f.eks. præparaternes lægemiddelfrigørelseskarakte-
    ristika, lægemiddelpenetrationshastigheden observeret ved prøver in vitro og in vivo,
    den nødvendige virkningsvarighed, formen af forbindelse a, og for transdermale præ-
    parater størrelsen af hudkontaktarealet og den del af kroppen, hvor enheden fastgøres.
                                         - 38 -
    mængden og f.eks. arealet af præparatet osv. kan bestemmes ved rutinemæssige bio-
    tilgængelighedsforsøg ved sammenligning af blodniveauerne af aktive midler efter an-
    vendelse af forbindelse a i et præparat ifølge opfindelsen på intakt hud og blodni-
    veauerne af forbindelse a observeret efter oral indgivelse af en terapeutisk effektiv dosis
    af forbindelsen.
    oralt tåles forbindelse a godt i en udgangsdosis på 1,5 mg to gange om dagen, og do-
    sen kan optrappes til 3 mg to gange om dagen i uge 2. højere doser er mulige, f.eks. 4,5
    mg to gange om dagen og endog 6 mg to gange om dagen. tolerancen ses at være end-
    nu bedre for den transdermale anordning, hvorved 24 mg absorberes i løbet af 24 ti-
    mer.”) (jf. dk/ep 104709 t3 der er den tilsvarende europæiske ansøgning til us
    2001/0048938).
    ”forbindelse a”, som nævnt i us 2001/0048938 (bilag h), er rivastigmin.
    er skønsmændene enige i, at det ikke fremgår klart af afsnittene [0075]-[0077] i
    us 2001/0048938 (bilag h), hvorvidt de foreslåede rivastigmindoser kan/skal
    anvendes som startdoser eller som vedligeholdelsesdoser?
    svar: ja, der omtales kun ”initial dose” og det er kun i forbindelse med
    oralt indtag.
<
svar på sagsøgtes skønsspørgsmål – ugyldighed
<
manglende basis i den oprindelige patentansøgning wo 2007/064407 (bilag 17)
1.  kan skønsmændene bekræfte at tts nr. 2 i eksemplet i den oprindelige pa-
    tentansøgning wo 2007/064407 (side 12-13) er defineret ved følgende specifik-
    ke strukturelle træk:
    tolags præparat, hvor det ene lag i tolagspræparatet har en fladevægt på 60
    g/cm2 med følgende sammensætning:
    -  rivastigmin (fri base)                                            30,0 vægt%
    -  durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                       49,9 vægt%
    -  plastoid® b (acrylatpolymer)                                      20,0 vægt%
    -  vitamin e                                                         0,1 vægt%
    og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30
    g/cm2 med følgende sammensætning:
    - bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                             98,9 vægt%
    - silikoneolie                                                        1,0 vægt%
    - vitamin e                                                           0,1 vægt%.
    svar: bortset fra at fladevægtene er hhv. 60 g/m 2 og 30 g/m2 kan det bekræf-
    tes.
2.  kan skønsmændene bekræfte, at der ikke i den oprindelige ansøgning wo
    2007/0644407 (bilag 17) findes nogen beskrivelse af et tts indeholdende ri-
                                       - 39 -
    vastigmin, som udelukkende er defineret funktionelt ved, at det tilvejebringer
    en startdosis ”som for” tts nr. 2 i eksempel 1 i stridspatentet (bilag 1)?
    svar: ja
3.  sagsøger gør gældende, at krav 1 i stridspatentet (bilag 1) skal forstås således,
    at det omfatter ethvert tts indeholdende rivastigmin til anvendelse i en meto-
    de til forebyggelse, behandling eller forhaling udviklingen af demens eller
    alzheimers sygdom, såfremt administration i overensstemmelse med krav 1
    tilvejebringer en startdosis ”som for” tts nr. 2 i eksempel 1 i stridspatentet (alt-
    så svarende til den startdosis der tilvejebringes af tts nr. 2), jf. eksempelvis
    stævningen, side 12, 1. nye afsnit og side 28, næstsidste afsnit.
    såfremt denne forståelse af krav 1 i stridspatentet lægges til grund, kan
    skønsmændene da bekræfte, at et sådant tts indeholdende rivastigmin i hen-
    hold til krav 1 i stridspatentet udelukkende er defineret funktionelt ved, at det
    tilvejebringer en ”startdosis” svarende til tts nr. 2 i eksempel 1?
    svar: ja
    manglende beskrivelse – fagmanden kan udøve opfindelsen (insufficiency of
    disclosure)
4.  kan skønsmændene bekræfte at termen ”startdosis” kun er nævnt et sted i
    stridspatentansøgningen (bilag 17), nemlig på side 11, 1. afsnit?
    svar: ja
5.  kan skønsmændene bekræfte at termen ”startdosis” ikke er defineret i strids-
    patentansøgningen (bilag 17)?
    svar: ja
6.  er den eksakte betydning af termen ”startdosis” almindelig fagmandsviden på
    stridspatentets prioritetsdato? i bekræftende fald bedes skønsmændene re-
    degøre for den eksakte betydning af termen ”startdosis” i henhold til alminde-
    lig fagmandsviden?
    svar: nej
7.  vil ”startdosis” være forskellig alt efter om der med termen ”startdosis” menes
    (i) indeholdt dosis (”loaded dose”), (ii) frigiven dosis (”administered dose”) el-
    ler (iii) den biotilgængelige dosis (”bioavailable dose” = auc)?
    svar: ja
    <
12. vil det være muligt for fagmanden entydigt at fastlægge ”startdosis” og der-
    med afgøre om et tts af interesse har en ”startdosis” som for tts nr. 2 i ek-
    sempel 1 i stridspatentet?
                                        - 40 -
    svar: nej, det er ikke muligt ud fra stridspatentet at afgøre, hvad der menes
    med udtrykket ”startdosis” som anvendt i krav 1.
    opfindelseshøjde
    <
18. er skønsmændene enige i, at et tts i henhold til eksempel 4 i us 2001/0048938
    (bilag h) vil kunne have eksakt samme struktur som tts nr. 2 i stridspatentet
    (bilag 1)? hvis det vurderes, at der vil være strukturelle forskelle, bedes
    skønsmændene specificere disse.
    svar: ja
19. er skønsmændene enige i, at fagmanden der læser us 2001/0048938 (bilag h)
    vil forstå, at dette dokument relaterer sig til en farmaceutisk sammensætning
    indeholdende rivastigmin til behandling af bl.a. alzheimers sygdom (se f. eks.
    afsnit [0001 og 0002] i bilag h)?
    svar: ja
20. i us 2001/0048938 (bilag h) afsnit [0077] anføres det:
    ”orally, the compound a is well tolerated at an initial dose of 1.5 mg twice a day oral-
    ly and the dose may be stepped up to 3 mg twice daily in week 2. higher dosages are
    possible, for example 4.5 mg twice daily and even 6 mg twice daily. tolerability is seen
    to be even better for the transdermal device, wherein 24 mg were absorbed in 24
    hours.”
    er skønsmændene enige i, at det i dette afsnit [0077] anføres, at der ses en for-
    bedret tolerabilitet ved administration af rivastigmin i form af et tts end ved
    oral administration?
    svar: ja, det er anført for en dosis på 24 mg/24 timer.
21. er det skønsmændenes vurdering, at us 2001/0048938 (bilag h) beskriver alle
    strukturelle træk ved tts nr. 2 i henhold i krav 1 i stridspatentet, med undta-
    gelse af den specifikke størrelse af plasteret (tts) på 5 cm² (eksempel 4 i bilag
    h omtaler en unit størrelse på 10 cm²) og den indeholdte dosis på 9 mg dosis
    (eksempel 4 i bilag h omtaler en indeholdt dosis på 18 mg)?
    svar: ja
22. kan skønsmændene bekræfte, at eksempel iv i stridspatentet sammenligner
    farmakokinetiske egenskaber ved et 5 cm² tts nr. 2 ifølge stridspatentet med
    et 10 cm² tts nr. 2 og at det i tabel 2 (side 16 i stridspatentet (bilag 1)) er vist at
    den maksimale plasmakoncentration (cmax) er lavere for det 5 cm² tts nr. 2
    end for det 10 cm² tts nr. 2?
    svar: ja; egenskaberne ved brug af 10 cm2 tts er målt for de samme patien-
    ter i et titreringsforløb efter en start (14 dage) med et 5 cm2 tts.
                                          - 41 -
23. kan skønsmændene bekræfte, at en teknisk effekt relateret til forskellen mel-
    lem et 5 cm² tts nr. 2 i følge stridspatentet og et 10 cm² tts i henhold til ek-
    sempel 4 i us 2001/0048938 er en lavere cmax for rivastigmin?
    svar: ja, sandsynligvis, men polymeren i eksempel 4 i us 2001/0048938 er
    ikke specifikt nævnt at være durotak 387-2353.
24. kan skønsmændene bekræfte, at det objektive tekniske problem, der skal løses
    i forhold til us 2001/0048938 (bilag h), kan ses som tilvejebringelse af et tts
    med en tolerabel startdosis?
    svar: ja
25. i us 2001/0048938 (bilag h) anføres i afsnit [0076]:
    ”the pharmaceutical composition, optionally formed as a transdermal device, of the
    present invention are useful for the same indications as for known compositions con-
    taining compound a. the exact amounts of compound a to be administered may de-
    pend on a number of factors, e.g. the drug release characteristics of the compositions,
    the drug penetration rate observed in vitro and in vivo tests, the duration of action re-
    quired, the form of compound a, and for transdermal compositions the size of the skin
    contact area, and the part of the body to which the unit is fixed. the amount of and, e.g.
    area of the composition etc. may be determined by routine bioavailability tests compar-
    ing the blood levels of active agents after administration of compound a in a composi-
    tion according to the invention to intact skin and blood levels of compound a observed
    after oral administration of a therapeutically effective dose of the compound.”
    er skønsmændene enige i, at fagmanden ved rutine biotilgængelighedstests
    (cmax og auc) vil kunne bestemme en passende størrelse på et tts som be-
    skrevet i us 2001/0048938 (bilag h)?
    svar: ja; men i citatet tilstræbes en ”terapeutisk effektiv dosis”, ikke en
    ”startdosis”.
26. i artiklen af desai og grossberg (bilag 30) med titlen ”rivastigmine for alz-
    heimer’s disease” og publikation reference ”expert review of neurotherapeu-
    tics 5.5 (september 2005): 563-80” anføres det på side 567 i afsnittet under figur
    1:
    ”food slows the absorption of rivastigmine (tmax is delayed by 90 min) and decreases
    the maximum concentration by approximately 30%, with a subsequent increase in area
    under the curve (auc) of 30%. taking rivastigmine with food enhances its bioavaila-
    bility and increases tolerability; gastrointestinal (gi) adverse effects may be associated
    with high peak plasma levels.”
    kan skønsmændene bekræfte, at termen ”high peak plasma levels” i ovenstå-
    ende afsnit fra desai og grossberg (bilag 30) af fagmanden vil forstås som sva-
    rende til den maksimale plasmakoncentration (cmax)?
    svar: ja
                                      - 42 -
27. kan skønsmændene bekræfte, at det af ovenstående afsnit fra desai og gross-
    berg (bilag 30) fremgår, at indtagelse af mad vil nedsætte absorptionshastighe-
    den af rivastigmin og at indtagelse af mad giver lavere c max værdier og højere
    auc værdier?
    svar: ja
28. kan skønsmændene bekræfte, at det i ovenstående afsnit fra desai og gross-
    berg (bilag 30) fremgår, at indtagelse af mad forbedrer tolerabiliteten af ri-
    vastigmin?
    svar: ja
29. er skønsmændene enige i, at fagmanden vil forstå ovenstående afsnit fra desai
    og grossberg (bilag 30) således, at cmax formodentlig er mere kritisk for tolera-
    biliteten end auc?
    svar: ja
30. er det skønsmændenes vurdering, at fagmanden vil forstå ovenstående afsnit
    fra desai og grossberg (bilag 30) således, at man formodentlig godt vil kunne
    forøge auc værdierne uden at det giver bivirkninger så længe c max ikke bliver
    for høj?
    svar: ja
    <
33. er skønsmændene enige i, at fagmanden som led i udviklingen af et tts inde-
    holdende rivastigmin til forebyggelse, behandling eller forhaling af udviklin-
    gen af demens eller alzheimers sygdom rutinemæssigt som led i præformule-
    ringsarbejdet ville foretage måling af cmax og auc værdier for de på markedet
    værende exelon® kapsler?
    svar: ja
34. er skønsmændene enige i, at fagmanden som led i udviklingen af et tts inde-
    holdende rivastigmin til forebyggelse, behandling eller forhaling af udviklin-
    gen af demens eller alzheimers sygdom rutinemæssigt som led i formule-
    ringsarbejdet ville foretage måling af cmax og auc værdier?
    svar: ja, idet vi går ud fra at der menes måling af cmax og auc værdier for
    tts’erne under udviklingen.
    <
38. såfremt spørgsmål 34 besvares bekræftende er det da skønsmændenes vurde-
    ring, at fagmanden i lyset af den viden han har fra artiklen af desai og gross-
    berg (bilag 30) ville indse, at det er sandsynligt (”plausible”), at et tts med
    målte cmax værdier, som tts nr. 2 (der er en smule lavere end ved administra-
    tion af en exelon® kapsel med en dosis på 1,5 mg to gange dagligt) ikke ville
    give flere bivirkninger end administration i form af en exelon® kapsel med en
    dosis på 1,5 mg to gange dagligt?
                                           - 43 -
     svar: ja
39.  er det skønsmændenes vurdering, at fagmanden baseret på den viden han har
     fra artiklen af desai og grossberg (bilag 30) og sin almindelige fagmandsviden
     samt det rutinemæssige præformulerings- og formuleringsarbejde ville finde
     det sandsynligt (”plausible”) at tts nr. 2 med en størrelse 5 cm² (9 mg inde-
     holdt dosis) løser ovenstående nævnte objektive tekniske problem (se spørgs-
     mål 24)?
     svar: det ville være forventeligt at tts nr. 2 med en størrelse på 5 cm² (9 mg
     indeholdt dosis) ville forbedre tolerabiliteten forhold til de tts’er der er
     beskrevet i us 2001/0048938 (bilag h), men det ville være umuligt at forud-
     sige om tts nr. 2 med en størrelse på 5 cm² (9 mg indeholdt dosis) ville være
     den optimale tolerable startdosis.
kravene i stridspatentansøgningen
40.  kan skønsmændene bekræfte at tts’er i henhold til krav 1-14 og 19 i stridspa-
     tentansøgningen (bilag 17) alle er defineret ved specifikke strukturelle træk?
     svar: krav 1-7 angår et tts hvori der indgår strukturelle træk som er define-
     ret funktionelt. krav 8-14 og 19 definerer hver især et af de funktionelle træk
     ved specifikke udførelsesformer.
     <
45.  kan skønsmændene bekræfte at ingen af kravene 15-18 i stridspatentansøg-
     ningen (bilag 17) indeholder nogen definition eller anden beskrivelse af eller
     henvisning til termen ”startdosis”?
     svar: ja
<
svar på sagsøgers skønsspørgsmål – krænkelse
<
3.   af side 4, linje 7-10 i dk/ep 2 292 219 fremgår det – under overskriften ”resu-
     mé af opfindelsen” – at:
     ”et tts som anvendt i opfindelsen udviser ganske overraskende forbedret tolerabilitet,
     især med hensyn til gastrointestinale uønskede begivenheder, såsom kvalme og opkast-
     ning, i forhold til ækvivalente dosisniveauer (auc24h) af exelon® -kapslen.”
     af side 9, linje 12-18 i dk/ep 2 292 219 fremgår det – under samme overskrift –
     at:
     ”tts’et anvendt i opfindelsen tillader f.eks. fremstilling af lægemiddelformer til admi-
     nistrering én gang daglig for patienter, som må indtage mere end én dosis af et aktivt
     middel pr. dag, f.eks. på specifikke tidspunkter, således at deres behandling forenkles.
     med sådanne sammensætninger kan tolerabiliteten for rivastigmin forbedres, og dette
     kan tillade en højere startdosis og et nedsat antal doseringstrin”
                                     - 44 -
af et uddrag fra den udgave af ”lægemiddelkataloget”, som var tilgængelig
på prioritetsdagen for ep 2 292 219 (se ”lægemiddelkataloget 2005-2006”, side
752), fremgår det, at den på prioritetsdagen godkendte orale lægemiddelform
exelon® kapsler, skulle administreres som følger:
”doseringsforslag. voksne. initialt 1,5 mg 2 gange dgl. i forbindelse med et måltid.
hvis dosis tolereres, kan den øges efter mindst 2 ugers behandling til 3 mg 2 gange
dgl. og evt. yderligere med to ugers intervaller til 4,5 mg 2 gang dgl. og 6 mg 2 gange
dgl., som er maksimal døgndosis.”
det på prioritetstidspunktet gældende produktresume for exelon® kapslerne
svarer med visse for sagen irrelevante ændringer til produktresumeet fremlagt
som bilag 4, hvoraf der af punkterne 4.2 og 4.4 fremgår følgende:
”4.2………………..
………….
initialdosis
1,5 mg to gange daglig.
dosistitrering
startdosis er 1,5 mg to gange daglig. hvis denne dosis tåles godt efter mindst to ugers
behandling, kan dosis øges til 3 mg to gange daglig. efterfølgende øgninger til 4,5 mg
og dernæst 6 mg to gange daglig skal også være baseret på god tolerance af den aktuelle
dosis og kan overvejes efter mindst to ugers behandling på det pågældende dosisniveau.
hvis der observeres bivirkninger (f.eks. kvalme, opkastning, mavesmerter, appetitløs-
hed), vægttab eller forværring af ekstrapyramidale symptomer (f.eks. tremor) hos pati-
enter med demens, associeret med parkinsons sygdom, i løbet af behandlingen, vil disse
muligvis kunne undgås ved udeladelse af en eller flere doser. hvis bivirkningerne varer
ved, bør den daglige dosis midlertidigt nedsættes til det niveau, som tidligere tåltes
godt, eller behandlingen kan seponeres.
…………..
4.4……………
forekomsten og sværhedsgraden af bivirkninger øges generelt ved højere doser. hvis
behandlingen afbrydes i mere end nogle dage, må behandlingen genoptages med 1,5 mg
2 gange daglig for at formindske muligheden for bivirkninger (f.eks. opkastninger).”
er skønsmændene enige i, at udtrykket ”startdosis”, som det er anvendt i krav
1 i dk/ep 2 292 219, på prioritetsdagen for dk/ep 2 292 219 af en person, som
var bekendt med den på prioritetsdagen godkendte anvendelse af rivastigmin,
ville blive forstået, som henvisende til den initialdosis af rivastigmin, der ad-
ministreres fra et transdermalt terapeutisk system ifølge krav 1 – det vil sige
at ”startdosis” i krav 1 har en tilsvarende betydning, som når der på prioritets-
dagen henvistes til ”startdosis” eller ”initial dosis” i relation til behandling
med exelon® kapsler?
svar: det er ikke klart fra stridspatentet om der med udtrykket ”startdo-
sis” i krav 1 i stridspatentet menes ”loaded dosis” eller ”administreret dosis”
eller noget helt andet. fagmanden ville dog på prioritetstidspunktet og med
udgangspunkt i lægemiddelkataloget højest sandsynlig have forstået ud-
trykket ”startdosis” som den initialt administrerede dosis.
<
                                        - 45 -
10. dk/ep 2 292 219 beskriver på side 10 – 11 et permeeringsegenskabs-forsøg (ek-
    sempel iii), der har til formål at undersøge, om forskellene i sammensætningen
    mellem de to transdermale terapeutiske systemer (tts#1 og tts#2) – hvis
    fremstilling er beskrevet i eksempel i – ”< påvirker frigivelsen af det aktive
    stof” (side 10, linje 34-35).
    eksemplet omfatter en undersøgelse af permeeringen af rivastigmin gennem
    henholdsvis human hud i fuld tykkelse og eva-membraner for begge trans-
    dermale terapeutiske systemer (tts#1 og tts#2). forsøgets resultater er vist
    grafisk i dk/ep 2 292 219 figur 2 og 3.
    er skønsmændene enige i, at de resultater, der er vist for det transdermale te-
    rapeutiske system #1 (tts#1) i dk/ep 2 292 219 figur 2 og 3, ikke er fuldstæn-
    dig identiske med de resultater, der er vist for det transdermale terapeutiske
    system #2 (tts#2) i dk/ep 2 292 219 figur 2 og 3?
    svar: kurverne for tts#1 og tts#2 vist i figur 2 (human hud) og i figur 3
    (eva-membran) er ikke fuldstændig identiske i absolut forstand, men ens
    for alle praktiske formål, idet usikkerheden ved målingerne (sandsynligvis)
    vil kunne forklare den manglende fuldstændige identitet.
