(det forbydes offentligt at gengive navn, stilling eller bopæl for nogen af de i dommen nævnte personer eller på anden
                                         måde at offentliggøre deres identitet)
                          højesterets kendelse
                               afsagt onsdag den 8. august 2018
sag 24/2018
journalist a (ved advokat asger bagge-jørgensen) kærer afgørelse om navneforbud i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik stagetorn)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 31. oktober 2017 og af østre
landsrets 2. afdeling den 17. november 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: michael rekling, kurt rasmussen og jens kruse
mikkelsen.
påstande
kærende, journalist a, har principalt nedlagt påstand om, at navneforbuddet ophæves,
subsidiært ophæves delvist, således at alene offentlig gengivelse af ts navn forbydes.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
                                               - 2 -
t har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har anført navnlig, at det er sagens omstændigheder på tidspunktet for landsrettens
kendelse, der skal lægges til grund ved højesterets bedømmelse af sagen.
det er uklart, hvad anklagemyndigheden mener med, at sagen ”fortsat” er under efterforsk-
ning, idet der ikke var foretaget efterforskningsskridt på tidspunktet for sagens behandling i
landsretten.
ved vurdering af, om navneforbuddet skal ophæves, skal det ifølge forarbejderne bl.a. tillæg-
ges betydning, at sagen er på et tidligt stadium i efterforskningen. lovgivningsmagten har
herved forudsat, at navneforbud kun kan nedlægges, når sagen faktisk er under efterforskning.
den omstændighed, at sagen er på sit indledende stadium, kan derfor ikke tillægges betydning
i en situation som den foreliggende, hvor der alene er indgivet politianmeldelse, men hvor
efterforskningen endnu ikke er påbegyndt, og hvor der ikke er rejst sigtelse eller tiltale. alene
i helt ekstraordinære tilfælde kan der nedlægges navneforbud i en sag, hvor der kun foreligger
en politianmeldelse. denne sag er ikke ekstraordinær.
sagen er atypisk, bl.a. idet den journalitiske research blev foretaget lang tid forud for, at a
blev bekendt med, at der forelå en politianmeldelse. denne research havde derfor ikke
straffesagen som sit omdrejningspunkt. rækkefølgen mellem den mediemæssige interesse og
det straffeprocessuelle forløb er således byttet rundt i forhold til normalsituationen, hvor
mediernes interesse i en sag udspringer af politiets efterforskning, sigtelser mv.
sagens karakter og omstændigheder taler klart imod at opretholde navneforbuddet. offentlig-
hedens interesse i præcis information om betydningsfulde samfundsspørgsmål skal ifølge for-
arbejderne tillægges afgørende betydning. dette gælder særligt i en sag som denne, der drejer
sig om en person, der har indtaget en høj placering i en væsentlig samfundsinstitution, som
overvejende er finansieret af offentlige midler, og hvor de forhold, der søges belyst, har klar
tilknytning til den pågældendes stilling. der er ikke private hensyn af nogen art, der taler for
det modsatte.
                                                - 3 -
den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 indebærer, at det, selv hvis betin-
gelserne i retsplejelovens § 31 er opfyldt, skal vurderes, om et navneforbud udgør en konven-
tionskrænkelse ved at udelukke en fyldestgørende pressedækning af sagen.
det forhold, at et emne efter en retlig vurdering kan dækkes fyldestgørende uden angivelse af
navn og stilling, medfører ikke i sig selv, at et navneforbud bør opretholdes. et navneforbud
kan uanset dette – ud fra en rent redaktionel vurdering – være til hinder for, at der kan gives
en dækkende omtale af sagen. det er tilfældet her, hvor navneforbuddet medfører, at sagen
om xs administration af midler ikke kan dækkes tilfredsstillende, da t havde en central rolle
heri.
hvis den blotte anmeldelse af en lovovertrædelse kan føre til, at der kan nedlægges et navne-
forbud, vil det medføre risiko for misbrug. en politianmeldelse vil således kunne anvendes til
at fremskynde et forbud, hvor alternativet ville være en civilprocessuel forbudssag efter rets-
plejelovens kapitel 40.
anerkendelse af, at en anmeldelse alene kan udgøre grundlaget for et navneforbud, vil ligele-
des være betænkeligt i forhold til den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10,
idet det i tilfælde af, at anmeldelsen viser sig at være grundløs, er tvivlsomt, om det i navne-
forbuddet iboende indgreb i pressefriheden vil kunne retfærdiggøres.