    <
12. såfremt spørgsmål 11 besvares bekræftende, spørges skønsmændene, om de er
    enige i, at man på baggrund af eksemplerne i dk/ep 2 292 219 ville blive be-
    kendt med mindst ét andet transdermalt terapeutisk system (tts#1), som har
    en sammensætning, der er forskellig fra sammensætningen af tts#2 og som
    ville kunne forventes at levere en startdosis, der praktisk taget ikke ville afvige
    fra betingelserne i krav 1, d.v.s. en startdosis der er ”som for et tolaget tts på 5
    cm2, som indeholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, hvori det ene lag:
    har en fladevægt på 60 g/m2 og den følgende sammensætning:
    - rivastigmin (fri base)                                        30,0 vægt%
    - durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                   49,9 vægt%
    - plastoid® b (acrylatcopolymer)                                20,0 vægt%
    - vitamin e                                                     0,1 vægt%
    og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30
    g/m2 ifølge følgende sammensætning:
    - bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                        98,9 vægt%
    - silikoneolie                                                    1,0 vægt%
    - vitamin e                                                      0,1 vægt%”?
    svar: ja, tts#1
<
svar på sagsøgtes skønsspørgsmål – krænkelse
<
3.  kan skønsmændene bekræfte, at orivast 9,5 mg/24 timer depotplaster på 10
    cm2 (indeholdende 18 mg rivastigmin) (bilag 5) ikke har en ”startdosis” som
    for det specifikke reference tts på 5 cm2 (indeholdende 9 mg rivastigmin), der
    er angivet i stridspatentets krav 1?
                                               - 46 -
            svar: ja, 10 cm2 tts’et indeholder ikke en ”startdosis” ifølge krav 1 i
            stridspatentet.
         4. kan skønsmændene bekræfte, at orivast 4,6 mg/24 timer depotplaster på 5
            cm2 (indeholdende 9 mg rivastigmin) (bilag 5) er et tts, som er strukturelt
            forskelligt fra det specifikke reference tts på 5 cm2 (indeholdende 9 mg ri-
            vastigmin), der er angivet i stridspatentets krav 1?
            svar: de er strukturelt ens da de begge består af 2 lag men kompositioner-
            ne er lidt forskellige. således indeholder orivast ingen e-vitamin i de to lag.
            orivast indeholder heller ikke silikoneolie i silikoneklæbelaget.
         5. i lyset af svaret på spørgsmål 4 og såfremt skønsmændenes svar på spørgsmål
            12 (ugyldighed) er helt eller delvis benægtende, kan skønsmændene da be-
            kræfte, at det ikke er muligt for fagmanden at afgøre/måle om orivast 4,6
            mg/24 timer depotplaster på 5 cm2 (indeholdende 9 mg rivastigmin) (bilag 5) er
            et tts med en ”startdosis” som for det specifikke reference tts på 5 cm 2 (in-
            deholdende 9 mg rivastigmin), der er angivet i stridspatentets krav 1?
            svar: da det ikke er muligt at afgøre ud fra stridspatentet hvad den menes
            med udtrykket ”startdosis” i krav 1 i stridspatentet, vil det være svært at af-
            gøre hvad der skal måles og herefter afgøre om orivast 4,6 mg/24 timer de-
            potplaster på 5 cm2 (indeholdende 9 mg rivastigmin) er et tts med en
            ”startdosis” som for det specifikke reference tts på 5 cm2 (indeholdende 9
            mg rivastigmin), som angivet i krav 1. hvis det er besluttet hvad der skal
            måles, vil fagmanden kunne måle, sammenligne og afgøre om orivast 4,6
            mg/24 timer depotplaster på 5 cm2 er som defineret i krav 1 i stridspatentet.
            <
         9. var det kendt for fagmanden på stridspatentets prioritetstidspunkt (1. decem-
            ber 2005), at behandling med rivastigmin skulle påbegyndes med en lavere
            ”startdosis”, som derefter øges i takt med at dosis tolereres af patienten?
            svar: ja, for eksempel som angivet for administration af kapslerne.
            <”
af skønsmændenes supplerende erklæring af 20. januar 2016 fremgår bl.a.:
        ”i  svar på sagsøgers supplerende skønsspørgsmål af 23.
            november 2015
         1. den patentsagkyndige skønsmand bedes forklare, hvilken type data der gene-
            relt kan siges at være påkrævet i en patentansøgning, for at sandsynliggørelsen
            af en opfindelse inden for det medicinske område kan siges at være tilstrække-
            lig underbygget, herunder om statistisk signifikante data for en påstået effekt
            er påkrævet eller om dokumentation for en effekt baseret på forsøg med men-
            nesker er påkrævet?
                                     - 47 -
   svar: der findes inden for europæisk patentpraksis ikke nogen generel type
   af data, som er påkrævet for at det kan konkluderes, at det er sandsynlig-
   gjort, at en opfindelse inden for det medicinske område kan siges at være
   tilstrækkelig underbygget. det afgørende er – uanset typen af tilgængelig
   dokumentation/data – at det for fagmanden/sagsbehandleren er blevet sand-
   synliggjort, enten ved forklaring eller ved dokumentation, at den påberåbte
   effekt kan opnås med opfindelsen. hvis effekten er en forbedring af kendt
   teknik, kræves der som regel sammenligningsforsøg, som viser den påbe-
   råbte forbedrede effekt i forhold til den nærmeste kendte teknik. om der
   kræves statistisk signifikante data og/eller data baseret på forsøg på menne-
   sker afhænger af den nærmeste kendte teknik og hvilken effekt der påberå-
   bes i forhold til den kendte teknik, dvs. om det er afgørende for sandsynlig-
   gørelsen at data er statistisk signifikante eller om det er afgørende for sand-
   synliggørelsen om forsøget er udført på mennesker kontra forsøgsdyr eller
   ved in vitro forsøg.
2. nedenstående figur 13.13 fra physical pharmacy (1993) (bilag 38) viser et læ-
   gemiddels passage over hudens overflade og videre til de underliggende der-
   mislag i en situation, hvor dette administreres fra et vehikel, eksempelvis et
   tts.
   er skønsmændene med udgangspunkt i ovenstående figur enige i, at såfremt
   det samme lægemiddel administreres fra to forskellige tts’er, og den samme
   koncentrationsgradient for lægemidlet observeres i det øverste hudlag (be-
   nævnt h1 i figuren) for begge tts’er, ville man forvente at få samme eller i det
   mindste en meget lig flux fra begge tts’er og videre ned i det underliggende
   dermislag og dermed, at de to tts’er i forlængelse heraf ville give anledning
   til samme eller i det mindste meget ens farmakokinetisk(e) profil(er)?
   svar: nej, det er skønsmændene ikke enige i.
   for eksempel viste godwin et al. (eur j. pharm.biopharm. 2002; 53(1), 23-27;
   ikke fremlagt i sagen) i en undersøgelse af virkningen af de to absorptions-
   promotorer af ultraviolet lys (sol-blokkere) oxybenzonei og cinnamate, at
   når koncentrationen af hjælpestoffet transcutol, som er et ofte anvendt
   hjælpestof i topiske formuleringer, blev varieret mellem 0 og 50%, forblev
   permeationen af de to sol-blokkere ind i huden den samme – men at de to
                                      - 48 -
   sol-blokkere blev deponeret i huden i en mængde afhængig af hvilken kon-
   centration af hjælpestoffet, der blev anvendt i formuleringen.
   hvis en sådan deponering af lægemidlet opstår i huden, vil det betyde, at
   selvom transporten ind i huden er den samme vil blodkoncentrationerne
   som funktion af tiden fra de to forskellige tts være farmakokinetisk for-
   skellige.
   i tts-formuleringsteknikken anvender man i nogle tilfælde, at man til en
   vis grad kan deponere lægemidlet i huden hvorved en længere virkningstid
   opnås.
3. er skønsmændene enige i, at rivastigmins opløselighed i et vehikel-reservoir
   (herunder et tts) jævnfør det, der er vist i figur 13.13 fra physical pharmacy
   (1993) (bilag 38), kan ændres ved anvendelse af forskellige polymerer, og at
   dette – alt andet lige – ville forventes at resultere i en ændret koncentrations-
   gradient i det øverste hudlag (h1) som en konsekvens af den dermed ændrede
   fordelingskoefficient for rivastigmin mellem reservoirets polymer i tts’et og
   det øverste hudlag (h1)? ville dette i så fald forventes at influere på hastighe-
   den af den transdermale transport (flux) af rivastigmin?
   svar: nej, det vil man ikke umiddelbart kunne sige noget om
   et transdermalt system (tts) er karakteriseret ved, at det er systemet der be-
   stemmer hastigheden af frigivelsen af lægemidlet og så snart det frigives fra
   tts’et, vil stoffet blive absorberet i huden. det er altså ikke stratum cor-
   neum (hornlaget illustreret som h1 i figur 13.13) der er det hastighedsbe-
   stemmende trin for absorptionen af lægemidlet ind i huden, som det ellers
   er almindelig kendt fra andre topiske lægemiddelformuleringer (geler,
   cremer og salver), men frigivelsen fra det transdermale system.
   ifølge pharmaceutical applications of polymers for drug delivery; david
   jones i smithers rapra ublishing, 2004 (ikke fremlagt i sagen) gælder føl-
   gende mht. frigivelseshastigheden for et lægemiddel fra et transdermalt sy-
   stem:
   ”in situations where the drug is dissolved in a polymer matrix (termed mono-
   lithic device) the release rate of the drug (dm/dt) from a slab geometry way
   may be described using the following equation:
   over the first 60% release:
   (dm/dt) = mt (d / l2 π t)0,5”
   <
   bemærk i øvrigt at ovenstående ligning viser, at fordelingsforholdet mellem
   det transdermale system og det øverste hudlag ingen betydning har for pe-
   netrationen af lægemidlet, hvilket skyldes at det i et transdermalt system er
   systemet som sådan, der bestemmer frigivelsen og ikke penetrationen ind
   gennem stratum corneum.
                                                 - 49 -
          4.   det nævnes i polinsky, 1998 (bilag 39) på side 639, første spalte, at rivastigmins
               biotilgængelighed stiger i takt med dosis på grund af mætning af ”first-pass”
               metabolismen. artiklen nævner endvidere på side 640, første spalte, at ri-
               vastigmins farmakokinetik er ikke-lineær, hvilket kobles til det faktum, at ri-
               vastigmin er underlagt en omfattende mættelig ”first-pass” metabolisme (på
               side 634, anden spalte). er skønsmændene enige i, at fagmanden på baggrund
               af polinsky artiklen ville antage, at den ikke-linære farmakokinetik, som ob-
               serveres for rivastigmin efter oral administrering, kunne skyldes en mætning
               af den proces hvorved rivastigmin nedbrydes i leveren?
               svar: det nævnes i polinsky, 1998 (bilag 39) på side 639, første spalte, i for-
               bindelse med dyrestudier at rivastigmins biotilgængelighed synes at stige i
               takt med dosis på grund af mætning af ”first-pass” metabolismen, hvor bio-
               tilgængeligheden var størst hos hunde (40%) og mindst hos rotter (3%). det
               skal bemærkes, at der med reference 13 henvises til ikke-publicerede data
               fra novartis. på side 640, første spalte, nævnes at humane studier har vist, at
               rivastigmins farmakokinetik er ikke-lineær. der nævnes ikke noget om bio-
               tilgængeligheden hos mennesker. i abstraktet side 634 nævnes at en ud-
               strakt men mættelig grad af first-pass metabolisme for rivastigmin fører til
               en biotilgængelighed på 35% af den administrerede dosis og en ikke-lineær
               farmakokinetik. det fremgår ikke af abstraktet om den nævnte biotilgænge-
               lighed på 35% gælder for mennesker. det fremgår af omtalen af inaktiverin-
               gen af rivastigmin på side 635, at det ikke involverer det hepatiske cytokrom
               p-450 (cyp-450) i metabolismen, som det ellers er tilfældet for andre tilsva-
               rende ache inhibitorer. pga. mangel på andre oplysninger om metabolis-
               men/nedbrydningen af rivastigmin i mennesker er det svært at udtale sig om
               den observerede ikke-lineære farmakokinetik skyldes en mætning af ned-
               brydningsprocessen i leveren hos mennesker.
               <”
udenlandske afgørelser
der er under sagen fremlagt afgørelser vedrørende stridspatentet fra england, holland, spa-
nien, sverige og tyskland.
forklaringer
der er under sagen afgivet fælles forklaring af skønsmændene, lars pallisgaard olsen og
jens hansen, som har vedstået deres fælles erklæringer.
skønsmændene har supplerede forklaret bl.a., at lars pallisgaard olsen er uddannet kemiin-
geniør. han har tidligere arbejdet som examiner ved patent- og varemærkestyrelsen og epo
                                                 - 50 -
og har siden 1998 arbejdet som patentagent, først hos zacco og efterfølgende hos guardian
ip consulting. jens hansen er uddannet farmaceut og har hele sin karriere arbejdet hos for-
skellige virksomheder med udvikling af farmaceutiske formuleringer.
kapselregiment og det transdermale system (tts) er to forskellige måder, hvorved et aktiv-
stof kan administreres til en patient. på prioritetstidspunktet for stridspatentet var det kendt,
at et tts ikke afgiver hele mængden af aktivstof, der er påført plasteret, til patienten. en del
af aktivstoffet forbliver tilbage på plasteret, mens resten optages i organismen over en perio-
de. tilsvarende er det i princippet heller ikke hele mængden af aktivstof i en kapsel, som op-
tages i organismen, efter at patienten har indtaget kapslen, idet en del af aktivstoffet fortsæt-
ter igennem kroppen og ud igen uden at blive optaget. i begge systemer er ”loaded dosis”,
dvs. den mængde aktivstof, som er indeholdt i plasteret eller kapslen, og den dosis, som en-
der med at blive optaget i organismen, altså noget forskelligt. sidstnævnte dosis vil afhængig
af konteksten være det, der betegnes som den ”administrerede dosis”. ved kapselregimet er
man dog i almindeligt fagsprog blevet enige om at anse mængden af aktivstof i kapslen (dvs.
loaded dosis) for det samme som den administrerede dosis; man har i denne forbindelse be-
vidst valgt at bortse fra det forhold, at ikke alt aktivstof fra kapslen bliver optaget i kroppen,
efter at patienten har indtaget kapslen.
uden kontekst er det ikke til at vide, hvad der herudover menes med udtrykket ”startdosis”;
dette udtryk kan både være en reference til loaded dosis og den administrerede dosis. i kon-
tekst af produktresuméet for exelon-kapslerne skal der ved ”startdosis” for kapslerne sand-
synligvis forstås den initialt administrerede dosis. i stridspatentet må udtrykket ”startdosis”,
som anvendes i linje 5 i kravet, være noget andet end udtrykkene ”dosis på 9 mg” i linje 6 i
kravet og ”9 mg påført dosis” i stridspatentets tabel 2, som begge må anses for henvisninger
til loaded dosis. ellers ville det være en dårlig formulering af kravet at tale om en startdosis
”som for”; i så fald ville man i stedet blot skrive ”startdosis på 9 mg”. dermed imidlertid ik-
ke sagt, at det i øvrigt er klart, hvad der menes med udtrykket ”startdosis” i stridspatentet.
udtrykket ”højere startdosis” på side 9 i stridspatentets beskrivelse, som på det pågældende
sted anføres i forbindelse med en omtale af ”tolerabiliteten” for rivastigmin, kunne således
lige så vel være en reference til en højere loaded dosis, som det kunne være en reference til
                                                - 51 -
den administrerede dosis. formålet med en sådan højere loaded dosis kunne være at få et
højere ”influx”, således at patienten kunne tåle en større mængde af aktivstoffet.
det er korrekt, at ”implicit disclosure” i en stamansøgning ifølge epo’s praksis kan være til-
strækkeligt, når det skal vurderes, om et patent har basis i stamansøgningen. ved besvarel-
sen af sagsøgtes spørgsmål 2 og 3 vedrørende ugyldighed har skønsmændene da også set på
hele stamansøgningen (bilag 17) som sådan, og ikke kun på kravene i stamansøgningen.
der findes ikke en henvisning til et ”reference tts” i stamansøgningen, heller ikke på side 11
i stamansøgningen.
skønsmændene er enige i, at den øvre grænse for de auc-værdier, der er angivet i krav 17 i
stamansøgningen, er højere end dem, der er angivet for de enkelte titreringstrin i eksempel
iv i stamansøgningen ved brug af kapselregimet. auc-værdierne i krav 17 ligger inden for
middelværdien af de auc-værdier, som tts #2 giver i eksempel iv. skønsmændene er end-
videre enige i, at auc-værdierne for et 5 cm2 tts (indeholdende en dosis på 9 mg rivastig-
min) er nogenlunde de samme som auc-værdierne efter oral indgivelse af 3 mg rivastigmin
to gange dagligt. auc-værdierne for et 20 cm2 tts (indeholdende en dosis på 36 mg ri-
vastigmin) er meget større end ved oral indgivelse af 6 mg rivastigmin to gange dagligt. ved
det første titreringstrin i eksempel iv opnås der i det hele taget en ca. 4 gange højere auc for
tts #2 end for kapslerne. man kan ikke ud fra eksempel iv udlede noget om, hvorvidt
strukturen på det i eksemplet anvendte tts #2 har betydning for de opnåede resultater.
skønsmændene kan ikke sige, om den højere auc, som er opnået i eksempel iv ved tts #2,
er udtryk for, at der er mulighed for en højere ”startdosis” ved anvendelse af et tts end for
kapsler, og om det er dette, der henvises til på side 11 i stamansøgningen, når der tales om
”allow a higher starting dose”. det er ikke til at vide, heller ikke på baggrund af stamansøg-
ningen, hvad der menes med en højere ”starting dose”, bortset fra at man i titreringsforløbet
i eksempel iv ved anvendelse af tts’et selvfølgelig også må være startet med en eller anden
dosis, når man har foretaget sammenligningen med kapsler. det er ikke til at vide, om den
startdosis, der har været anvendt i eksempel iv for tts’et, er den samme startdosis, som an-
vendes under en faktisk behandling med tts’et; eksempel iv er således for tts’ets ved-
                                                - 52 -
kommende alene en farmakokinetisk måling af blodkoncentrationen – der er ikke tale om et
behandlingsforløb for patienter. titreringsforløbet for kapslerne i eksempel iv svarer der-
imod til behandlingsforløbet gengivet i produktresuméet for exelon-kapslerne.
en sammenligning af tabel 1 og tabel 2 i stamansøgningen viser, at cmax-værdierne om afte-
nen forbliver stort de samme for tts’et og kapsler. når en fagmand skal vurdere, om et tts
giver øget tolerabilitet hos patienten, vil han normalt interessere sig primært for størrelsen af
cmax; det er velkendt, at cmax har stor betydning for bivirkninger, da det er cmax, der påvirker
hjernen. fagmanden ved, at der opnås en højere tolerabilitet, hvis cmax sænkes. omvendt be-
høver man ikke nødvendigvis at få en øget effekt af aktivstoffet ved en øget auc; en patients
dosisrespons fungerer på en sådan måde, at når auc kommer op på et vist niveau, så kan
effekten af aktivstoffet ikke forøges yderligere, uanset hvor meget aktivstof, der gives til pa-
tienten. det centrale i stridspatentet er, at man har vist, at det afgørende er at få sænket c max,
og det må være dette, som der henvises til, når der flere steder i stamansøgningen tales om
en øget tolerabiliteten. den øgede tolerabilitet er formentlig ikke en henvisning til øget auc.
selv om visse af de spørgsmål, som skønsmændene er blevet stillet under sagen, udlægger
stamansøgningen som et tolerabilitetsstudie, er det faktisk svært at se af eksempel iv, at det-
te skulle være tilfældet. det fremgår, at der faldt nogle patienter fra undervejs i titreringsfor-
løbet, men ikke hvorfor patienterne faldt fra.
de anvendte dosisintervaller på 14 dage i eksempel iv i stamansøgningen fremgår ikke af
stridspatentets krav 1. hvis man i stedet anvendte nogle meget korte intervaller, f.eks. to da-
ge, ville man få andre værdier ved de foretagne blodmålinger. de i eksempel iv anvendte in-
tervaller er dog efter skønsmændenes opfattelse de relevante.
parternes synspunkter
novartis har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 13.
juni 2016, dog således at novartis under hovedforhandlingen har gjort gældende, at det orale
exelon-kapseldosisregime er nærmest kendte teknik i forhold til bedømmelse af opfindelses-
                                                 - 53 -
henholdsvis frembringelseshøjde for stridspatentet og stridsbrugsmodellerne. af påstands-
dokumentet fremgår bl.a.:
        ”<
        1. indledning
        <
        1.3 betydningen af opfindelsen
        baggrunden for opfindelsen er følgende: mens det orale doseringsregime for ri-
        vastigmin, der var kendt teknik, er fordelagtig, idet det tillader patienter at titrere op
        til højere doser uden væsentlige bivirkninger, så er det orale titreringsregime forbun-
        det med adskillige ulemper, hvilket den nærværende opfindelse overkommer. for
        eksempel var det kendte orale doseringsregime kompliceret, idet patienterne skulle
        påbegynde doseringsregimet ved en terapeutisk ineffektiv dosis alene med det for-
        mål at tillade patienterne at akklimatisere sig til aktivstoffet før de kunne gå videre til
        højere doser, således at tolerancen over for disse højere doser ville blive forbedret. i
        løbet af denne indledende fase af doseringsregimet ville patienterne ikke opnå nogen
        klinisk meningsfuld terapeutisk fordel. som følge af de betydelige bivirkninger for-
        bundet med øgede doser, var der desuden en risiko for, at det ikke ville være muligt
        at følge doseringsregimet og titrere op til højere, mere terapeutisk effektive doser, og
        at behandlingen skulle ophøre, muligvis uden at patienten på noget tidspunkt havde
        nået den terapeutisk effektive dosis.
        det der er opnået med opfindelsen, som ifølge kravet relaterer sig til administrering
        af en transdermal startdosis, er, at det tilvejebringer et doseringsregime til admini-
        stration af rivastigmin, som afhjælper ulemperne ved den kendte etablerede orale
        behandling. dette skyldes, at det indebærer administrering af doser med øget tera-
        peutisk effekt fra begyndelsen af behandlingen med en reduktion af bivirkninger, og
        ydermere tilvejebringer et doseringsregime, der er forenklet ved sammenligning til
        det tidligere etablerede orale doseringsregime.
        2. kravfortolkning
        2.1 fagmanden og dennes almindelige, generelle viden
        fagmanden i nærværende sag er et team omfattende mindst en læge med erfaring i
        at diagnosticere og behandle alzheimers sygdom (”klinikeren”) samt en farmaceut,
        der har erfaring med og viden om formulering af transdermale plastre (”formulato-
        ren”).
        rivastigmin har, i form af novartis’ exelon® kapsler, der nævnes på side 3 og 14-16 i
        stamansøgningen <, været velkendt som en ”first-line treatment” af alzheimers si-
        den 1998 (sammen med andre cholinesterase-inhibitorer, f.eks. donepezil og galan-
        tamin).
        anvendelsen af det orale exelon® kapseldosisregime til behandling af alzheimers
        var således utvivlsomt en del af klinikerens almindelige generelle viden på prioritets-
        tidspunktet, og klinikeren ville være bekendt med oplysningerne i exelon® kapsel
                                            - 54 -
produktresuméet, der anviser en startdosis på 1,5 mg to gange dagligt samt den efter-
følgende dosistitrering efter to uger med veltolereret behandling med en dosis på 3
mg to gange dagligt eventuelt efterfulgt af behandling med 4,5 mg og derefter 6 mg
to gange dagligt (hvis den foregående dosis tåltes godt). klinikeren ville også være
bekendt med og være opmærksom på bivirkningerne (f.eks. hypertension og halluci-
nationer) ved de enkelte dosistitreringstrin. alle disse faktorer ville efter novartis’
opfattelse være en del af fagmandens almindelige, generelle viden og være underfor-
ståede, når fagmanden/klinikeren læser de eksplicitte oplysninger om exelon® kaps-
lerne i stamansøgningen.
generelt ville fagmanden/klinikeren være vidende om, at alzheimers beskaffenhed
er sådan, at der ikke findes en ”effektiv dosis”, der passer til alle patienter, men at
den effektive dosis normalt skal findes for hver enkelt patient ved hjælp af et titre-
ringsforløb. fagmanden ville således vide, at enhver alternativ formulering til den
orale rivastigmin kapselformulering – pga. de uforudsigelige bivirkninger – ville
skulle indgives med en sådan startdosis. en alternativ formulering ville dermed skul-
le administreres ved et dosisregime med en daglig ”startdosis” og en efterfølgende
dosistitrering med stigende doser til fastlæggelse af den passende vedligeholdelses-
dosis individuelt for hver enkelt patient.
den transdermale formulator ville som fagmand være bekendt med udtrykket ”loa-
ded dose” (dvs. mængden af aktivstof i plastret) og ”frigivelsesdosis” (dvs. den
mængde aktivstof, der frigives fra plastret over en specifik periode, og som dermed
administreres til patienten), og at det er frigivelsesdosen, som lægen forholder sig til,
når han skal afgøre, hvilken ”startdosis” eller ”indledende dosis” der er passende for
et transdermalt dosisregime.
eftersom det orale exelon® kapsel dosisregime, der nævnes på side 3 og 14-16 i
stamansøgningen <, var den eneste godkendte rivastigminbehandling på stridspa-
tentets prioritetsdag, ville teamet af fagfolk ved brug af deres almindelige, generelle
viden forstå, at enhver reference i stamansøgningen til en ”forbedret” eller ”bedre”
behandlingsmetode eller egenskab, f.eks. farmakologiske egenskaber, virkningsfuld-
hed, tolerabilitet, eller komplians, eller til ”mindre”, f.eks. inter-individuelle variatio-
ner eller bivirkninger, til ”højere”, f.eks. startdosis, eller ”reduceret”, f.eks. antal do-
sistitreringstrin, ville skulle forstås i forhold til det velkendte orale kapsel dosisregi-
me.
der er således i eksempel iv i stamansøgningen < foretaget en sammenligning med
et titreringsforløb med plastre efter opfindelsen og de kendte kapsler.
2.2 kravfortolkning ud fra fagmandens almindelige, generelle viden
stridspatentets eneste krav har følgende ordlyd <:
      ”rivastigmin til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af
      udviklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori rivastigmin administreres i et
      transdermalt terapeutisk system (tts) og startdosis er som for et tolaget tts på 5 cm2
      som indeholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, hvori det ene lag:
      har en fladevægt på 60 g/m2 og den følgende sammensætning:
      - rivastigmin (fri base)                                     30,0 vægt%
      - durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                49,9 vægt%
                                           - 55 -
     - plastoid® b (acrylatcopolymer)                            20,0 vægt%
     - vitamin e                                                 0,1 vægt%
     og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30 g/m2 ifølge
     følgende sammensætning:
     - bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                    98,9 vægt%
     - silikoneolie                                              1,0 vægt%
     - vitamin e                                                 0,1 vægt%”
i denne forbindelse bemærkes, at brugsmodelkravet i stridsbrugsmodellerne for alle
praktiske formål er identiske med kravet i stridspatentet. det betyder, at novartis’
kravfortolkning for stridsbrugsmodellerne er den samme som for stridspatentet.
stridspatentets krav 1 udgør et såkaldt ”second medical use claim” som defineret i
den europæiske patent konvention (”epk”), artikel 54(5). når man sammenholder
stridspatentets krav 1 med epk, artikel 54(5), er rivastigmin en i og for sig kendt
”substance or composition”.
i denne forbindelse er det vigtigt, at det hverken er det transdermale terapeutiske sy-
stem (tts) som sådan eller det specifikke tts, der er nævnt i kravet, som er den
”substance or composition”, der henvises til i epk artikel 54(5). det er derimod ri-
vastigmin, der er denne i forvejen kendte ”substance or composition”. der henvises til
skønsmændenes svar på novartis’ spørgsmål 1 (om krænkelse) <:
metoden til behandling er en metode, hvori rivastigmin anvendes til behandling og
forebyggelse af alzheimers sygdom. en sådan metode kan netop patenteres efter
epk, artikel 53(c), fordi behandlingsmetoden drejer sig om en ny og opfinderisk an-
vendelse af et i forvejen kendt produkt.
den ”specific use”, der er omtalt i epk, artikel 54(5), er i kravet, (i) at rivastigmin ad-
ministreres i et transdermalt terapeutisk system, (ii) og at startdosis i behandlingen er
som for et tts på 5 cm2 med de nævnte træk. til støtte herfor henvises bl.a. til
skønsmændenes svar på novartis' spørgsmål 2 om krænkelse < i denne forbindelse
er ordet ”og” i sætningen ”*…+ administreres i et transdermalt terapeutisk system (tts) og
startdosis er som for *…+” i kravet helt afgørende. der er således for så vidt to led i be-
handlingen, nemlig dels at der anvendes et transdermalt terapeutisk system, og dels
at dette er kendetegnet ved, at der anvendes den nævnte startdosis. det afgørende er,
hvorvidt der sker en anvendelse af rivastigmin i et transdermalt terapeutisk system,
hvor startdosis er som angivet.
formuleringen med anvendelse af ordet ”og” i mellem de to led i behandlingen viser,
at der er tale om en egentlig behandling, der strækker sig ud over den indledende
startdosis. dette er også udtrykt ved, at rivastigminen administreres i et tts-system.
der står ikke blot ”plaster”, men derimod at der er tale om en systembehandling.
det er klart for fagmanden, at man ikke kan behandle alzheimers alene med en
startdosis. fagmanden ved, at patienter, der lider af alzheimers, skal have en vedli-
                                            - 56 -
geholdelsesbehandling, og fagmanden kendte det orale dosisregime (dvs. exelon®
kapslerne). på prioritetstidspunktet ville fagmanden således have kendskab til pro-
duktresuméet for exelon® kapslerne < til støtte herfor henvises der bl.a. til skøns-
mændenes svar på novartis’ spørgsmål 4 om krænkelse < og orifarms spørgsmål 9
om krænkelse < vedrørende titrering for kapslerne:
på denne baggrund ville det altså ikke give mening, hvis kravet kun skulle dække
selve det plaster, der blev anvendt i den indledende behandlingsfase. der henvises
bl.a. til skønsmændenes svar på orifarms spørgsmål 2(v) og 2(vi) om krænkelse <:
det vil sige, at patentkravet i overensstemmelse med g2/08 er et krav på et behand-
lingsregime.
i forhold til ordet ”startdosis” må det forstås efter sin naturlige sproglige mening.
startdosis i relation til et dosisregime vil af fagmanden blive forstået som den dosis,
der administreres til patienten ved behandlingens påbegyndelse, det vil sige den do-
sis, der frigives in vivo i løbet af 24 timer. hertil kommer, at fagmanden er klar over,
at et plaster ikke vil frigive hele den ”påførte dosis” (loaded dose) ved administrering
af et plaster til patienten, og fagmanden ville vide, at det er ”frigivelsesdosis” (den
mængde aktivstof, der forlader plastret over en specifik periode), som lægen forhol-
der sig til, når han skal afgøre, hvilken ”startdosis” eller ”indledende dosis” der er
passende for et transdermalt dosisregime.
på denne baggrund gøres det gældende, at kravet dels dækker det plaster, der an-
vendes til at tilvejebringe den omhandlede startdosis, og dels dækker de efterfølgen-
                                          - 57 -
de plastre, der anvendes som vedligeholdelsesdosis. der henvises endnu en gang til
skønsmændenes svar på orifarms spørgsmål 2(vi) om krænkelse < kravet vil ikke
give mening i relation til behandling af alzheimers, hvis det skulle forstås på en an-
den måde.
herefter følger ordene ”er som for et”, hvilket rent sprogligt betyder ”det samme som”.
det vil sige, at det omhandlede tts på 5 cm2 indeholdende 9 mg rivastigmin er et
eksempel på, hvilket plaster der kan anvendes i behandlingsregimet. det er ikke en
betingelse, at der skal anvendes et plaster med nøjagtig disse strukturelle egenskaber.
såfremt ”som for et” ikke har denne betydning, ville der være tale om overflødige ord,
og man anvender ikke overflødige ord i patentkrav.
afslutningsvis bemærkes, at opposition division er enig i novartis’ kravfortolkning i
såvel den foreløbige udtalelse før de mundtlige forhandlinger som i den skriftlige be-
grundelse for ep-patentets ugyldighed.
3. gyldighed
orifarm har gjort gældende, at stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er ugyldige
som følge af (i) manglende basis (eng: added matter), (ii) utilstrækkelig beskrivelse
(eng: insufficient description) < og ([iii]) manglende opfindelseshøjde (manglende
frembringelseshøjde for brugsmodellerne).
det er novartis’ overordnede standpunkt, at orifarms ugyldighedsindsigelser dels er
baseret på en modvilje mod at forstå og læse patentet set igennem fagmandens øjne,
og dels er baseret på bagklogskabens klare lys (eng: hindsight). sagt med andre ord
er den fagmand, der ifølge orifarm skal læse og forstå patentet i forbindelse med
vurdering af, om der er basis for kravet, ikke lige så begavet som den fagmand, der
ifølge orifarm skal læse og forstå den kendte teknik (prior art) til vurdering af paten-
tets < opfindelseshøjde.
novartis gør gældende, at både stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er gyldige,
hvilket der vil blive gjort nærmere rede for i de nedenstående afsnit 4-6.
4. kravet har basis
4.1 stamansøgningen
den internationale patentansøgning, wo 2007/064407 (bilag 17) <, er fulgt op af den
udskilte europæiske patentansøgning, ep 2 292 219 (bilag 10) < denne ansøgning
ledte med et ændret krav til stridspatentet (bilag 1) < de to uprøvede brugsmodeller
< og den prøvede brugsmodel < er alle indleveret som forgrening af den udskilte
europæiske patentansøgning (bilag 10) <
der er enighed om, at såvel patentet som brugsmodellerne skal have basis i staman-
søgningen (bilag 17) < stamansøgningen omhandler i hvert fald to selvstændige op-
findelser, nemlig dels en opfindelse på et plaster med et særligt klæbelag, og dels en
opfindelse på et behandlingsregime, der anvender rivastigmin. patentet og brugs-
modellerne vedrører behandlingsregimet. som nævnt er det i bilag 1.i < illustreret,
                                          - 58 -
at visse afsnit i beskrivelsen og kravene vedrører den ene opfindelse og visse afsnit
den anden opfindelse.
4.2 sagsbehandlingen ved epo
det er novartis’ overordnede synspunkt, at sagsbehandlingen ved epo viser, at det
udstedte krav har basis, og at det i denne forbindelse er væsentligt at bemærke, at in-
gen af de tre epo examiners [fra ansøgningsfasen] var med til at træffe den modsatte
afgørelse i opposition division.
for en gennemgang af sagsbehandlingen ved epo henvises der til ejvind christian-
sens erklæring <
under epo’s behandling af patentansøgningen indleverede novartis et nyt sæt krav
(krav 1-27) som følge af tredjemandsindvendinger < epo rejste herefter en række
indsigelser, som blandt andet vedrørte spørgsmålet om startdosis på mere end 3 mg
rivastigmin <
foranlediget af bemærkningerne fra epo indleverede novartis et nyt sæt krav (krav
1-12) samt en argumentation, der særligt fokuserede på, at der var basis for, at start-
dosis skulle være højere end 3 mg rivastigmin pr. dag < her anførte novartis, at ba-
sis fulgte implicit af patentbeskrivelsens omtale af prior art, hvor det var kendt fra
novartis’ exelon® kapsler, at startdosis ved behandling med rivastigmin kapsler var
3 mg. pr. dag.
herefter fulgte en telefonisk konsultation med epo’s primary examiner, som udtalte,
at argumentet om implicit basis ikke var ”devoid of a certain plausibility”, men efter
hendes opfattelse ikke udgjorde en ”direct and unambigious (albeit implicit) disclosure”,
særligt fordi kravet var rettet mod et doseringsregime < det er således væsentligt for
nærværende sag, at epo’s primary examiner tilkendegav, at novartis’ argumentati-
on for implicit basis for så vidt angår ordet ”startdosis” godt kunne have noget på
sig, men at epo’s primary examiner endnu ikke var blevet overbevist.
resultatet af den telefoniske konsultation var, at der blev indkaldt til ”oral procee-
dings” for epo’s examining division, jf. indkaldelsen med den tilhørende agenda <
ekstrakten side 489-498 indeholder referatet af epo’s ”oral proceedings”. heraf
fremgår det, at epo’s examining division først bedømte de patentkrav, der var indle-
veret i novartis’ skrivelse af 19. november 2012 <, hvilke krav udgjorde novartis’
”main request”. epo’s examining division fandt dog, at disse krav ikke kunne tilla-
des efter epk artikel 76(1), hvorefter novartis på dagen for ”oral proceedings” indle-
verede auxiliary request nr. 1-3 <
det fremgår af referatet <, at epo’s examining division vurderede, at auxiliary re-
quest nr. 2, herunder ”starting dose is that of” opfyldte de materielle patenterbarheds-
kriterier, men at auxiliary request 2 ikke opfyldte formkravet i epk artikel 84 vedrø-
rende klarhed.
på baggrund af epk artikel 84 (manglende klarhed) mente epo, at patentets beskri-
velse af tts#2 skulle optages i kravet, hvilket resulterede i novartis’ auxiliary re-
quest nr. 3 <, og som endte med at blive udstedt. det er således væsentligt for nær-
                                             - 59 -
værende sag, at epo’s examining division fandt, at der var basis for ”starting dose is
that of” i request 2, og at trækkene fra tts#2 i patentbeskrivelsen blev optaget i det
endeligt udstedte krav som følge af en formalitetsindsigelse efter epc artikel 84 og
ikke en indsigelse efter de materielle patenterbarhedskriterier. der kan således ikke
være tvivl om, at epo’s examining division efter nærmere overvejelser var kommet
frem til, at der var implicit basis for det udstedte krav, ligesom novartis havde gjort
gældende.
efter epo’s annoncering af intention to grant blev der indleveret yderligere indven-
dinger fra tredjemand < her anførte tredjemand blandt andet, at der ikke var basis
for det udstedte krav, idet der ifølge tredjemand ville være tale om en ”impermissible
generalisation of the application as filed”, såfremt kravet skulle anses for at omfatte an-
dre tts’er end tts#2 (ligesom orifarm gør gældende i nærværende sag). denne ind-
sigelse førte dog ikke til, at epo's examining division fandt anledning til at ændre
kravet <
4.3 afgørelsen fra epo’s opposition division
epo’s opposition division besluttede ved en mundtlig høring den 15. december
2015, at patentet ep 2 292 219 (bilag 24) < var ugyldigt på grund af manglende basis.
opposition division’s skriftlige afgørelse blev offentliggjort den 16. marts 2016 <
det er novartis’ overordnede standpunkt, at opposition division’s afgørelse i indsi-
gelsessagen er forkert, og at opposition division har begået sagsbehandlingsfejl. no-
vartis har appelleret afgørelsen til epo’s boards of appeal. novartis’ appel har op-
sættende virkning i henhold til epk, artikel 106. den opsættende virkning har den
konsekvens, at opposition division’s afgørelse i indsigelsessagen ikke skal tillægges
juridisk effekt, før der er truffet en afgørelse ved anden instans. det betyder, at ep
patent 2 292 219, inklusiv stridspatentet, fortsat er i kraft.
4.3.1 epk artikel 123(2) vedrørende basis
ifølge epk artikel 123(2) må en europæisk patentansøgning eller et europæisk patent
ikke ændres således, at det indeholder information, der går ud over indholdet af an-
søgningen som indleveret (dvs. added matter). dette krav svarer til patentlovens §
13.
ifølge epo’s praksis anvender epo en standard test (”gold standard” disclosure
test) til bestemmelse af, om indholdet af et patent går ud over indholdet af patentan-
søgningen som indleveret. denne test blev diskuteret og opsummeret i epo’s afgø-
relse g2/10. ifølge ”gold standard” disclosure-testen må der kun tilføjes ændringer,
hvis indholdet af patentet efter indførslen af ændringen direkte og utvetydigt kan
udledes af den oprindelige ansøgning af en fagmand, som anvender sin almindelige
viden, jf. g2/10, punkt 4.3. det fremgår videre af t 823/96, punkt 4.5, at termen ”im-
plicit disclosure” ikke betyder mere end hvad der er ”clear and unambiguous conse-
quence of what is explicitly mentioned” i ansøgningen som indleveret.
hvis man ser på udviklingen af epo’s guidelines afsnit h-iv, 2.2 (nu 2.3), blev der i
september 2013-udgaven tilføjet en passage, hvori sagsbehandlerne instrueres i at
fortolke epk’s artikel 123(2) mere nuanceret, idet der nu tilføjes, at ordret (eng: lite-
ral) basis ikke er påkrævet:
                                             - 60 -
     ”literal support is, however, not required by the wording of art. 123(2) (see t 667/08)”
i november 2014-udgaven af epo’s guidelines blev vigtigheden af at inkludere fag-
mandens almindelige generelle viden ved vurderingen af, om noget fremgår implicit
af patentet/ansøgningen indskærpet:
     ”thus, the common general knowledge must be taken into account in deciding what is
     clearly and unambiguously implied by the explicit disclosure of a document.”
i samme udgave (2014) blev et nyt afsnit 3 tilføjet:
     ”when assessing the conformity of the amended claims to the requirements of art.