hvis navneforbuddet ikke ophæves fuldstændigt, bør det ophæves delvist således at oplysnin-
gerne om ts stilling og dispositioner kan offentliggøres.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at det følger af forarbejderne til retsplejelovens § 31, at
der kan nedlægges navneforbud på dette tidlige stadium af en sag, hvor der er indgivet en po-
litianmeldelse, og sagen er under efterforskning.
om der er grundlag for et navneforbud beror altid på en konkret afvejning af den enkeltes
interesse i at få nedlagt et navneforbud over for det offentliges interesse i at kunne få oplyst
den pågældendes identitet. efter praksis lægges der ved denne afvejning vægt på sigtelsens
grovhed, sagens samfundsmæssige betydning, den sigtedes placering i samfundet, samt om
                                                  - 4 -
efterforskningen befinder sig på et tidligt stadium, eller om der er tale om en færdigefterfor-
sket sag, hvor tiltale er rejst eller er nært forestående. det tillægges endvidere betydning, om
sigtedes navn forud for anmodningen om navneforbud har været nævnt i offentligt tilgængeli-
ge medier vedrørende forhold, som har tilknytning til sigtelserne.
en afvejning af disse modstående hensyn i denne sag fører til, at navneforbuddet bør opret-
holdes, idet offentlig gengivelse vil udsætte t for unødvendig krænkelse, jf. retsplejelovens §
31, stk. 1, nr. 2.
der skal i den forbindelse navnlig lægges vægt på, at sagen er på et meget tidligt stadium i
efterforskningen, og at t endnu ikke er sigtet, og således heller ikke har haft lejlighed til at
udtale sig til politiet. trods sagens alvor og utvivlsomme samfundsmæssige betydning, må det
endvidere tillægges en vis betydning, at der er tale om økonomisk kriminalitet i forhold til et,
i sammenligning med andre sager, mindre beløb.
den krænkelse, som gengivelse af ts navn, vil medføre, hvis det gengives på dette tidlige
stadium af sagen, er af væsentlig betydning for ham. den omstændighed, at ts navn tidligere
har været nævnt i pressen, kan ikke tillægges afgørende betydning, jf. ufr 2010.1427 h.
navneforbuddet er i øvrigt ikke til hinder for en efter omstændighederne tilstrækkelig dæk-
kende presseomtale af sagen, jf. ufr 2015.2008 h.
t har anført bl.a., at retsplejelovens § 31 også bør kunne anvendes på et tidligt stadium af en
mulig straffesag, hvor der er indgivet en politianmeldelse, og hvor sagen er under
efterforskning. det er i den forbindelse uden betydning, at der endnu ikke er fremsat en
formel sigtelse.
ved afvejning af, om der er grundlag for navneforbud, skal der lægges vægt på den enkeltes
interesse i navneforbuddet over for det offentliges interesse i oplysningen om den pågældende
identitet. der lægges i den forbindelse vægt på sigtelsens grovhed, sagens samfundsmæssige
betydning, den sigtedes stilling og efterforskningens stadium. anmeldelsen mod ham angår
mindre beløb, og han er fratrådt sin stilling.
                                                 - 5 -
det er almindeligt antaget, at hensynet til den mistænkte/sigtede er størst i det tidlige stadium
af en straffesag. ophævelse af et navneforbud sker ofte først, når der foreligger et anklage-
skrift, eller når efterforskningen er afsluttet. ingen af delene er tilfældet her, idet han end ikke
er blevet afhørt endnu. der er således et betydeligt hensyn at tage til hans interesse i ikke at få
sit navn offentliggjort.
det forhold, at han tidligere har været omtalt i medierne kan ikke tillægges betydning, idet
han ikke selv har ønsket at medvirke, jf. ufr 2011.1285/2 h og ufr 2010.1427 h. han har
ikke tidligere været kædet sammen med en strafbar handling, hvorfor det vil være krænkende,
hvis navneforbundet ophæves, jf. ufr 2014.223 ø.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, kan der nedlægges navneforbud i en straffesag, når
offentlig gengivelse vil udsætte nogen for unødvendig krænkelse.
retten skal ved afgørelsen om navneforbud bl.a. tage hensyn til lovovertrædelsens grovhed og
samfundsmæssige betydning, jf. § 31, stk. 3. afgørelse om navneforbud forudsætter således
en konkret afvejning af hensynet til den pågældende over for hensynet til offentligheden i
strafferetsplejen.
højesteret tiltræder, at der på tidspunktet for landsrettens kendelse var rettet en sådan mistan-
ke mod t om strafbart forhold, at retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, finder anvendelse. den
omstændighed, at der endnu ikke var rejst nogen sigtelse mod ham, kan ikke føre til et andet
resultat.
herefter, og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at betingel-
serne for navneforbuddet var opfyldt på tidspunktet for landsrettens kendelse.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