     123(2), the focus should be placed on what is really disclosed to the skilled person by the
     documents as filed as directed to a technical audience. in particular, the examiner should
     avoid disproportionally focusing on the structure of the claims as filed to the detriment of
     the subject-matter that the skilled person would directly and unambiguously derive from
     the application as a whole.” (understregning tilføjet)
endelig blev definitionen af ”added matter” i afsnit 1 præciseret i november 2015-
udgaven til følgende:
     ”*…+ subject-matter which the skilled person cannot derive directly and unambiguously,
     using common general knowledge *…+”
hvorvidt indholdet af et patent er ændret til at angå noget, der går ud over ansøg-
ningen som indleveret, bestemmes således på baggrund af det, som fagmanden kan
udlede direkte og utvetydigt og med anvendelse af sin almindelige, generelle viden.
det er altså ikke en betingelse, at opfindelsens kendetegnende træk ifølge de udsted-
te krav nødvendigvis skal kunne genfindes ordret (literally) i kravene i stamansøg-
ningen, da det er tilstrækkeligt, hvis opfindelsens kendetegnende træk ifølge de ud-
stedte krav kan udledes direkte og utvetydigt af fagmanden på baggrund af den
samlede ansøgning som indleveret, dvs. på baggrund af beskrivelsen, krav og teg-
ninger. dette er efter novartis’ opfattelse i overensstemmelse med ”gold standard”
disclosure-testen som diskuteret og opsummeret i g2/10.
novartis gør gældende, at hvis man sammenholder ”gold standard” disclosure-
testen med epo’s guidelines, viser det, at det er tilstrækkeligt efter epk artikel
123(2), hvis et ændret krav finder implicit basis i ansøgningen, og at det afgørende er,
hvordan fagmanden læser og forstår stamansøgningen ’as a whole’.
4.3.2 novartis’ standpunkt vedrørende basis for patentkravet
kravets enkelte dele følger af stamansøgningens (bilag 17) krav 21, krav 15-17 samt
eksempel iv, herunder særligt tabel 1 og 2 på side 16-17. eksempel iv viser et fuldt
behandlingsforløb for kapselbehandling sammenlignet med plasterbehandling. det
er klart, at behandlingen indledes med en startdosis. det følger desuden af side 11 i
stamansøgningen <, at behandlingen og startdosis forklares i de følgende eksempler.
eksempel i-iii viser, at man får samme frigivelsesprofil med et standardplaster (re-
præsenteret ved tts#1). det er klart for fagmanden, at det kan forudsættes, at der
ved de dosisregimer, der er beskrevet i eksempel iv (såvel det orale regime som
                                          - 61 -
patch regimet), opnås en terapeutisk effekt. at dette er formålet med opfindelsen er
tillige nævnt i beskrivelsens mere generelle del.
det gøres således gældende, at eksempel iv udgør basis for startdosis ifølge patentets
krav, selvom ordet ”startdosis” ikke nævnes direkte i eksemplet.
det er i overensstemmelse med epo-praksis at basere et generelt krav på et specifikt
eksempel, når blot den generelle lære kan udledes af eksemplet. den væsentlige af-
gørelse i denne forbindelse er t201/83, hvori det blev slået fast, at en ændring, der var
baseret på en værdi i et specifikt eksempel var tilladelig, fordi fagmanden med det
samme ville have indset, at denne værdi ikke var så tæt forbundet med eksemplets
yderligere træk (som ikke var nævnt i kravet), at man ikke i det væsentlige ville have
kunnet forstå, at den virkning ved trækket, der var relevant for denne udførselsform,
også måtte være relevant for opfindelsen som helhed. konsekvensen er altså, at epo
har tilladt, at man tager en parameter fra eksemplet med i kravet uden at tage alle
parametre fra eksemplet med i kravet. dette blev tilladt, fordi fagmanden måtte for-
stå, at den pågældende parameter fandt generel anvendelse.
i patentkravet har novartis i øvrigt ikke udvalgt et enkelt isoleret træk fra eksempel
iv, men har derimod medtaget hele læren fra eksemplet ved at tilføje en reference til
tts#2. formålet var at definere tts#2 som anvendt i eksempel iv mere specifikt. det
er i denne forbindelse væsentligt, at henvisningen til tts#2 i det udstedte patentkrav
blev tilføjet under den mundtlige forhandling ved examining division for at imøde-
komme en indvending om manglende klarhed efter epk artikel 84.
ud fra oplysningerne i eksempel iv fremgår det direkte og utvetydigt, hvordan
”startdosis” ifølge krav 1 må forstås. eksempel iv på side 14 og 15 i stamansøgningen
beskriver et stigende dosis proportionalitetsstudie, hvor 5cm2 tts#2 plastret er an-
vendt til at administrere en startdosis. fagmanden ville forstå, at dette svarer til den
dosistitrering, som blev anvendt ved det kendte orale dosisregime. for eksempel vi-
ser anvendelsen af ordlyden ”ascending” (stigende) på side 14 i stamansøgningen <,
at doserne stiger, hvorfor udgangspunktet for titreringen må have været den laveste
dosis (dvs. den dosis, der administreres ved 5 cm2 tts#2).
det fremgår tillige, at patienterne fuldførte hver af de fire perioder (”completed each
of the four periods”) <, hvilket betyder, at alle fire doser blev administreret til hver
enkelt patient (bortset fra de patienter, der forlod forsøget undervejs i studiet). der-
med modtog alle patienter, der modtog tts behandling i forsøget, den samme start-
dosis (dvs. den som blev administreret ved 5 cm2 plastret som refereret i kravet), før
de modtog behandling med hver af de efterfølgende doser.
alle patienter, der modtog behandling med tts i eksempel iv, modtog således sti-
gende doser, startende med den laveste dosis administreret ved 5 cm2 tts’et. 5 cm2
tts#2 var påført 9 mg rivastigmin, og det fremgår derfor eksplicit af eksemplet, at
det er denne dosis, der blev anvendt som startdosis til patienterne i eksempel iv.
hertil kommer, at fagmanden, der læser eksempel iv, straks ville bemærke den slå-
ende kontrast mellem oplysningerne om initiering af kapsel behandlingen og oplys-
ningerne for tts behandlingen. for eksempel ville fagmanden se – ved at sammen-
ligne tabel 1 og 2 på side 16 og 17 i stamansøgningen < – at auc for tts behandlin-
gen er cirka 4 gange større end for den orale behandling. dette ville fange fagman-
                                          - 62 -
dens opmærksomhed, særligt fordi fagmanden ville anse titrering som hastighedsbe-
grænsende, idet titrering forsinker opnåelsen af terapeutisk eksponering. denne slå-
ende forskel mellem auc er for den teknisk kyndige læser det mest iøjefaldende
aspekt ved eksempel iv, og det forklarer referencen til den højere startdosis på side
11 i stamansøgningen < dette er en yderligere begrundelse for, at startdosis skiller
sig tydeligt ud.
det fremgår derfor direkte og utvetydigt af stamansøgningen (bilag 17), at startdosis
i eksempel iv er den, der administreres ved et 5 cm2 plaster med 9 mg påført ri-
vastigmin og med tts#2 struktur.
det faktum, at startdosis ifølge krav 1 ikke er begrænset til et tts med den specifikke
tts#2 struktur, fremgår også tydeligt af kravene som oprindeligt indleveret. bortset
fra det oprindelige krav 1, som angik et tts med strukturelle elementer, indeholdt
det oprindelige kravsæt også krav, der angik tts’er uden en specifik struktur, nem-
lig krav 15-18 <
det oprindelige krav 21, der var rettet mod en metode til forebyggelse, behandling el-
ler forhaling af udviklingen af alzheimers sygdom, og det oprindelige krav 26, der
var rettet mod anvendelsen af et tts til forebyggelse, behandling eller forhaling af
udviklingen af alzheimers sygdom er af væsentlig betydning som basis for opfindel-
sen ifølge det godkendte krav 1.
det fremgår af patentets tabel 2, at cmax og auc24h værdierne for startdosis, som ad-
ministreredes ved 5 cm2 tts#2, er omfattet af de oprindelige krav 15-18. trækkene
ifølge de oprindelige krav 15-18 er dermed iboende i det godkendte krav 1.
afgørelsen fra opposition division vil blive gennemgået nærmere i det følgende.
4.3.3 kritik af opposition division’s afgørelse
det er novartis’ opfattelse, at opposition division gennemgående har anvendt en
meget formalistisk tilgang til vurdering af, hvorvidt det godkendte krav har basis i
ansøgningen som indleveret, og dermed om det godkendte patent opfylder betingel-
serne i epk artikel 123(2). opposition division har efter novartis’ opfattelse under-
vurderet fagmandens almindelige, generelle viden og dermed ageret i strid med
”gold standard” disclosure-testen. det er korrekt, at kravet som udstedt ikke genfin-
des ordret (literally) i stamansøgningen, men det er imidlertid ikke påkrævet at have
ordret (literal) basis for at opfylde epk artikel 123(2). der kan således godt være im-
plicit basis i henhold til epk artikel 123(2).
indledningsvis er det vigtigt at understrege, at ingen af de tre epo examiners [fra an-
søgningsfasen] deltog i den efterfølgende indsigelsessag ved opposition division, og
at novartis’ argumentation til den mundtlige høring ved opposition division ikke
svarer til den argumentation, som opposition division har gengivet i sin skriftlige
afgørelse. der henvises til erklæringen fra carpmaels, der har ført sagen for novartis
ved epo < i denne forbindelse bemærkes, at orifarm ikke var en af indsigerne ved
epo, og at orifarm derfor ikke var til stede ved den mundtlige høring.
novartis’ hovedargument ved den mundtlige høring vedrørende basis var, at in vivo
eksemplet (dvs. eksempel iv) på side 14 til 17 i stamansøgningen i sig selv viser den
                                            - 63 -
pågældende startdosis, uanset at der ikke eksplicit står ”startdosis”. imidlertid har
opposition division refereret til novartis’ argumentation som om, at man skal tage
udgangspunkt i side 11 i stamansøgningen, hvilket ikke var det, som novartis gjorde
gældende til den mundtlige høring. det vil sige, at opposition division ikke har taget
stilling til, om kravet har basis, når man tager udgangspunkt i eksempel iv, herunder
særligt tabel 1 og 2 på side 16-17.
det gøres gældende, at fagmanden, der læser eksempel iv vil forstå, at startdosis skal
forstås som den initiale dosis, der blev administreret til patienterne. til støtte herfor
henvises til henning gjelstrup kristensens erklæring af 2. maj 2014 < der er derfor
basis for patentkravet i eksempel iv på side 14 til 17 i stamansøgningen.
for sø- og handelsretten var spørgsmålet om forståelse af begrebet ”startdosis” gen-
stand for meget grundig behandling i processkrifter, i erklæringerne fra de sagkyn-
dige vidner, herunder i disses forklaringer, og under proceduren. sø- og handelsret-
ten var enige i novartis’ forståelse af begrebet ”startdosis” <:
      ”på baggrund af de angivne forklaringer står det efter rettens opfattelse klart, at startdo-
      sis er den initiale dosis, som optages i kroppen over 24 timer. patentets definition af
      startdosis som værende den mængde, der administreres i et nærmere defineret plaster på
      5 cm2 indeholdende 9 mg rivastigmin, samt den i tabel 2 beskrevne optagelse, som en så-
      dan dosering giver patienten, udgør efter rettens opfattelse en klar definition af startdo-
      sis.”
herudover henvises der til skønsmændenes svar på novartis’ spørgsmål 3 om kræn-
kelse < og novartis' spørgsmål 1 om gyldighed < svaret på novartis' spørgsmål 1
om gyldighed er gengivet neden for:
i eksempel iv er rivastigmin administreret til patienter i fire på hinanden følgende og
tiltagende doser via plastre af tts#2 sammensætningen og sammenlignet med det
kendte og godkendte orale doseringsregime for rivastigmin. værdierne auc 24h for
tts doseringsregimet svarer til eller overstiger værdierne for den kendte og god-
kendte orale terapi. det følger nødvendigvis heraf, at tts doseringsregimet, der er
anvendt i eksemplet, kan forudsættes også at ville være terapeutisk effektivt.
derfor er det ganske enkelt forkert, når opposition division på side 14 i sin afgørelse
har anført, at ”none of the examples mentioned a starting dose or a dosage regimen in the
context of a therapeutic treatment” <
det bestrides således, at patentkravet skulle være udtryk for en utilladelig generalise-
ring af eksemplerne.
som opposition division har bemærket i afgørelsens punkt 4, ottende afsnit, beskri-
ver patentet strukturen af to tts’er (tts#1 og tts#2), som blev anvendt i de ikke-
begrænsende eksempler i-iv, og viser i figur 2 og figur 3, at den samme mængde ri-
vastigmin frigives over tid fra disse to tts’er på trods af, at de har forskellig opbyg-
ning. stamansøgningens side 14, sidste fulde afsnit, bekræfter endvidere, at klæbela-
                                           - 64 -
get i tts#2 ikke påvirker tts’ets termodynamiske egenskaber, dvs. klæbelaget redu-
cerer ikke frigivelsen af det aktive stof fra matrix og har ingen indflydelse på permee-
ringen af det aktive stof gennem huden. patentet bekræfter derfor eksplicit med dette
eksempel, at dosisregimet, hvor der indledes med en højere startdosis end ved det
orale dosisregime, ikke er begrænset til et tts med en specifik struktur. det fremgår
eksplicit af stamansøgningens side 13, at der praktisk taget ikke ses nogen forskel
mellem hvorledes rivastigmin frigives til human hud fra hhv. tts#1 og tts#2. det
gøres gældende, at der i stamansøgningen er beskrevet et tts til medicinsk anven-
delse, hvori startdosis er ”som for” tts#2.
det er i øvrigt svært at se, hvordan opposition division på den ene side kan påstå, at
eksemplerne ikke viser et doseringsregime, når opposition division senere på side 15
i afgørelsen anfører, at ”[t]he claim recited neither the subsequent steps of the specific do-
sage regimen disclosed in example iv nor the time periods for which each step is administered
to the patient.”, (understregning tilføjet) <
herudover skal det understreges, at spørgsmålet om utilstrækkelig beskrivelse ikke
blev behandlet til den mundtlige høring, hvorfor novartis ikke blev hørt om dette
spørgsmål. det er således misvisende, når opposition division på side 15 i afgørelsen
< henviser til ”the proprietor’s argument” i relation til ”insufficient definition of the term
’starting dose’”. det bestrides, at der skulle være tale om en utilstrækkelig beskrivelse,
men det har i øvrigt heller ikke betydning for vurderingen af basis, hvorfor det må
undre, at opposition division overhovedet nævner det i sin afgørelse. desuden er
”dosis” et normalt ord såsom ”sygdom” og er ikke noget, som man er nødt til at de-
finere i et patent, for at fagmanden skal kunne forstå det. også dette illustrerer op-
position division’s modvilje mod at læse og forstå patentet, herunder eksemplerne,
igennem fagmandens øjne.
der henvises i øvrigt til ejvind christiansens vidneforklaring for sø- og handelsret-
ten i den af orifarm anlagte ophævelsessag, jf. referatet af hans forklaring i kendelsen
<
sammenfattende gøres det gældende, at opposition division’s afgørelse er forkert, (i)
fordi novartis’ argumentation under den mundtlige høring er refereret forkert (og
opposition division derved ikke kan have taget korrekt stilling til argumentationen),
(ii) fordi opposition division tager stilling til spørgsmålet om, hvorvidt fagmanden
kan udøve opfindelsen, uden at novartis har haft lejlighed til at udtale sig om
spørgsmålet til den mundtlige høring (hvilket er en væsentlig sagsbehandlingsfejl),
(iii) og endelig fordi opposition division ikke har anlagt en korrekt læsning af paten-
tet; nemlig set igennem fagmandens øjne.
4.4 imødegåelse af orifarms indsigelser om manglende basis i stamansøgningen
orifarms argumentation for, at der ikke er basis i stamansøgningen, følger den sam-
me argumentation som opposition division. i parentes bemærkes, at orifarm derved
i denne sammenhæng godt kan forstå kravet på samme måde som opposition divi-
sion, der er enig i novartis’ kravfortolkning.
i det følgende vil novartis gøre rede for, hvorfor orifarms tre argumenter for mang-
lende basis ikke er korrekt.
                                          - 65 -
4.4.1 ad 1) ansøgningen som indleveret beskriver et tts til medicinsk anvendelse,
hvori startdosis er ”som for” tts#2
det gøres gældende, at stamansøgningen beskriver et tts til medicinsk anvendelse,
hvori startdosis er ”som for” tts#2. fagmanden vil finde – udelukkende ved hjælp af
sin almindelige viden – ud fra den samlede lære, som kan udledes af stamansøgnin-
gen, at et sådant tts utvetydigt er beskrevet ved eksempel iv sammenholdt med be-
skrivelsen i øvrigt.
det fremgår udtrykkeligt, at tts#2 og tts#1 praktisk talt har samme frigivelsespro-
fil, og at tts#1 betegnes i beskrivelsen som et standardplaster. det fremgår blandt
andet af skønsmændenes svar til novartis’ spørgsmål 5 om gyldighed <, at:
      ”svar: en fagmand der ønskede at udvikle et transdermalt system på priori-
      tetstidspunktet for stridspatentet – og som havde/fik kendskab til tts#2 be-
      skrevet i stridspatentet – ville sandsynligvis benytte de samme forsøg og for-
      søgsbetingelser som beskrevet i stridspatentet til at sammenligne hans nyud-
      viklede system med tts#2. *<+”
skønsmændenes svar på novartis’ supplerende spørgsmål 2 < må forstås sådan, at
hvis koncentrationsgradienten er den samme for to forskellige tts’er (det vil sige, at
der ikke gøres brug af de af skønsmændene omtalte hjælpestoffer), så må man kunne
gå ud fra, at to forskellige tts’er, der giver anledning til samme koncentrationsgra-
dient i øverste hudlag – alt andet lige – vil resultere i de samme eller i det mindste
meget ens farmakokinetiske profiler. skønsmændene har – ved at fokusere på de
nævnte tilsætningsstoffer i svaret på det supplerende spørgsmål 2 – således netop
ændret på koncentrationsgradienten for det ene tts, og derved har skønsmændene
ikke forholdt sig til de forudsætninger, som er udtrykkeligt nævnt i det stillede
spørgsmål.
4.4.2 ad 2) der er basis for et ”medical use” krav på anvendelse af et tts med en
startdosis ifølge krav 1
det gøres gældende, at der i stamansøgningen er basis for et medicinsk anvendelses-
krav, hvori startdosis er som specificeret i krav 1.
i eksempel iv administreres rivastigmin til patienter med fire på hinanden følgende
og stigende doser med plastre, der har tts#2 opbygningen, og dette sammenlignes
med det kendte og godkendte orale rivastigmin dosisregime (exelon® kapsler).
den orale dosisform var standardbehandling på prioritetstidspunktet og var kendt
som værende terapeutisk effektiv, selvom der indledningsvist krævedes administre-
ring af en ikke-terapeutisk dosis for at sikre god tolerabilitet. de auc 24h værdier, der
opnåedes ved tts dosisregimet, svarer til eller er højere end de terapeutiske doser
for den kendte og godkendte orale terapi. særligt er auc 24h værdien for 5cm2 tts#2
plastret sammenligneligt med den for 2 x 3 mg orale dosis, hvilket var kendt som væ-
rende terapeutisk effektivt.
det følger nødvendigvis deraf, at det tts dosisregime, der anvendtes i eksempel iv,
også vil være terapeutisk effektivt. idet eksempel iv derfor klart angår et tts dosis-
                                          - 66 -
regime, der er terapeutisk effektivt, kan der ikke være tvivl om, at det skal ses i sam-
menhæng med en mulig medicinsk anvendelse.
4.4.3 ad 3) krav 1 er ikke baseret på en intermediær generalisering
det gøres gældende, at krav 1 ikke er baseret på en intermediær generalisering af
stamansøgningens eksempler.
ifølge epo praksis går intermediær generalisering ud på, at man ikke må tage noget
fra et eksempel og samtidig se bort fra noget, der er karakteristisk ved eksemplet.
dette er imidlertid ikke tilfældet for stridspatentets krav.
fagmanden er ud fra patentet blevet gjort bekendt med, at opfindelsens fordel skyl-
des administrering af en bestemt startdosis og fagmanden vil vide, at i praksis er det
den behandlende læge, der beslutter (i) om behandling skal fortsættes med efterføl-
gende titrerings-/behandlingstrin og (ii) varigheden af de eventuelle efterfølgende
trin for at opnå en egnet vedligeholdelsesdosis for hver enkelt individuelle patient.
dette fremgår blandt andet af produktresuméet for exelon® kapslerne (bilag 4), <
eksempel iv angiver klart en startdosis i behandlingsforløbet og titreringen til 10
cm2, 15 cm2 og 20 cm2 plastre svarer til det kendte titreringsforløb for kapslerne. bå-
de de 14 dages intervaller og selve titreringen var kendt af fagmanden fra kapslerne.
sammenfattende gøres det gældende, at novartis ved at referere til tts#2 har im-
plementeret den viden, der kan udledes om plasterbehandling i eksempel iv, og at
det eneste fra eksempel iv, man ikke eksplicit har nævnt i kravet, er sammenlignin-
gen med kapslerne (dvs. det orale dosisregime), da dette var kendt i forvejen. derfor
er der ikke tale om en intermediær generalisering.
4.5 orifarms skønsspørgsmål om manglende basis
for så vidt angår orifarms spørgsmål 1-3 (om ugyldighed) til skønsmændene be-
mærkes – særligt vedrørende spørgsmål 2 – at formuleringen af spørgsmålene forud-
sætter, at der skal foreligge eksplicit basis i stamansøgningen. det er, som det frem-
går af det anførte, ikke et krav efter epo praksis og guidelines. svarene til orifarms
spørgsmål 1-3 (om ugyldighed) har derfor ingen relevans.
4.6 den prøvede brugsmodel (br 2013 00015)
novartis har fået udstedt en prøvet brugsmodel med nr. br 2013 00015 (bilag 47) <
den prøvede brugsmodel har med et for alle praktiske formål samme brugsmodel-
krav som brugsmodelkravet i de to uprøvede brugsmodeller med nr. br 2013 00014
(bilag 2) og nr. br 2013 00059 (bilag 3).
det vil sige, at patent- og varemærkestyrelsen (”pvs”) er kommet frem til et andet
resultat for så vidt angår den prøvede brugsmodel end epo’s opposition division
for så vidt angår det europæiske patent.
orifarm har anført, at patent- og varemærkestyrelsen ikke har taget stilling til, om
brugsmodellen har basis i stamansøgningen. dette bestrides af novartis.
                                         - 67 -
den prøvede brugsmodel < er udstedt af pvs efter meget grundig prøvning. pvs er
i forbindelse med udstedelsen forpligtet til at prøve spørgsmålet om basis. dette
fremgår af brugsmodellovens §§ 18 og 19. denne pligt til at prøve spørgsmålet om
basis gælder naturligvis også, når der i en sag som denne er begæret prøvning. her-
udover viser korrespondancen, som ansøgeren har ført med pvs, tydeligt, at pvs’
sagsbehandler, anita thyrsted, har taget stilling til spørgsmålet om basis; også i for-
hold til den endelige formulering af kravet.
ansøgningen om brugsmodel, der ledte til den udstedte brugsmodel, fremgår af eks-
trakten, side 455.
i den første betænkning af 28. august 2013 (bilag 49) < udtaler pvs, at der ikke er ba-
sis. der er herefter ingen tvivl om, at pvs har været opmærksom på, at brugsmodel-
kravet skal have basis, og at pvs har en pligt til at undersøge dette.
i den efterfølgende skrivelse af 30. september 2014 (bilag 56) <, skriver pvs, at man
nu er enig i, at ansøgningen kan betragtes som en forgrening, hvilket er udtryk for, at
der er basis. denne udtalelse er fremkommet i forhold til den oprindelige brugsmo-
delansøgning, hvori kravet var rettet mod ”starting dose higher than 3 mg rivastigmine
per day”. i denne skrivelse mener pvs imidlertid, at der manglede nyhed og frem-
bringelseshøjde.
samtidig foreslog pvs en mindre ændring af kravets ordlyd, for at det skal være
klart, at der er tale om et andet medicinsk indikationskrav, dvs. ”is to be administered”.
denne ændring har dog ingen betydning for den danske oversættelse af kravet.
i skrivelsen af 30. december 2014 (bilag 58) < accepterer novartis indsigelsen fra pvs
vedrørende klarhed og retter ordlyden af (det oprindelige krav) til ”is to be administe-
red”.
ved skrivelse af 10. marts 2015 (bilag 60) < fastholder pvs, at der ikke er nyhed og
frembringelseshøjde for det oprindelige krav, dvs. ”starting dose higher than 3 mg ri-
vastigmine per day”.
i skrivelsen af 4. september 2015 (bilag 62) < fremsender novartis til pvs’ oriente-
ring den engelske afgørelse (bilag t) <, hvor den engelske domstol fandt, at det en-
gelske patent uk/ep 2 292 219 (dvs. den engelske validering af ep patentet) var
ugyldigt som følge af manglende basis og manglende opfindelseshøjde. i denne for-
bindelse anfører novartis, at der er forskel på kravet i ep-patent 2 292 219 og krave-
ne, der er ansøgt om i brugsmodelansøgningen.
ved skrivelse af 9. september 2015 (bilag 63) < accepterer pvs, at der er nyhed, men
giver udtryk for, at de ikke kan afgøre, om ansøgningen indeholder en frembringelse,
som kan registreres som brugsmodel. pvs foreslår en omarbejdelse af ansøgningen,
så at kravene indeholder samtlige de tekniske træk, som er nødvendige for at beskri-
ve frembringelsen.
ved skrivelse af 9. november 2015 (bilag 64) < argumenterer novartis for oprethol-
delse af de oprindelige krav i brugsmodelansøgningen, men fremsender en sekundær
anmodning med et krav, der svarer til ordlyden af kravet i ep-patentet (og de uprø-
vede brugsmodeller). der er til skrivelsen vedlagt et bilag, der tydeligt viser ændrin-
                                             - 68 -
gerne fra de oprindelige krav, hvor bl.a. ”higher than 3 mg rivastigmine per day” udgår
og erstattes med henvisningen til tts#2. novartis følger altså pvs’ forslag om at
konkretisere kravet. novartis gør endvidere udtrykkeligt opmærksom på, at der i
kravet i den sekundære anmodning er indføjet ordene ”med en startdosis som for”, og
at der er basis for dette i eksempel 1 og eksempel 3, hvor strukturen for tts#1 og
tts#2 sammenlignes. der er altså ingen tvivl om, at novartis i denne skrivelse ud-
trykkeligt flager spørgsmålet om basis en gang til.
ved skrivelse af 8. december 2015 (bilag 65) < afviser pvs igen den primære an-
modning, men pvs accepterer til gengæld kravet i den sekundære anmodning, der er
indleveret den 9. november 2015, fordi denne ansøgning efter pvs’ opfattelse inde-
holder en registrerbar opfindelse. det hedder her: ”det oprindelige krav 1 er blevet præ-
ciseret ved optagelse af specifikke strukturelle træk for tts#2, som er beskrevet i eksemplet i
ansøgningen.” <
sammenfattende gøres det gældende, at korrespondancen med pvs i forbindelse
med pvs’ behandling af brugsmodelansøgningen viser, at pvs udtrykkeligt har taget
stilling til spørgsmålet om basis ved behandlingen af den sekundære anmodning, der
endte med at blive registreret som nr. br 2013 00015 (bilag 47). til støtte herfor hen-
vises blandt andet til, at novartis gjorde opmærksom på den engelske dom under
sagsbehandlingen (hvilken dom i introduktionens punkt 2 refererer til, at epo’s præ-
liminære holdning før de mundtlige forhandlinger i opposition proceedings var, at
patentet var ugyldigt pga. manglende basis og mangel på tilstrækkelig beskrivelse af
opfindelsen), og at novartis på ny argumenterede for basis ved indleveringen af den
sekundære anmodning.
der henvises i øvrigt til ejvind christiansens vidneforklaring for sø- og handelsret-
ten i den af orifarm anlagte ophævelsessag, jf. referatet af hans forklaring i kendelsen
<
5. tilstrækkelig beskrivelse
orifarm har gjort gældende, at begrebet ”startdosis” ikke er tilstrækkeligt beskrevet
til, at fagmanden kan udøve opfindelsen. dette bestrides.
bestemmelsen i patentlovens § 52, stk. 1, nr. 2, og den tilsvarende bestemmelse i
brugsmodellovens § 47, stk. 1, nr. 2, har ifølge forarbejderne til patentloven et snæ-
vert anvendelsesområde. det afgørende er, om fagmanden under anvendelsen af sin
almindelige fagmandsviden er i stand til at udøve opfindelsen, således som denne
fremgår af det udstedte patent, det vil sige både af krav og beskrivelsen.
dosis skal naturligvis forstås som den dosis, lægen udskriver til patienten, hvilken er
den del af den påførte dosis, der frigives fra plasteret og dermed administreres til pa-
tienten. dette svarer fuldstændigt til den måde, dosis anvendes i såvel novartis’ som
orifarms produktresume. startdosis er ganske enkelt den første dosis, der admini-
streres til patienten. ”påført (loaded) dosis” anvendes kun af produktionsmæssige år-
sager: det er en særskilt term, der eksisterer, fordi det var almindelig viden på priori-
tetstidspunktet, at ikke alt stoffet i depotplastre frigives og administreres til patien-
ten. der skelnes derfor mellem ”påført (loaded) dosis” og den almindelige betydning
af dosis, dvs. den administrerede dosis. orifarm har også henvist til begrebet ”bio-
disponibel dosis”. begrebet ”biodisponibel dosis” ville ikke blive anvendt af en fag-
                                             - 69 -
mand i denne sammenhæng, idet den biodisponible dosis for depotplastre, præcis
som for andre administrationsformer, varierer fra patient til patient. dertil kommer,
at den biodisponible dosis normalt ikke angives i mg.
det fremgår udtrykkeligt af kravet, at det skelner mellem startdosis som den admini-
strerede dosis og den dosis, der er indeholdt i 5 cm2 plasteret før administrering, alt-
så loaded dosis, jf. i øvrigt eksempel iv, herunder tabel 2.
det gøres gældende, at epo’s examining division i princippet har taget stilling til
spørgsmålet om tilstrækkelig beskrivelse efter epk artikel 83 ved, at epo’s exami-
ning division har anerkendt kravet som værende klart i henhold til epk artikel 84.
det er for fagmanden klart, at begrebet ”startdosis” på side 9 i beskrivelsen (bilag 1)
..., linje 17, forklares i de følgende eksempler, herunder særligt eksempel iv.
i eksempel iv sammenlignes et behandlingsforløb med plastre med et behandlings-
forløb med de kendte exelon® kapsler. fagmanden ved fra produktresuméet <, at
behandlingen indledes med en dosis på 1,5 mg to gange dagligt, der direkte i pro-
duktresuméet betegnes som startdosis. i eksempel iv, på side 13 i beskrivelsen (bilag
1) <, sammenlignes behandlingen med kapsler med behandlingen med plastre. pla-
sterbehandlingen indledes her med et plaster på 5 cm2. det har ifølge skemaet på
side 16 i beskrivelsen (bilag 1) < en 9 mg påført dosis rivastigmin. plasteret sidder på
i 24 timer. fagmanden ved, at patienten ikke vil optage hele den påførte dosis fra et
plaster.
startdosis fremgår således tillige af beskrivelsen som læst og forstået af fagmanden
ud fra dennes almindelige fagmandsviden.
ovenstående støttes af skønserklæringen, idet skønsmændene har anført, at fagman-
den ved brug af sin almene fagmandsviden ville forstå begrebet ”startdosis” som den
initialt administrerede dosis, jf. novartis’ spørgsmål nr. 1 om gyldighed < og novar-
tis’ spørgsmål nr. 3 om krænkelse <
5.1 sø- og handelsretten har taget stilling til spørgsmålet
sø- og handelsretten fastslår i kendelsen af 12. august 2014 < følgende:
       ”på baggrund af de angivne forklaringer står det efter rettens opfattelse klart, at startdo-
       sis er den initiale dosis, som optages i kroppen over 24 timer. patentets definition af
       startdosis som værende den mængde, der administreres i et nærmere defineret plaster på
       5 cm2 indeholdende 9 mg rivastigmin, samt den i tabel 2 beskrevne optagelse, som en så-
       dan dosering giver patienten, udgør efter rettens opfattelse en klar definition af startdo-
       sis.”
det er novartis’ opfattelse, at der reelt heller ikke er nogen uenighed mellem parter-
nes egne eksperter om forståelsen af begrebet ”startdosis”, jf. referaterne af vidnefor-
klaringerne i sø- og handelsrettens kendelse af 12. august 2014 <, hvortil der henvi-
ses.
                                             - 70 -
5.2 pvs har taget stilling til spørgsmålet i forhold til den prøvede brugsmodel
forudsætningsvis har pvs i forbindelse med udstedelsen af den prøvede brugsmodel
utvivlsomt prøvet, om betingelsen i brugsmodellovens § 47, stk. 1, nr. 2 er opfyldt.
det fremgår af den 4. betænkning, dvs. pvs’ skrivelse af 9. september 2015 (bilag 63)
<, at pvs her krævede en konkretisering af kravet.
det fremgår af pvs' 5. betænkning af 8. december 2015 (bilag 65) <, at de oprindelige
krav 1-12 ikke kan registreres, idet krav 1 ikke indeholder alle de nødvendige tekni-
ske midler, men blot angiver det, man ønsker at opnå. det fremgår derimod også af
samme betænkning, at det foreslåede subsidiære krav er præciseret og indeholder de
nødvendige tekniske midler og således kan registreres. det fremgår derfor direkte, at
pvs også har taget stilling til, at kravet og beskrivelsen opfylder kravet om, at frem-
bringelsen er så tydeligt beskrevet, at fagmanden på baggrund heraf kan udøve den-
ne.
5.3 epo’s preliminary and non-binding opinion (bilag s) er uden betydning
bilag s < er en foreløbig udtalelse fra epo, og spørgsmålet om utilstrækkelig beskri-
velse blev ikke behandlet i forbindelse med den mundtlige høring den 15. december
2015. denne udtalelse kan altså ikke tillægges nogen vægt, særligt ikke når den står
alene over for afgørelserne fra epo’s examining division, patent- og varemærkesty-
relsen, sø- og handelsretten og østre landsret.
6. < *o+pfindelseshøjde/frembringelseshøjde
i forhold til orifarms indsigelser mod < opfindelseshøjde (frembringelseshøjde for
stridsbrugsmodellerne) er det novartis’ overordnede opfattelse, at orifarm gør brug
af bagklogskabens klare lys (eng: hindsight).
i relation til spørgsmålet om < opfindelseshøjde/frembringelseshøjde kan kravet de-
les op i følgende træk/elementer, hvor træk d kan beskrives som havende to delele-
menter:
   a      rivastigmin
   b      til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af ud-
          viklingen af demens eller alzheimers sygdom,
   c      hvori rivastigmin administreres i et transdermalt terapeutisk system (tts)
   d      a) og hvori startdosis
          b) er som for *novartis’ 5 cm2 exelon® tts, jf. bilag 13]
<
orifarm har ... gjort gældende, at stridspatentet ikke opfylder kravet om opfindelses-
højde. dette bestrides.
i relation til vurderingen af gyldighed i relation til nærværende sag skal det tillige
vurderes, om stridsbrugsmodellerne har frembringelseshøjde. ifølge praksis fra hø-
jesteret og sø- og handelsretten er denne vurdering forskellig fra vurderingen af op-
findelseshøjde, og det er således slået fast, at kravet om frembringelseshøjde i hen-
hold til brugsmodelloven ligger på et lavere niveau end kravet om opfindelseshøjde i
relation til patentretten, jf. u 2012.2649 h samt sh 2014 v-0118-11 <
                                         - 71 -
i relation til brugsmodeller defineres fagmanden som én, der har kendskab til et
snævrere teknikområde end den fagmand, der anvendes ved vurdering af opfindel-
seshøjde i forbindelse med patentering. en brugsmodelfagmand har således kend-
skab til frembringelsens teknikområde. han har normalt ikke kendskab til beslægte-
de teknikområder, og han har ikke kendskab til fjerntliggende teknikområder, jf.
pvs’ guidelines for brugsmodeller.
det tekniske område for fagmanden er fastlagt af det problem, der skal løses på
grundlag af den nærmeste kendte teknik.
vurderingen af opfindelseshøjde for patenter og frembringelseshøjde for brugsmo-
deller forudsætter således ifølge epo-praksis, at det identificeres, (i) hvad der må an-
ses for nærmeste kendte teknik, (ii) opstilling af det objektive problem, der skal løses,
(iii) og vurdering af, om fagmanden ville være kommet frem til den ansøgte frem-
bringelse/opfindelse, med udgangspunkt i den nærmeste kendte teknik og det objek-
tive tekniske problem (”problem-and-solution approach”).
<
6.2.2 us 2001/0048938 (bilag h)
orifarm har < anført, at stridspatentet ikke har opfindelseshøjde i lyset af patentan-
søgning us 2001/0048938 (bilag h) < den eneste forskel mellem us 2001/0048938
(bilag h) og ep 1 047 409 (bilag f) <, som allerede er vurderet af epo’s examining
division som værende uden betydning for patentets opfindelseshøjde, er, at us
2001/0048938 (bilag h) indeholder eksempel 4.
indledningsvis skal det understreges, at us 2001/0048938 (bilag h) kun nævner en
startdosis i forbindelse med den orale form, og at us 2001/0048938 (bilag h) hverken
i eksempel 4 eller andre steder kan siges at lede fagmanden i retning af, at en patch,
svarende til den som er defineret i stridspatentets krav 1, skulle være anvendelig som
startdosis.
det fremgår ikke af dokumentet (bilag h), om et evt. plaster baseret på et tts ifølge
eksempel 4 kan/skal anvendes som startdosis eller vedligeholdelsesdosis jf. skøns-
mændenes svar på novartis’ spørgsmål 21 om gyldighed <:
som skønsmændene har nævnt i svaret på orifarms spørgsmål 25 om gyldighed <,
tilstræbes der i us 2001/0048938 (bilag h) en ”terapeutisk effektiv dosis”, ikke en
startdosis.
i afsnit [0076] i beskrivelsen i bilag h <, fremgår det videre, at man ved forsøg kan
finde en terapeutisk effektiv dosis. der er således ikke tale om et behandlingsregime,
hvor patienterne titreres op.
                                          - 72 -
endvidere bemærkes det for fuldstændighedens skyld, at såfremt fagmanden kom-
binerede sin viden fra us 2001/0048938 (bilag h) med sin viden om startdosis for det
orale dosisregime (1,5 mg to gange om dagen), ville han ikke på baggrund af us
2001/0048938 (bilag h) blive tilskyndet til at anvende et tts, der havde en højere
startdosis end de 3 mg per dag, som var kendt fra det orale dosisregime på grund af
en forventning om en positiv korrelation mellem bivirkninger og dosisforøgelse.
tværtimod ville fagmanden intuitivt have nedsat startdosis, idet han ville vide, at
first-pass metabolismen i leveren kunne undgås med depotplastre, jf. bl.a. side 17,
andet afsnit, i gb 2 203 040 <, samt det anførte vedrørende formulering af patches i
desai og grossberg (bilag 30).
eksempel 4 angår ganske rigtigt en komposition, der i strukturel sammensætning har
nogle af de strukturelle træk til fælles med tts#2 ifølge stridspatentet for så vidt an-
går indholdsstoffer og mængderne heraf i arealenheder. det må dog understreges, at
tts’et ifølge eksempel 4 i bilag h ikke kan siges at have den eksakt samme struktur
som tts#2 i stridspatentet. skønsmændene synes at have bekræftet det modsatte i
svaret til orifarms spørgsmål 18 (om ugyldighed) <, men som det fremgår af
spørgsmålets formulering har skønsmændene svaret ud fra ”vil kunne have”. der er
ingen oplysninger i bilag h, der dokumenterer, endsige sandsynliggør, at tts’et iføl-
ge eksempel 4 i bilag h rent faktisk har samme struktur som tts#2 i stridspatentet,
idet blandt andet polymeren for tts’et i eksempel 4 i bilag h ikke er defineret, og
frigivelsesprofilerne ydermere ikke synes at være ens (i øvrigt står der intet specifikt
om frigivelsesprofilen for et tts ifølge eksempel 4 i bilag h, og frigivelsesprofilen for
de transdermale systemer, der er beskrevet i bilag h, er kun nævnt i afsnit [0075]), jf.
nærmere neden for.
us 2001/0048938 (bilag h) nævner således fire forskellige typer af polymerer, der kan
indgå i tts’er ifølge opfindelsen. i afsnit [0011] nævnes polymer a og d, i afsnit
[0017] omtales polymer b og i afsnit [0019] omtales polymer c. det fremgår imidler-
tid ikke af eksempel 4, hvilke to polymerer, der er anvendt til dette specifikke tts, jf.
skønsmændenes svar på orifarms spørgsmål 23 om ugyldighed < som det fremgår
af skønsmændenes svar på novartis’ supplerende skønsspørgsmål 3 <, har polyme-
ren betydning for både opløseligheden af lægemidlet samt for diffusionshastigheden.
det vil sige, at det i et transdermalt system er systemet som sådan, der bestemmer
lægemidlets frigivelse. alene af den grund kan fagmanden ikke slutte sig til, om
tts’et ifølge eksempel 4 har samme frigivelsesprofil som tts#2 ifølge stridspatentets
krav 1.
endvidere fremgår det af afsnit [0075] i us 2001/0048938 (bilag h), at der i plastre op
til 80 cm2 med 36 mg påført rivastigmin blev absorberet 12 mg. det vil sige, at kun
1/3 af den påførte dosis blev frigivet fra disse plastre. det skal i denne sammenhæng
bemærkes, at der fra 5 cm2 exelon plasteret med 9 mg påført rivastigmin (der ifølge
bilag 13 < er identiske med tts#2 som nævnt i stridspatentets krav) absorberes 4,6
mg – dvs. lidt over halvdelen af den påførte dosis. der er altså stor sandsynlighed
for, at en fagmand, der forsøger at fremstille tts’et ifølge us 2001/0048938 (bilag h)
eksempel 4 (evt. ved at kombinere de 4 foreslåede polymerer), ville fremstille et pla-
ster med en frigivelse, som adskiller sig fra tts#2.
hertil kommer som nævnt, at us 2001/0048938 (bilag h) ikke på nogen måde – hver-
ken i eksempel 4 eller andre steder – kan siges at lede fagmanden i retning af, at en
patch, svarende til den som er defineret i stridspatentets krav 1, skulle være anven-
                                             - 73 -
delig som startdosis. det angives således ikke, hvilken størrelse evt. individuelle pat-
ches fremstillet ud fra tts’et i eksempel 4 skal have. de angivne mængder er således
blot for en standard overfladeenhed (10 cm2). anvisningen til fagmanden om speci-
fikke størrelser på individuelle patches og deraf følgende administreret dosis findes
således alene i beskrivelsen [0075]:
      ”the transdermal devices of the invention in general have, for example an effective con-
      tact area of pharmaceutical composition on the skin of from about 1 to about 80 square
      centimeters, preferable about 10 square centimetres and are intended to be applied at in-
      tervals of about once every 1 to 7 days, preferable 1-3 days. compound a is well tolera-
      ted at a dose of 36 mg in free base form in up to 80 cm2 of patches according to the in-
      vention containing 36 mg compound a from which 12 mg was absorbed. compound a
      may, for example be administered at a dose of 8 mg in a patch of ca. 10 cm2, once every
      day. *…+.”
forholdet mellem mængden af administreret rivastigmin og areal af et sådant plaster
svarer på ingen måde til det, der omhandles af stridspatentet.
us 2001/0048938 (bilag h) angår således et tts indeholdende en antioxidant og ikke
et doseringsregime. us 2001/0048938 (bilag h) angiver ikke en startdosis for tts’et
som beskrevet i patentansøgningen (eller for ethvert andet tts), og patentansøgnin-
gen indeholder ingen farmakokinetiske eller farmakodynamiske data, der kan give
oplysning om tolerabiliteten af de omhandlede tts’er. det nævnes i beskrivelsen, at
rivastigmin (compound a) kan anvendes til behandling af alzheimers [0002], men
behandlingsforløbet af patienter eller anden anvendelse af tts’et er ikke eksemplifi-
ceret i us 2001/0048938 (bilag h).
som anført ovenfor i afsnit 2.2, og som det blandt andet fremgår af såvel opposition
division’s foreløbige udtalelse som i den skriftlige begrundelse, samt af ejvind chri-
stiansens erklæring < skal stridspatentets krav 1 fortolkes således, at den strukturel-
le sammensætning af det specifikke tts, der anvendes til at definere startdosis, træk
d(b), ikke er bestemmende for, hvorvidt et givet tts falder inden for opfindelsen
ifølge stridspatentets krav. det pågældende tts skal blot have en startdosis svaren-
de til den administrerede dosis for det specifikke tts.
tts’et ifølge us 2001/0048938 (bilag h) er således (i) strukturelt forskelligt fra tts#2,
(ii) har sandsynligvis en anden frigivelsesprofil end tts#2, (iii) og det kan ikke læses
ud fra us 2001/0048938 (bilag h), om et plaster (endsige af hvilken størrelse) baseret
på tts’et ifølge eksempel 4 er egnet som startdosis eller vedligeholdelsesdosis, hvis
det skal indgå i et titreringssystem. us 2001/0048938 (bilag h) har derfor ingen be-
tydning for stridsbrugsmodellernes frembringelseshøjde og/eller stridspatentets op-
findelseshøjde, idet det ikke fremgår, at denne komposition og et tts på 5 cm2 i stør-
relse skal anvendes som startdosis til behandling af patienter, der lider af demens
og/eller alzheimers og medfører muligheden for at anvende en forøget startdosis,
der tilmed giver forøget tolerabilitet. us 2001/0048938 (bilag h) konstaterer i denne
kontekst blot, at plastre generelt tolereres bedre end tilsvarende orale formuleringer.
ifølge ema’s retningslinjer < er målet med modificerede frigivelsesformuleringer
(f.eks. et tts) i de fleste tilfælde at opnå en tilsvarende total eksponering (auc) til
stoffet og/eller metabolit(ter) som for formuleringen med øjeblikkelig frigivelse (f.eks.
en kapsel). skønsmændene har i svaret på novartis’ spørgsmål 11 om gyldighed <
                                            - 74 -
suppleret med, at man i de fleste tilfælde vil forholde sig til både auc, c max og tmax.
det fremgår af blandt andet desai og grossberg <, at for rivastigmin har cmax og tmax
en betydning for forekomsten af bivirkninger.
uanset hvorvidt det ud fra fagmandens opfattelse typisk måtte forholde sig således,
er dette dog på ingen måde ensbetydende med, at fagmanden ville være i stand til a
priori at forudsige resultatet af stridspatentets eksempel iv og v, hvoraf det fremgår,
at den inter-individuelle variation for så vidt angår cmax var mindre ved behandling
med de i stridspatentet beskrevne tts’er end ved behandling med kapsler.
endvidere fremgår det tydeligt af samme eksemplers resultater (tabel 1 og tabel 2), at
den initiale transdermale dosis (5 cm2 tts#2) resulterede i en auc 24h der er omtrent
4 gange så stor, dvs. en næsten 400 % stigning i auc24h i forhold til auc24h ved en
dosis på 1,5 mg to gange dagligt administreret ved kapsler. skønsmændene har i de-
res svar på novartis’ spørgsmål 19 og 20 om gyldighed bekræftet, at man ikke ville
kunne forudsige, om en så stor stigning i auc ville have en effekt på tolerabiliteten.
det må altså konkluderes, at selvom fagmanden også ville tage cmax og tmax med i si-
ne overvejelser, ville en 400 % stigning i auc ikke være fagmandens målsætning.
<
8. produktresumé og indlægsseddel
produktresuméet for orivast og indlægssedlen for orivast plastrene, både i pakker
med 4, 6 mg/24 timer plastre, 9,5 mg/24 timer plastre og 13,3 mg/24 timer plastre, ud-
gør en krænkelse af novartis’ rettigheder i henhold til patentlovens § 3, stk. 1, jf.
straffeloven § 23, samt markedsføringsloven § 1, idet der i begge disse dokumenter
opfordres til at bruge orivast 4,6 mg/24 timer plastre ved behandlingens start og 9,5
mg/24 timer henholdsvis 13,3 mg/24 timer ved den efterfølgende behandling.
fremstilling, import, markedsføring eller udbud i danmark af orivast med benyttel-
sen af det eksisterende produktresumé og indlægsseddel vil derfor stride imod no-
vartis’ ret, jf. novartis’ påstand 2 og 3.
<
10. udenlandske afgørelser i tilsvarende sager
det er novartis’ overordnede standpunkt, at de udenlandske afgørelser, som orifarm
har henvist til, ikke har nogen betydning for nærværende sag. i denne forbindelse
bemærkes følgende:
novartis havde udtrykkeligt gjort pvs opmærksom på den engelske afgørelse (bilag
t), forud for udstedelsen af brugsmodellen. der henvises til skrivelsen af 4. septem-
ber 2015 (bilag 62) <
den engelske dom fastslår ikke, at patentet var ugyldigt på grund af ”insuffiency”, jf.
punkt 135-142. tværtimod erklærer dommeren sig i afsnit 100-101 enig i novartis’
forståelse af begrebet ”startdosis”. i øvrigt har novartis fået tilladelse til at anke den
engelske dom, hvor justice arnold i denne sammenhæng udtalte <, at:
                                              - 75 -
      ”14. novartis seek permission to appeal. i am satisfied that their case on added matter
      has a real, as opposed to a fanciful, prospect of success. i am more dubious as to whether
      the same is true of their case on obviousness, but i am narrowly persuaded that it does.”
den svenske afgørelse om ophævelse af det nedlagte forbud vedrører den svenske
del af det europæiske patent. afgørelsen er afsagt, inden den skriftlige begrundelse
forelå fra epo. der er ikke i sverige udstedt en brugsmodel. novartis har indleveret
en anmodning om at få tilladelse til at appellere den svenske afgørelse. i øvrigt be-
mærkes, at både den svenske tingsrätt og svea hovrätt var enige i novartis’ kravfor-
tolkning ved nedlæggelse af forbuddet mod orifarm.
afgørelserne fra tyskland, holland og spanien var sø- og handelsretten bekendt
forud for afsigelsen af kendelsen af 12. august 2014.
afslutningsvis bemærkes, at der også findes andre udenlandske afgørelser i tilsva-
rende sager, som orifarm ikke har omtalt, hvor domstolene er kommet frem til, at
novartis’ rettigheder er gyldige, og at der foreligger en krænkelse heraf.
11. anken skal tillægges opsættende virkning
orifarm har nedlagt påstand om, at en eventuel ophævelse af det nedlagte forbud
skal træde i kraft straks, og ikke først når afgørelsen er endelig. dette må klart afvi-
ses.
orifarm har henvist til retsplejelovens § 480, stk. 2, der fastsætter, at en domstol kan
undlade at tillægge en anke opsættende virkning. udgangspunktet er dog i henhold
til retsplejelovens § 480, stk. 1, det modsatte, nemlig at anke har opsættende virkning,
jf. herved også u 1985.833 ø, hvorefter reglen om opsættende virkning ved anke ud-
gør en grundsætning i dansk ret.
tilsvarende findes den specielle regel for sager om midlertidige forbud i retsplejelo-
vens § 426, stk. 4. denne bestemmelse fastslår ligeledes, at anke i hovedsagen som
udgangspunkt medfører opsættende virkning i forhold til et nedlagt forbud. justits-
ministeriet har tillige fundet anledning til i forarbejderne til bestemmelsen udtrykke-
ligt at understrege, at en bestemmelse i en dom om, at anke ikke har opsættende
virkning, må have undtagelsens karakter, jf. de specielle bemærkninger til § 426 (lff
nr. 47 af 1. november 2012), hvoraf bl.a. fremgår:
      ”efter forslaget kan retten i 1. instansdommen dog undtagelsesvis bestemme, at anken
      ikke skal have suspensiv virkning.”
det gælder altså herefter, at anke af en afgørelse i en hovedsag har opsættende virk-
ning, og et nedlagt forbud forbliver således i kraft, indtil der er afsagt endelig dom.
orifarm har ikke fremlagt oplysninger eller anført argumenter, der giver grundlag
for undtagelsesvis at fravige dette udgangspunkt.
i forlængelse heraf henledes opmærksomheden på, at appel af en afgørelse fra epo’s
indsigelsesafdeling, der kender et europæisk patent ugyldigt, som bekendt også har
opsættende virkning, jf. epk artikel 106, stk. 1, 2. pkt. om end en sådan afgørelse ik-
ke angår opretholdelse af et midlertidigt forbud under anke, er situationen ganske
sammenlignelig. hvis et nedlagt forbud ophæves af sø- og handelsretten i forbindel-
                                            - 76 -
se med en – appelleret – afgørelse om, at et patent er ugyldigt, vil dette således reelt
have karakter af en midlertidig ugyldiggørelse af patentet. en eventuel senere erstat-
ning kan således langt fra værne rettighedshaverens interesser, og midlertidige for-
bud er af samme grund det primære retsmiddel i sager om krænkelse af immaterielle
rettigheder.
dette gør sig i særlig grad gældende i denne sag, hvor en ophævelse af forbuddet vil
indebære, at novartis – som følge af lægemiddelmarkedets særlige karakter – vil tabe
en betydelig del af sin markedsandel i løbet af kort tid med et stort og uopretteligt
tab til følge. der er ikke samme hensyn at tage til orifarm, og desuden har novartis
stillet sikkerhed på dkk 5.000.000 i forhold til orifarm for nedlæggelsen af det mid-
lertidige forbud. orifarm vil således blive kompenseret for et eventuelt tab, hvis for-
buddet viser sig at være ugyldigt.
opfattelsen af at der for rettighedshaveren kan være et meget stort og uopretteligt
tab forbundet med en (uberettiget) ophævelse af et forbud, er også langt til grund i
retspraksis. her henvises til en kendelse fra højesteret af 2. december 2011 i sag
246/2011 mellem ratiopharm og lundbeck < i sagen havde østre landsret først op-
hævet et fogedforbud, som lundbeck (en originalproducent af lægemidler) havde få-
et nedlagt over for ratiopharm (en generisk producent af lægemidler), da landsretten
ikke mente, at en krænkelse var sandsynliggjort. landsrettens afgørelse blev med
procesbevillingsnævnets tilladelse indbragt for højesteret, og i den forbindelse til-
lagde østre landsret kæremålet til højesteret opsættende virkning, således at ophæ-
velsen af fogedforbuddet ikke skulle træde i kraft før kæresagen var afgjort. lands-
retten henviste i den forbindelse til en afvejning af de mulige skadevirkninger for
parterne. højesteret stadfæstede kendelsen om opsættende virkning med følgende
begrundelse, som landsretten ligeledes brugte:
      ”efter en afvejning af den mulige skadevirkning for parterne finder højesteret ikke
      grundlag for at ændre landsrettens afgørelse om at tillægge kæren opsættende virkning”
der blev altså foretaget en afvejning af skadevirkningen, hvor afvejningen faldt ud til
patenthavers fordel. samme afvejning bør foretages i nærværende sag.
orifarm henviser desuden til det nye enhedspatentsystem og anfører, at appel af en
afgørelse om at hæve et forbud som hovedregel ikke vil have opsættende virkning ef-
ter artikel 74, stk. 1 i aftalen om en fælles patentdomstol. at den fælles patentdom-
stol har et udgangspunkt om, at appel af afgørelser ikke har opsættende virkning, er
ikke relevant for denne sag. for det første bemærkes, at reglerne endnu ikke er gæl-
dende. for det andet bemærkes, at reglerne aldrig vil blive gældende under en dansk
sag for en dansk domstol. orifarm overser i øvrigt, at det nævnte udgangspunkt lige
præcis er fraveget i sager om ugyldighedskendelse af patenter, hvor appel netop har
opsættende virkning, jf. artikel 74, stk. 2.
sammenfattende gør novartis gældende, at muligheden for at anke ikke tillægges
opsættende virkning er en ren undtagelsesbestemmelse, der ikke bør finde anvendel-
se i nærværende sag som følge af en interesseafvejning, der bør falde ud til fordel for
novartis.
<”
                                                   - 77 -
orifarm har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 13.
juni 2016, dog således at orifarm for sø- og handelsretten ikke har procederet på, at strids-
patentet og stridsbrugsmodellerne skulle mangle nyhed, eller på wo 2005/079784 (bilag i) –
hverken stående alene eller i kombination med us 2001/0048938 (bilag h) – som modhold til
stridspatentet og stridsbrugsmodellerne i relation til spørgsmålet om opfindelseshøjde/-
frembringelseshøjde. orifarm har for sø- og handelsretten heller ikke gjort ikke-krænkelse
gældende. af påstandsdokumentet fremgår bl.a.:
          ”<
          5. stridspatentet
          5.1 indledende bemærkninger
          stridspatentet < angår brugen af rivastigmin i et transdermalt terapeutisk system
          (”tts”) til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af ud-
          viklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori rivastigmin administreres i et
          tts med en angiven startdosis.
          5.2 baggrund
          stridspatentet er baseret på international patentansøgning, wo 2007/064407 (”stam-
          ansøgningen”) <
          novartis anfører, at stamansøgningen reelt indeholdt to opfindelser. den ene opfin-
          delse angik et særligt ”doseringsregime”, mens den anden opfindelse vedrørte
          tts’ers specifikke struktur og forbedrede klæbeegenskaber.
          opfindelsen vedrørende det særlige ”doseringsregime” blev videreført i en afdelt an-
          søgning med ansøgningsnummer 10179085.5, (”stridspatentansøgningen”) < denne
          førte, efter at krav 1 var blevet ændret i overensstemmelse med auxilliery request 3
          <, til udstedelsen af stridspatentet.
          opfindelsen vedrørende tts’ers specifikke struktur og forbedrede klæbeegenskaber
          blev til at begynde med videreført som den oprindelige ansøgning med ansøg-
          ningsnr. 06816633.9. imidlertid opgav novartis senere den oprindelige ansøgning (bi-
          lag r), og lod i stedet denne erstatte af en ny afdelt patentansøgning nr. 14163637.3,
          publiceret som ep 278 674 8 a1.
          denne nye afdelte patentansøgning er stadig under behandling ved epo, men epo
          har senest den 23. marts 2016 meddelt, at patent ikke vil kunne udstedes, idet det
          (ændrede) krav 1 mangler basis i stamansøgningen. det ændrede krav 1, som exa-
          mining division vurderede, har følgende ordlyd:
                                            - 78 -
som det fremgår, er det nu afviste krav 1 i ep 278 674 8 a1 opbygget på samme måde
som stridspatentets krav 1 med den forskel, at kravet er funktionelt defineret ved en
given auc-værdi.
5.3 krav 1
stridspatentets krav 1 < har følgende ordlyd:
      ”rivastigmin til anvendelse i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af
      udviklingen af demens eller alzheimers sygdom, hvori rivastigmin administreres i et
      transdermalt terapeutisk system (tts), og startdosis er som for et tolaget tts på 5
      cm2, som indeholder rivastigmin i form af en dosis på 9 mg, hvori det ene lag:
      har en fladevægt på 60 g/m2 og den følgende sammensætning:
      - rivastigmin (fri base)                                                   30,0 vægt%
      - durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                              49,9 vægt%
      - plastoid® b (acrylatcopolymer)                                           20,0 vægt%
      - vitamin e                                                                0,1 vægt%
      og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30 g/m2 ifølge
      følgende sammensætning:
      - bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                                   98,9 vægt%
      - silikoneolie                                                             1,0 vægt%
      - vitamin e                                                                0,1 vægt%”
5.4 fortolkning
det var oprindeligt orifarms opfattelse, at stridspatentet for at være gyldigt måtte
fortolkes således, at de specifikke strukturelle træk i kravet (svarende til tts nr. 2) al-
le skulle være opfyldt for at falde inden for stridspatentets beskyttelsesomfang.
i lyset af afgørelsen fra epo’s indsigelsesafdeling og de foreliggende udenlandske
afgørelser lægger orifarm nu til grund, at stridspatentets krav 1 skal forstås således,
at det ikke er strukturelt begrænset. denne forståelse af krav 1 lægges til grund ne-
denfor og indebærer som nævnt, at stridspatentet er ugyldigt.
5.5 ugyldighed
orifarm gør overordnet gældende, at stridspatentet er ugyldigt som følge af,
     (i) at stridspatentets genstand går ud over indholdet af stamansøgningen indle-
          veret (manglende basis), jf. patentlovens § 13, jf. § 52, stk. 1 nr. 3 sammen-
          holdt med epc artikel 123(2) (nedenfor punkt 7),
                                            - 79 -
     (ii) utilstrækkelig beskrivelse, jf. patentlovens § 8, stk. 2, jf. § 52, stk. 1, nr. 2,
           sammenholdt med epc artikel 83 (nedenfor punkt 8), samt
     (iii) manglende opfindelseshøjde, jf. patentlovens § 2, stk. 1 (nedenfor punkt 9).
6. stridsbrugsmodellerne
6.1 stridsbrugsmodellerne er forgreninger fra det europæiske patent med ansøg-
     ningsnummer 10179085.5, (stridspatentansøgningen <). stridspatentansøgnin-
     gen er afdelt fra stamansøgningen wo 2007/064407 <
6.2 krav 1 i stridspatentet < er identisk med krav 1 i brugsmodel nr. br 2013 00014
     <, nr. br 2013 00059 < og i realiteten med krav 1 i br 2013 00015 <
6.3 det gøres gældende, at stridsbrugsmodellerne er ugyldige som følge af,
     (i) at stridsbrugsmodellerne genstand går ud over indholdet af stamansøgnin-
           gen som indleveret (manglende basis), jf. brugsmodelovens § 47, stk. 1, nr. 3,
           jf. § 18 (nedenfor punkt pkt. 7),
     (ii) utilstrækkelig beskrivelse, jf. brugsmodelovens § 47, stk. 1, nr. 2, jf. § 14, stk.
           2, (nedenfor punkt 8), samt
     (iii) manglende frembringelseshøjde, jf. brugsmodelovens § 47, stk. 1, nr. 1, jf. § 5,
           stk. 1, (nedenfor punkt 9).
6.4 orifarms ugyldighedsindsigelser gøres således gældende over for både stridspa-
     tentet og stridsbrugsmodellerne.
6.5 bemærkninger fremsat i relation til stridspatentet om manglende basis og util-
     strækkelig beskrivelse, finder tilsvarende anvendelse for stridsbrugsmodellerne.
6.6 bemærkninger fremsat i relation til stridspatentet om manglende opfindelses-
     højde finder med de fornødne tilpasninger og medmindre andet konkret er an-
     ført tilsvarende anvendelse for stridsbrugsmodellerne om manglende frembrin-
     gelseshøjde.
7. manglende basis i stamansøgningen
7.1 indledning
orifarm gør gældende, at stridspatentet < er ugyldigt som følge af, at stridspaten-
tets genstand går ud over indholdet af stamansøgningen, wo 2007/0644907 <, jf. pa-
tentlovens § 13, jf. § 52, stk. 1 nr. 3.
tilsvarende gælder hver af de tre brugsmodeller (br 2013 00014 <, br 2013 00059 <
og br 2013 00015 <), jf. brugsmodellovens § 18, jf. § 47, stk. 1 nr. 3.
                                            - 80 -
7.2 manglende basis – strukturelle træk vs. funktionel definition
krav 1 i stridspatentet < angår et transdermalt terapeutisk system (”tts”) til be-
handling af alzheimer, hvori startdosis er ”som for” tts nr. 2 i eksempel 1 i stridspa-
tentet.
krav 1 angår således et tts, der er funktionelt defineret ved, at det tilvejebringer
samme startdosis ”som for” tts nr. 2.
i stamansøgningen er tts nr. 2 imidlertid defineret ved følgende specifikke struktu-
relle træk <:
tolags præparat, hvor det ene lag i tolagspræparatet har en fladevægt på 60g/cm2 med følgen-
de sammensætning:
-        rivastigmin (fri base)                                                30,0 vægt%
-        durotak® 387-2353 (polyacrylat-klæbemiddel)                           49,9 vægt%
-        plastoid® b (acrylatpolymer)                                          20,0 vægt%
-        vitamin e                                                              0,1 vægt%
og hvori ovennævnte lag er påført et silikoneklæbelag med en fladevægt på 30 g/cm2 med føl-
gende sammensætning:
-        bio-psa® q7-4302 (silikoneklæbemiddel)                                98,9 vægt%
-        silikoneolie                                                           1,0 vægt%
-        vitamin e                                                              0,1 vægt%.
der er ikke i stamansøgningen < nogen beskrivelse af et tts indeholdende ri-
vastigmin, som udelukkende er defineret funktionelt ved, at det tilvejebringer en
startdosis ”som for” tts nr. 2.
derfor savner det udstedte krav 1 i stridspatentet basis i stamansøgningen.
7.3 skønserklæring
at krav 1 i stridspatentet ikke har basis i stamansøgningen underbygges yderligere
af de svar, som de to skønsmænd (europæisk patentagent lars pallisgaard olsen og
ph.d. jens hansen) har afgivet i skønserklæringen af 20. oktober 2015.
af skønserklæringen fremgår følgende i relation til spørgsmålet om manglende
basis <:
                                           - 81 -
skønsmændenes svar er ganske klart; der er ikke nogen beskrivelse i stamansøgnin-
gen af et tts indeholdende rivastigmin, som udelukkende defineres funktionelt ved,
at det tilvejebringer en start-dosis ”som for” tts nr. 2 i eksempel 1 i stridspatentet.
der er med andre ord ikke basis.
7.4 afgørelse fra epo’s indsigelsesafdeling om manglende basis
epo’s indsigelsesafdeling er nået frem til, at stridspatentet mangler basis i staman-
søgningen. afgørelsen < er overordnet begrundet i tre forhold, der kort beskrives
nedenfor. de tre forhold gør sig tilsvarende gældende for stridsbrugsmodellerne.
    (i) et funktionelt defineret tts med en startdosis ”som for” tts nr. 2 er ikke be-
         skrevet i stamansøgningen
         krav 1 i stridspatentet angår et transdermalt terapeutisk system (”tts”) til
         behandling af alzheimer, hvori startdosis er ”som for” tts nr. 2 i eksempel 1
                                        - 82 -
      i stridspatentet. kravet angår et tts, der er funktionelt defineret ved, at det
      tilvejebringer samme startdosis ”som for” tts nr. 2.
      krav 1 omfatter ifølge novartis ethvert transdermalt dosisregime, hvor start-
      dosis svarer til den startdosis, der administreres ved et 5 cm2 tts nr. 2 med 9
      mg påført dosis rivastigmin.
      det fremgår af side 13 i afgørelsen fra epo’s indsigelsesafdeling <, at et tts
      til medicinsk behandling, hvor startdosis er ”som for” et tolaget tts svarende
      til tts nr. 2, ikke er beskrevet i stamansøgningen. termen ”startdosis” er
      alene nævnt én gang i stamansøgningen og kun i forbindelse med et tts i
      henhold til opfindelsen og ikke i forbindelse med et reference tts (endsige et
      reference tts taget fra et eksempel).
      herefter konkluderer epo’s indsigelsesafdeling, at krav 1 i stridspatentet
      mangler basis i stamansøgningen.
(ii) der er ikke basis for et medicinsk anvendelseskrav omfattende et doserings-
      regime
      epo’s indsigelsesafdeling anfører videre på side 13 i afgørelsen <, at selv
      hvis man fulgte novartis’ argumentation og ser på den bredeste beskrivelse
      af et tts i stamansøgningen, side 8 (paragraf 2-4), så er der ikke i staman-
      søgningen basis for et medicinsk anvendelseskrav omfattende et doserings-
      regime kendetegnet ved en startdosis defineret ved et reference tts.
(iii) intermediate generalization
      endelig anfører epo’s indsigelsesafdeling på side 13-14 i afgørelsen <, at
      tts nr. 2 i krav 1 i stridspatentet er utilladeligt generaliseret (”inadmissibly
      generalized”) ud fra stamansøgningens eksempler.
      ingen af eksemplerne i-iii i stamansøgningen beskriver en startdosis eller et
      doseringsregime med henblik på terapeutisk behandling. det kan i øvrigt ik-
      ke udledes, at den specifikke struktur af det pågældende tts nr. 2 ikke har
      betydning for opnåelse af den ønskede startdosis endsige for den forbedrede
      tolerabilitet. dermed er der tale om utilladelig generalisering (”inadmissible
      generalization”) fra eksempel i-iii.
      eksempel iv beskriver de farmakokinetiske egenskaber af det specifikke
      strukturelt definerede tts nr. 2 men ikke en effektiv startdosis som sådan for
      den pågældende indikation.
      videre er krav 1 ikke begrænset til det komplette doseringsregime i eksem-
      pel iv, som inkluderer brug af 5cm2, 10cm2, 15cm2 og 20cm2 plastre med be-
      stemte intervaller. krav 1 omfatter ifølge novartis ethvert transdermalt do-
      sisregime med en startdosis defineret ved et reference tts nr. 2 og enhver
      fortsættelse af dette doseringsregime. dermed er der tale om utilladelig ge-
      neralisering (”inadmissible generalization”) fra eksempel iv.
                                              - 83 -
på den baggrund anfører epo’s indsigelsesafdeling, at krav 1 i stridspatentet ikke er
beskrevet direkte og utvetydigt (directly and unambiguously) i stamansøgningen og
derfor ikke har fornøden basis i denne.
orifarm gør tilsvarende gældende, at krav 1 i stridspatentet og stridsbrugsmodeller-
ne ikke er beskrevet direkte og utvetydigt (directly and unambiguously) i staman-
søgningen og derfor ikke har fornøden basis i denne.
7.5 sagsbehandlingen ved epo’s indsigelsesafdeling
novartis anførte under ophævelsessagen (a-6-14), at epo’s indsigelsesafdelings
vurdering af manglende basis er forkert, og at epo’s indsigelsesafdeling har begået
sagsbehandlingsfejl.
dette bestrides.
afgørelsen truffet af epo’s indsigelsesafdeling er baseret på skriftlige og mundtlige
indlæg fra novartis og en lang række indsigere. der er intet belæg for novartis’ på-
stand om, at epo’s indsigelsesafdeling ikke har taget behørigt hensyn til novartis’
argumentation i sagen.
det er også ukorrekt, at epo har begrundet afgørelsen med, at der er tale om util-
strækkelig beskrivelse. den endelige afgørelse fra epo’s indsigelsesafdeling (bilag
72) angår alene spørgsmålet om added matter efter epc artikel 100(c), 123(2) og 76.
7.6 sammenfatning – manglende basis
på ovenstående baggrund kan det konkluderes, at stridspatentet er ugyldigt som føl-
ge af manglende basis i stamansøgningen, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 3, jf. § 13.
tilsvarende gælder det, at stridsbrugsmodellerne er ugyldige som følge af manglen-
de basis i stamansøgningen, jf. brugsmodelovens § 47, stk. 1, nr. 3, jf. § 18 (svarende
til patentlovens § 52, stk. 1, nr. 3, jf. § 13).
8. utilstrækkelig beskrivelse
8.1 indledning
det gøres gældende, at fagmanden hverken ud fra stridspatentets krav 1 eller pa-
tentbeskrivelsen eller fagmandens generelle viden kunne udlede, hvad der præcist
menes med begrebet ”startdosis”.
fagmanden vil derfor ikke vide, hvilken dosis rivastigmin behandlingen skal indle-
des med, ligesom fagmanden ikke vil vide, hvordan man skal opnå den ”startdosis”
som omhandlet i krav 1, og beskrivelsen i stridspatentet er dermed ikke tydelig nok
til, at en fagmand kan udøve opfindelsen.
orifarm gør derfor gældende, at stridspatentet er ugyldigt som følge af utilstrække-
lig beskrivelse, jf. patentlovens § 8, stk. 2, 3. pkt., jf. § 52, stk. 1 nr. 2. tilsvarende gæl-
der for stridsbrugsmodellerne, jf. brugsmodellovens § 14, stk. 2, jf. § 47, stk. 1 nr. 2.
                                            - 84 -
8.2 frembringelsen er ikke tilstrækkeligt beskrevet
begrebet ”startdosis” er ikke på nogen måde defineret i stamansøgningen. faktisk er
begrebet ”startdosis” kun nævnt et enkelt sted i stamansøgningen og da uden nogen
yderligere angivelse eller forklaring.
fagmanden skal således kunne fremstille tts nr. 2 med den angivne startdosis uden
nogen vejledning eller forklaring af, hvordan ”startdosis” skal forstås eller opgøres.
om ”startdosis” svarer til den oprindeligt indeholdte dosis (loaded dosis), frigiven
dosis (administered dosis) eller den biotilgængelige dosis (auc) er ikke beskrevet.
fagmanden ville derfor ikke på baggrund af stamansøgningen og den almindeligt
kendte teknik være i stand til at afgøre, hvordan ”startdosis” skal forstås.
stridspatentet er dermed ikke så tydeligt beskrevet eller vist, at en fagmand på
grundlag heraf kan udøve den, jf. patentlovens § 8, stk. 2, 3. pkt.
8.3 skønserklæring
at begrebet ”startdosis” som anvendt i krav 1 i den nye brugsmodel ikke er så tyde-
ligt beskrevet eller vist, at en fagmand på grundlag heraf kan udøve den, underbyg-
ges også af de svar, som skønsmændene har afgivet i skønserklæringen af 20. oktober
2015.
af skønserklæringen fremgår følgende i relation til spørgsmålet om utilstrække-
lig/manglende beskrivelse <:
                                            - 85 -
herudover kan henvises til skønsmændenes svar på novartis’ spørgsmål nr. 3 om
gyldighed, hvor det igen bekræftes, at begrebet ”startdosis” er uklart og at en rimelig
forståelse af ”startdosis” i stridspatentets kontekst ikke kan fastlægges <:
det er på baggrund af skønsmændenes svar ganske klart, at de ikke finder begrebet
”startdosis” tilstrækkeligt beskrevet.
8.4 erklæring fra professor jesper bo nielsen
også professor jesper bo nielsens bekræfter i sin erklæring af 28. april 2014 < afgi-
vet til brug for den oprindelige forbudssag, at begrebet ”startdosis” ikke er klart for
fagmanden.
professor jesper bo nielsen konkluderer således i svaret på spørgsmål 1 <, at
     ”udtrykket "startdosis" er (som krav 1 er formuleret) muligvis anvendt i en anden be-
     tydning. som fagmand er jeg imidlertid ikke ud fra læsning af patentet i stand til at af-
     gøre, hvilken konkret betydning udtrykket "startdosis" har.” *min understregning+
8.5 provisional opinion fra epo’s indsigelsesafdeling om utilstrækkelig beskrivelse
efter epc artikel 100(b) kan der gøres indsigelse mod et europæisk patent, såfremt
patentet ikke forklarer opfindelsen så tydeligt og fuldstændigt, at en fagmand kan
udøve den. bestemmelsen svarer til patentlovens § 52, stk. 1, nr. 2, jf. § 8, stk. 2, 3. pkt.
i provisional opinion af 19. februar 2015 < fandt epo’s indsigelsesafdeling, at begre-
bet ”starting dose” i stamansøgningen ikke er forklaret så tydeligt og fuldstændigt, at
en fagmand kan udøve den.
                                             - 86 -
epo’s indsigelsesafdeling tilkendegav således, at det udstedte krav 1 er i strid med
reglen i epc artikel 100(b) om insufficiency of disclosure, jf. pkt. 8 i den foreløbige
afgørelse <
om end en provisional opinion i sagens natur ikke kan tillægges samme vægt som
den endelige afgørelse fra epo’s indsigelsesafdeling, synes det på baggrund af udta-
lelsens klarhed ubetænkeligt at lægge til grund, at resultatet ville have været det
samme, såfremt epo’s indsigelsesafdeling havde taget stilling hertil i den endelige
afgørelse.
8.6 sammenfatning – utilstrækkelig beskrivelse
på ovenstående baggrund kan det konkluderes, at stridspatentet tillige er ugyldigt
som følge af utilstrækkelig beskrivelse, jf. patentlovens § 8, stk. 2, 3. pkt. jf. § 52, stk.
1, nr. 2. tilsvarende er også de tre stridsbrugsmodeller ugyldige, jf. brugsmodello-
vens § 14. stk. 2, jf. § 47, stk. 1, nr. 2.
9. manglende opfindelseshøjde
9.1 indledning
såfremt sø- og handelsretten skulle finde, at stridspatentet opfylder de nødvendige
krav vedrørende basis og tilstrækkelig beskrivelse, er det orifarms opfattelse, at
stridspatentet ikke besidder opfindelseshøjde i lyset af patentansøgningen us
2001/0048938 <
det er fast praksis ved danske domstole i forbindelse med vurdering af spørgsmålet
om opfindelseshøjde af europæiske patenter med virkning for danmark at anvende
den såkaldte problem-and-solution-metode, således som denne anvendes både ved
epo og hos patent- og varemærkestyrelsen. der henvises bl.a. til højesterets dom i
ufr 2010.727h.
9.2 manglende opfindelseshøjde - us 2001/0048938
9.2.1 nærmeste kendte teknik
us 2001/0048938 < omhandler et tts indeholdende rivastigmin til brug for behand-
ling af alzheimer. us 2001/0048938 er i familie med patentansøgningen ep 1 047 409,
der i stridspatentet er anført som relevant prior art. us 2001/0048938 er for store de-
les vedkommende identisk med ep 1 047 409 <, men us 2001/0048938 indeholder et
særdeles relevant eksempel 4, som er udeladt af ep 1 047 409.
eksempel 4 < omhandler et to-laget tts med følgende strukturelle sammensætning:
det første lag har en fladevægt på 60mg/10 cm2 og indeholder
-         compound a                                          18 mg          30,0 %
-         polymer                                             29,94 mg       49,9 %
-         methacrylate                                        12 mg          20,0 %
-         a-tocopherol                                        0,06 mg        0,1 %
                                              - 87 -
det andet lag har en fladevægt på 30mg/10 cm2 og indeholder
-         bio-psa® q7-4302                                           29,67 mg 98,9 %
-         silicone oil q7-9120                                       0,3 mg   1,0 %
-         a-tocopherol                                               0,03 mg  0,1 %
det fremgår af us 2001/0048938 afsnit [0001] <, at der med ”compound a” menes
rivastigmin. af afsnit *0011+ fremgår, at en foretrukken ”polymer” kan være durotak
87-2353. af afsnit *0017+ fremgår, at en foretrukken ”methacrylate” kan være plastoid
b. a-tocopherol er et andet navn for vitamin e.
det fremgår af afsnit [0075] <, at tts’et i opfindelsen kan have en størrelse på 1-80
cm2, og videre anføres det i us 2001/0048938 afsnit *0070+, at sådanne tts’er ”… may
be cut into patches of any desirable size or configuration before use …”.
us 2001/0048938 omhandler således et tts indeholdende rivastigmin til brug for be-
handling af alzheimers, og indeholder et eksempel 4 der beskriver et tts, som er
strukturelt identisk med tts nr. 2 i stridspatentet. på denne baggrund må eksempel
4 i us 2001/0048938 betragtes som den nærmeste kendte teknik.
9.2.2 det objektive tekniske problem der skal løses
eksempel 4 i us 2001/0048938 beskriver et tts på 10 cm2 med 18 mg rivastigmin (1,8
mg pr. cm2), som er strukturelt identisk med tts’et på 5 cm2 og 9 mg rivastigmin
(1,8 mg pr. cm2) i stridspatentet, herunder samme fladevægt – nemlig henholdsvis
60mg/10 cm2 og 30mg/10 cm2 for de to lag. eksempel 4 beskriver altså et tts, der er
dobbelt så stort som 5 cm2 tts’et i kravet i stridspatentet.
den tekniske forskel mellem krav 1 i stridspatentet og us 2001/0048938 er, at strids-
patentet beskriver brug af et 5 cm2 tts indeholdende 9 mg rivastigmin som ”start-
dosis”.
stridspatentet angiver ingen relevante tekniske fordele ved brug af et 5 cm2 tts i
stedet for f.eks. et 10 cm2 tts. der henvises eksempelvis til stridspatentets side 6, lin-
je 31, der viser, at en foretrukken udførelsesform af tts’et er i størrelsesområdet fra 2
til 50 cm2, især 5 til 20 cm2.
på denne baggrund er det objektive tekniske problem, som skal løses i forhold til us
2001/0048938, tilvejebringelse af et tts med en størrelse, som giver en passende
”startdosis” til brug for behandling af alzheimers.
9.2.3 løsningen på det objektive tekniske problem
løsningen på det objektive tekniske problem er ifølge krav 1 i stridspatentet brugen
af et 5 cm2 tts indeholdende 9 mg rivastigmin som ”startdosis” (altså et tts der er
halvt så stort men har samme indhold af rivastigmin i mg/cm2 som det 10 cm2 tts
indeholdende 18 mg rivastigmin, der er beskrevet i eksempel 4 i us 2001/0048938).
det fremgår af us 2001/0048938 afsnit [0075] <, at man kan bruge et tts med 8 mg
rivastigmin. det fremgår endvidere af afsnit [0077], at rivastigmin tolereres godt i en
initial oral dosis på 1,5 mg to gange dagligt (dvs. 3 mg daglig dosis), og at højere do-
                                          - 88 -
ser er mulige helt op til 6 mg to gange dagligt (dvs. 12 mg daglig dosis). yderligere
fremgår det, at rivastigmin tolereres bedre ved indgivelse gennem et tts (end oralt),
hvor en absorberet dosis på 24 mg i løbet af 24 timer er mulig og udviste forbedrede
tolerabilitet i forhold til en oral dosis på 12 mg/dag. fagmanden vidste altså, at ri-
vastigmin i transdermalt indgivne doser på mellem 8 - 24 mg/dag var vel tolererede.
af us 2001/0048938 afsnit [0076] fremgår det, at mængden af rivastigmin samt stør-
relsen af tts’et, der vil tilvejebringe en terapeutisk effektiv dosis, kan fastlægges ved
udførelse af rutinemæssige biotilgængelighedsforsøg. dette gælder naturligvis også
fastlæggelsen af en passende ”startdosis”.
det fremgår ligeledes af nævnte afsnit [0076], at fagmanden ved almindelige rutine-
undersøgelser vil være i stand til at sammenligne niveauer af rivastigmin i blodet ef-
ter oral henholdsvis transdermal administration.
fagmanden var fra behandling med exelon® kapsler < bekendt med, at administra-
tion af rivastigmin normalt indledes med en initial dosis og at dosis gradvist øges
(titrering). fagmanden vidste derfor, at en ”startdosis” skulle fastlægges.
for at løse det objektive tekniske problem med at tilvejebringe et tts med en størrel-
se, som giver en passende ”startdosis” til brug for behandling af alzheimers, ville
fagmanden således udføre simple og helt rutinemæssige biotilgængelighedsforsøg.
herved ville han opnå samme resultater som i stridspatentet og indse, at et tts på 5
cm2 indeholdende 9 mg rivastigmin vil give en passende ”startdosis”.
fagmanden vil ikke alene være tilskyndet til at fremstille et tts indeholdende ri-
vastigmin til administration én gang dagligt (med en passende ”startdosis”) til be-
handling af demens og alzheimers, han vil også have en klar og direkte anvisning af,
hvorledes et sådant tts opbygges. på denne baggrund ville fagmanden have en klar
forventning om, at det ville lykkes at fastlægge en passende startdosis, eventuelt ved
foretagelse af rutinemæssige forsøg, og derfor ikke bare kunne fagmanden undersøge
den rette startdosis, han ville også gøre dette og ville da nå frem til stridspatentets
løsning. stridspatentet adskiller sig derfor på ingen måde væsentligt fra us
2001/0048938 og kan ikke anses at have opfindelseshøjde.
<
9.5 sammenfatning – manglende opfindelseshøjde
på ovenstående baggrund kan det konkluderes, at stridspatentet tillige er ugyldigt
som følge af manglende opfindelseshøjde, jf. patentlovens § 2, stk. 1, 2, jf. § 52, stk. 1,
nr. 1. tilsvarende er de tre stridsbrugsmodeller ugyldige som følge af manglende
frembringelseshøjde, jf. brugsmodellovens § 5, stk. 1, jf. § 47, stk. 1, nr. 1.
<
11. udenlandske retsafgørelser i tilsvarende sager
11.1 uk
stridspatentet er kendt ugyldigt i england <, blandt andet under henvisning til
manglende basis og manglende opfindelseshøjde.
                                              - 89 -
 11.2 sverige
 stockholms tingsrätt har den 9. marts 2016 ophævet det i sverige nedlagte forbud <
 stockholms tingsrätt fandt, at der efter afgørelsen fra epo’s indsigelsesafdeling ikke
 længere var nogen formodning for, at den svenske del af stridspatentet var gyldigt,
 jf. side 4 i kendelsen <
 11.3 tyskland, holland og spanien
 der er ført parallelle sager vedrørende stridspatentet mellem novartis og en række
 generika virksomheder i tyskland, holland og spanien. i samtlige lande har domsto-
 lene afvist at nedlægge forbud på baggrund af tilsvarende nationale versioner af
 stridspatentet eller nationale brugsmodeller.
 ved afgørelse af 10. februar 2014 < nåede juzgado mercantil (sø- og handelsretten) i
 barcelona frem til, at den strukturelle sammensætning af tts’et var en væsentlig del
 af opfindelsen, og at man derfor ikke kunne bortse herfra, når man fastlagde beskyt-
 telsesomfanget. på denne baggrund, og da sagsøgtes produkt havde en anden struk-
 turel sammensætning, afviste retten at nedlægge et forbud.
 ved afgørelse af 12. september 2013 (bilag k) nåede landsretten i düsseldorf frem til,
 at den oprindelige patentansøgning ikke giver basis for en bred fortolkning af strids-
 patentet. stridspatentet ville derfor være ugyldigt, hvis det fortolkes således, at op-
 findelsen er et doseringsregime, hvor den strukturelle sammensætning af tts’et ikke
 er en del af krav 1. landsretten afviste derfor novartis’ brede fortolkning af stridspa-
 tentets krav 1, således at stridspatentet alene omfatter brugen af rivastigmin i et tts
 med den specifikke strukturelle sammensætning. på denne baggrund afviste lands-
 retten at nedlægge et forbud.
 ved afgørelse af 23. december 2013 < nåede hague district court frem til, at der er
 en væsentlig sandsynlighed for, at stridspatentet vil blive kendt ugyldigt under ind-
 sigelsessagerne hos epo. på den baggrund kunne stridspatentet ikke danne grund-
 lag for et forbud.
 12. eksigibilitet
12.1 såfremt retten i overensstemmelse med orifarms påstand finder, at stridspaten-
       tet og stridsbrugsmodellerne er ugyldige, og at forbuddet og de accessoriske for-
       anstaltninger nedlagt over for orifarm ophæves, gøres det gældende, at en sådan
       afgørelse skal være umiddelbart eksigibel, jf. retsplejelovens § 480, stk. 2, og en
       potentiel appel af rettens afgørelse derfor ikke tillægges opsættende virkning.
12.2 det ville være åbenbart urimeligt, om novartis i en situation, hvor retten giver
       orifarm medhold i, at stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er ugyldige, og
       hvor novartis derfor ikke vil kunne opnå et midlertidigt forbud over for andre
       generiske aktører på det danske marked, kunne opretholde effekten af et midler-
       tidigt forbud under en eventuel appelsag, som novartis kan vælge at anlægge
       alene med henblik på at holde orifarm ude af markedet, så længe sagen varer,
       hvilket i praksis vil sige indtil patentudløb.
                                             - 90 -
12.3 konsekvensen heraf ville være, at orifarms konkurrenter kan gå på markedet
      mens orifarm som følge af det midlertidige forbud vil være afskåret herfra. dette
      kan selvsagt ikke være rigtigt.
12.4 det må i den forbindelse også tages i betragtning, at det parallelle patent er kendt
      ugyldigt ved epo’s indsigelsesafdeling, og at der derfor ikke er reel udsigt til, at
      en afgørelse om ugyldiggørelse i denne sag vil blive omstødt i en eventuel appel-
      sag.
12.5 i øvrigt kan det nævnes, at også i henhold til det nye europæiske enhedspatent-
      system retssystem, som fastlagt i aftalen om en fælles patentdomstol (jf. artikel
      74, stk. 1, i aftalen) vil appel af en afgørelse om at hæve et forbud som hovedre-
      gel ikke have opsættende virkning.
12.6 samlet gøres det derfor gældende, at en potentiel appel ikke skal tillægges opsæt-
      tende virkning i forhold til rettens afgørelse om at ophæve det over for orifarm
      nedlagte forbud.
 13. anbringender
 til støtte for de nedlagte påstande gøres overordnet gældende:
 at        stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er ugyldige som følge af manglen-
           de basis i den oprindelige ansøgning,
 at        stridspatentet og stridsbrugsmodellerne er ugyldige som følge af utilstræk-
           kelig beskrivelse,
 at        stridspatentet er ugyldigt som følge af manglende opfindelseshøjde,
 at        stridsbrugsmodellerne er ugyldige som følge af manglende frembringelses-
           højde,
 at        det nedlagte forbud/påbud af disse grunde er uberettiget og skal ophæves,
 <
 at        rettens dom i nærværende sag om ophævelse af forbuddet og tilknyttede ac-
           cessoriske foranstaltninger pålagt orifarm, skal være umiddelbart eksigibel,
           jf. retsplejelovens § 480, stk. 2, således at en mulig appel af rettens afgørelse
           ikke tillægges opsættende virkning.
 <”
                                                  - 91 -
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
sagens rammer
ved denne delafgørelse skal der tages stilling til gyldigheden af novartis’ patent dk/ep 2
292 219 (stridspatentet) og tre brugsmodeller (stridsbrugsmodellerne) vedrørende anvendel-
se af aktivstoffet rivastigmin i en metode til forebyggelse, behandling eller forhaling af ud-
viklingen af demens eller alzheimers sygdom. parternes anbringender om stridspatentets
gyldighed vedrører tre forhold:
1) om stridspatentets genstand går ud over indholdet af ansøgningen, jf. patentlovens § 52,
   stk. 1, nr. 3, jf. § 13, sammenholdt med artikel 123 (2) i den europæiske patentkonvention
   (epk),
2) om stridspatentet angår en opfindelse, som ikke er så tydeligt beskrevet, at en fagmand på
   grundlag af beskrivelsen kan udøve den, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 2, jf. § 8, stk. 2,
   sammenholdt med epk artikel 83, og
3) om opfindelsen i stridspatentet adskiller sig væsentligt fra det, der var kendt før patent-
   ansøgningens indleveringsdag, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 1, jf. § 2, stk. 1, om opfin-
   delseshøjde.
som anført omfatter sagen også tre stridsbrugsmodeller. spørgsmål 1) om manglende basis
og spørgsmål 2) om utilstrækkelig beskrivelse er de samme for brugsmodellerne, som stam-
mer fra samme ansøgning som stridspatentet (stamansøgningen). spørgsmål 3) bliver for
brugsmodellernes vedkommende et spørgsmål om frembringelseshøjde, jf. brugsmodello-
vens § 47, stk. 1, nr. 1, jf. § 5, stk. 1, men med samme prioritetsdato og samme modhold som
for stridspatentet.
                                              - 92 -
orifarm har for sø- og handelsretten frafaldet sit anbringende om ikke-krænkelse, og det er
derfor alene spørgsmålet om gyldighed, som er afgørende for, om der skal gives novartis
medhold i påstandene om forbud og påbud.
spørgsmålet om basis (spørgsmål 1)
stridspatentets krav 1 vedrører som anført aktivstoffet rivastigmin til anvendelse i en metode
til forebyggelse, behandling eller forhaling af udviklingen af demens eller alzheimers syg-
dom, hvori rivastigmin administreres i et transdermalt terapeutisk system (tts) (plaster),
og startdosis er som for et nærmere angivet tts. ordene ”som for” viser, at kravet er funkti-
onelt bestemt derved, at det anførte tts tilvejebringer en startdosis, som er defineret ved
henvisning til et reference tts (tts #2). kravet er således ikke knyttet til et strukturelt be-
stemt tts, jf. også skønsmændenes besvarelse af sagsøgtes spørgsmål 3 om ugyldighed. på
den måde opstår der et spørgsmål om basis gående ud på, om man i stamansøgningen kan
genfinde et tts, som er funktionelt bestemt på den måde, at det tilvejebringer en startdosis
svarende til et reference tts – og nærmere bestemt svarende til tts #2. afgørende er, om
dette for fagmanden fremgår enten eksplicit eller implicit, men under alle omstændigheder
direkte og utvetydigt af stamansøgningen. fagmanden må i denne sammenhæng som anført
af novartis antages at være et team bestående af en læge med erfaring i at diagnosticere og
behandle alzheimers og en farmaceut med erfaring i at formulere tts’er.
i stamansøgningen (wo 2007/064407 med prioritetsdag 1. december 2005) genfinder man
tts’er, som ikke er bestemt af strukturer, men af funktioner. således omhandler stamansøg-
ningens krav 15-18 tts’er med rivastigmin, som er bestemt ud fra den maksimale plasma-
koncentration (cmax) eller den biotilgængelige dosis (auc), som de tilvejebringer. og inden
for krav 15 og 17 finder man et funktionelt bestemt tts med egenskaber svarende til dem,
der fremgår af tts #2, jf. stamansøgningens eksempel iv med tilhørende tabeller.
i stamansøgningen genfinder man ligeledes ordet ”startdosis”, som findes ét enkelt sted,
nemlig på stamansøgningens side 11, hvoraf fremgår bl.a., at:
                                                       - 93 -
           ”the tts of the invention allows, e.g., the manufacture of once a day pharmaceutical
           forms for patients who have to take more than one dose of an active agent per day,
           e.g., at specific times, so that their treatment is simplified. with such compositions to-
           lerability of rivastigmine may be improved, and this may allow a higher starting dose
           and a reduced number of dose titration steps”
retten kan tiltræde novartis’ angivelse af, at henvisningen på side 11 i stamansøgningen til
en højere startdosis og et reduceret antal titreringstrin ud fra en læsning af stamansøgningen
i øvrigt må forstås som en henvisning til og en sammenligning med den kendte orale indta-
gelse af rivastigmin i kapsler i form af novartis’ exelon-kapsler.
retten kan imidlertid ikke tiltræde novartis’ synspunkt om, at der i stamansøgningen skulle
være beskrevet en om end implicit så dog direkte og utvetydig sammenhæng mellem en
startdosis og et i så henseende funktionelt bestemt tts.
således er det første trin i titreringen i stamansøgningens eksempel iv ikke anført under
henvisning til et funktionelt bestemt reference tts, men til det strukturelt bestemte tts #2.
godt nok vil fagmanden ud fra eksempel ii og iii om bestemmelse af klæbestyrke og per-
meeringsegenskaber kunne se, at man i eksempel iv højst sandsynligt vil kunne opnå det
samme resultat med det ligeledes strukturelt bestemte tts #1. men det ændrer ikke ved, at
det ikke er tydeligt for fagmanden, at der skulle være tale om et funktionelt defineret refe-
rence tts, endsige at det i givet fald skulle defineres ud fra tts #2 og ikke tts #1. der hen-
vises herved til skønsmændenes besvarelse af sagsøgers spørgsmål 10 om krænkelse og til
skønsmændenes besvarelse af spørgsmål 2 og 3 i sagsøgtes spørgsmål om ugyldighed.
dertil kommer, at fagmanden ved læsning af eksempel iv i sammenhæng med stamansøg-
ningen i øvrigt vil se, at man sammenligner to forløb, hvor man titrerer op med orale doser
henholdsvis tts’er og i den forbindelse undersøger bl.a. den biotilgængelige dosis (auc) og
den maksimale plasmakoncentration (cmax) og derved peger på forbedrede farmakologiske
egenskaber for tts #2 (og ud fra sammenhængen tillige tts #1) sammenlignet med kapsel-
præparatet. at udtage det første skridt i det samlede titreringsforløb i eksempel iv vil imid-
lertid udgøre en utilladelig generalisering af eksemplet, også selv om man sammenholder
det med omtalen af startdosis på stamansøgningens side 11. fagmanden kan således ikke ud
                                                - 94 -
af stamansøgningens eksempel iv udlede, at der ikke skulle være en sammenhæng mellem
det først angivne trin i titreringen og de efterfølgende trin. det bemærkes i den forbindelse,
at den højere startdosis på stamansøgningens side 11 omtales i sammenhæng med et færre
antal titreringstrin.
endelig finder retten det godtgjort, at der ikke er basis i stamansøgningen for et krav på en
given startdosis i et transdermalt behandlingsregime, hvor startdosis som påberåbt skal for-
stås som den initialt administrerede dosis, det vil sige den mængde aktivstof, som over en
given periode frigives fra plasteret til patienten. det forhold, at fagmanden kunne se, at man
ved oralt indtag betegnede startdosis som værende lig med mængden af aktivstoffer i kaps-
lerne (loaded dose) og dermed også lig med det, man ifølge skønsmændene i almindelig fag-
sprog ville kalde den administrerede dosis i det orale regime, er ikke lig med, at fagmanden
ved læsning af stamansøgningen direkte og utvetydigt kunne finde basis for et krav, hvor
startdosis i det transdermale system angiveligt refererer til administreret og ikke til loaded
dosis. det bemærkes i den forbindelse, at det ikke er ordet ”start”, som ikke er tilstrækkeligt
bestemt, men ordet ”dosis”. der henvises navnlig til skønsmændenes besvarelse af spørgs-
mål 4-7 og 12 i sagsøgtes spørgsmål om gyldighed, spørgsmål 3 i sagsøgers spørgsmål om
gyldighed og spørgsmål 3 i sagsøgers spørgsmål om krænkelse.
efter en samlet vurdering finder retten således, at den øvelse, hvor novartis ved en kombi-
nation af stamansøgningens krav (navnlig 17 og 18) sammenholdt med eksempel iv sammen-
holdt med det kendte kapselregime sammenholdt med stamansøgningens side 11 sammenholdt
med de eksempler, der udviser tilsvarende egenskaber for tts #1 som for tts #2, ikke giver
en direkte og utvetydig beskrivelse i stamansøgningen af et tts, som er funktionelt bestemt
på den måde, at startdosis er som for et bestemt reference tts (tts #2).
retten finder det herefter godtgjort, at novartis’ patent dk/ep 292 219 er ugyldigt, fordi pa-
tentets genstand går ud over indholdet af ansøgningen, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 3, jf. §
13, sammenholdt med epk artikel 123 (2).
                                                 - 95 -
retten finder det på samme baggrund godtgjort, at de tre stridsbrugsmodeller er ugyldige, jf.
brugsmodellovens § 47, stk. 1, nr. 3, jf. § 18.
spørgsmålet om utilstrækkelig beskrivelse (spørgsmål 2)
spørgsmålet om, hvorvidt opfindelsen eller frembringelsen er så tydeligt beskrevet, at en
fagmand på grundlag af beskrivelsen kan udøve den, skal afgøres på grundlag af det udsted-
te patent, henholdsvis de udstedte brugsmodeller, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 2, sam-
menholdt med epk artikel 100 (b), henholdsvis brugsmodellovens § 47, stk. 1, nr. 2. de an-
førte ugyldighedsgrunde refererer således ikke til indholdet af den oprindelige ansøgning og
de tilsvarende krav til denne, som er indeholdt i patentlovens § 8, stk. 2, epk artikel 83 og
brugsmodellovens § 14, stk. 2.
det er ikke godtgjort, at opfindelsen henholdsvis frembringelsen ikke er så tydeligt beskre-
vet, at en fagmand på grundlag af beskrivelsen kan udøve den. det bemærkes i den forbin-
delse, at kravet om, at fagmanden ud fra patentet kan udøve opfindelsen, ikke er det samme,
som at fagmanden f.eks. skal kunne redegøre for det område, som patentet dækker (hvad
der menes med startdosis) eller angive samtlige de forskellige muligheder, han har for at ud-
øve opfindelsen. han skal kunne frembringe et tts som det, der er angivet i krav 1, og der
er ikke grundlag for at antage, at dette ikke skulle være muligt.
der er derfor ikke grundlag for tillige at tage orifarms anbringender om ugyldighed på
grundlag af utilstrækkelig beskrivelse til følge, jf. patentlovens § 52, stk. 1, nr. 2, sammen-
holdt med epk artikel 100 (b), henholdsvis brugsmodellovens § 47, stk. 1, nr. 2.
spørgsmålet om manglende opfindelses- henholdsvis frembringelseshøjde (spørgsmål 3)
som det fremgår ovenfor, finder retten det godtgjort, at det udstedte stridspatent ikke har
basis i den oprindeligt indgivne ansøgning med prioritetsdag den 1. december 2005, og at
fagmanden ikke vil kunne fastlægge, hvad der skal forstås ved startdosis i relation til det
transdermale terapeutiske system i stridspatentet. på denne baggrund – og da det af de
                                                - 96 -
samme grunde er unødvendigt for sagens resultat – kan retten ikke foretage en bedømmelse
af forholdet mellem nærmest kendte teknik før den 1. december 2005 og det spring, der måt-
te være op til det krav, som fremgår af stridspatentet.
retten tager derfor ikke anbringenderne om manglende opfindelses- henholdsvis frembrin-
gelseshøjde under påkendelse.
konklusion
på ovenstående baggrund frifinder retten herefter orifarm for de påstande, som novartis har
nedlagt, og giver orifarm medhold i deres påstand 1, 3 og 5 om ugyldighed for stridspaten-
tet og stridsbrugsmodellerne.
om fuldbyrdelse
rettens dom medfører ikke, som det synes at fremgå af orifarms påstand 6, at afgørelsen om
midlertidige forbud og påbud mod orifarm ophæves, og at der kan træffes særlige bestem-
melser om fuldbyrdelse i så henseende. den afgørelse om midlertidige forbud og påbud,
som er truffet af sø- og handelsretten og stadfæstet af østre landsret, bortfalder efter rets-
plejelovens § 426, stk. 4, når der er afsagt dom i sagen om den rettighed, der påstås krænket
(nærværende dom), og anke ikke er iværksat inden ankefristens udløb. det fremgår af sam-
me bestemmelse, at andet kan bestemmes i dommen, men retten finder ikke grundlag for at
træffe sådan bestemmelse. de grunde, som orifarm har påberåbt sig for, at de midlertidige
forbud og påbud skulle bortfalde straks, adskiller sig ikke væsentligt fra de grunde, som ty-
pisk vil foreligge i denne slags sager. og derfor er der ikke grundlag for at fravige den be-
skyttelse, som lovgivningsmagten med retsplejelovens regler om midlertidige forbud har gi-
vet den, der har sandsynliggjort at have en ret. det gør ikke nogen forskel i den henseende,
at epo’s opposition division ved en appelleret afgørelse den 15. december 2015 kendte det
europæiske patent ugyldigt, jf. sø- og handelsrettens afgørelse af 12. maj 2016 om ikke at
ophæve de midlertidige forbud og påbud.
                                             - 97 -
derfor giver retten ikke orifarm medhold i deres påstand 6 om fuldbyrdelse.
spørgsmålet om sagsomkostninger afgøres i forbindelse med den senere afgørelse af
spørgsmålet om erstatning og indgår således ikke i denne delafgørelse om gyldighed og
krænkelse.
                                    thi kendes for ret:
patent dk/ep 2 292 219, dansk brugsmodel nr. br 2013 00014, dansk brugsmodel nr. br 2013
0059 og dansk brugsmodel nr. br 2013 00015 kendes ugyldige.
orifarm generics a/s frifindes for novartis ag’s og novartis healthcare a/s’ påstande.
novartis ag og novartis healthcare a/s frifindes for orifarm generics a/s’ selvstændige
påstand 6.
karin verland                      mads bundgaard larsen                  susanne høiberg
                                           (sign.)
                                        ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                  sø- og handelsretten, den
