                      højesterets kendelse
                       afsagt tirsdag den 12. september 2017
sag 38/2017
a, b, c og d ved advokat claus lynge kærer vestre landsrets kendelse om ikke at genopta-
ge boet efter e.
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i randers, skifteretten, den 2. september 2016
og af vestre landsrets 13. afdeling den 14. oktober 2016.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen, henrik
waaben, jan schans christensen og kurt rasmussen.
påstand
kærende, de privatskiftende arvinger i boet efter e, har påstået boet genoptaget.
sagsfremstilling
e afgik ved døden den 28. januar 2016. han havde oprettet et testamente, hvoraf fremgik
bl.a.:
       ”§ 1
       det er mit ønske, at min nevø a… ved min død skal arve pantebrev stort kr.
       505.000,00, oprettet d. 29. maj 2007 med pant i ejendommen matr.nr. 31 e, beliggende
       x-vej , x-by.
       alt hvad jeg i øvrigt måtte efterlade mig skal tilfalde min bror, as far, f…
       §2
       såfremt a måtte være afgået ved døden før mig, er det mit ønske, at pantebrevet i stedet
       skal tilfalde min bror f…
       såfremt f er afgået ved døden før mig, er det mit ønske, at alt hvad der i henhold til det-
       te testamente skulle tilfalde f i stedet tilfalder ovennævnte as bror b samt min afdøde
                                                - 2 -
       nieces 2 børn c og d med halvdelen til min nevø og resten til de to andre til lige de-
       ling.”
boet blev udlagt til privat skifte, og den 25. maj 2016 modtog skifteretten fra boets kontakt-
person, a, en åbningsstatus, og der var på blanketten sat kryds i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. nettoaktiverne i boet blev
opgjort til 666.270,50 kr., og under ”aktiver pr. dødsdagen (handelsværdi)” blev der i
punkt 17 ”obligationer, pantebreve” anført et beløb på 505.000 kr. dette beløb er således an-
ført som værdien af det pantebrev, der er omtalt i testamentet. arven blev fordelt således, at
afdødes nevø a udtog pantebrevet, mens afdødes nevø b arvede 50 % af den resterende bo-
beholdning svarende til ca. 80.000 kr., og afdødes nieces to døtre, c og d, hver arvede 25 %
af den resterende bobeholdning svarende til ca. 40.000 kr. til hver.
ejendommen, som pantebrevet giver sikkerhed i, blev ved offentlig ejendomsvurdering pr. 1.
oktober 2015 ansat til 520.000 kr. edc x-by har den 24. august 2016 vurderet ejendommens
salgspris til 525.000 kr.
ejendommen var blevet solgt til a i forsommeren 2007, og det fremgår af en tingbogsattest af
24. august 2016, at der er lyst adkomst den 2. juli 2007 med en købesum på 535.000 kr. det
fremgår af det oplyste, at a fortsat er ejer af ejendommen, og at han ikke har betalt ydelser på
pantebrevet.
det fremgår endvidere af tingbogsattesten, at pantebrevet på 505.000 kr. (tinglyst den 12. juli
2007) har prioritet efter dels et lån til nykredit på 636.000 kr. (tinglyst den 14. august 2007),
dels et ejerpantebrev til sparekassen kronjylland på 100.000 kr. (tinglyst den 18. marts 2013).
den 19. juli 2016 opkrævede skifteretten boafgift på i alt 210.405,55 kr.
på vegne af arvingerne i boet efter e anmodede advokat claus lynge herefter den 15. august
2016 skifteretten om at genoptage boet med henvisning til bl.a., at pantebrevets værdi er væ-
sentligt lavere end det angivne beløb på 505.000 kr.
                                                  - 3 -
den 2. september 2016 afsagde skifteretten kendelse om ikke at genoptage boet. det fremgår
af kendelsen bl.a.:
       ”efter de foreliggende oplysninger, herunder særligt, at anmodningen om genoptagelse
       alene er begrundet i, at værdiansættelsen af pantebrevet skal ændres, er der efter skifte-
       rettens vurdering ikke grundlag for at genoptage boet, jf. dødsboskiftelovens § 103, stk.
       1. skifteretten har endvidere lagt vægt på, at arvingerne forud for indleveringen af bo-
       opgørelsen kunne have undersøgt den korrekte værdi af pantebrevet. skifteretten tager
       derfor ikke anmodningen om genoptagelse til følge.”
kendelsen blev den 16. september 2016 kæret til vestre landsret, der ved kendelse af 14.
oktober 2016 stadfæstede skifterettens afgørelse. det hedder i landsrettens kendelse bl.a.:
       ”det fremgår af tingbogsattesten af 24. august 2016, at a i sommeren 2007 købte es
       ejendom x-vej i x-by, og at han i henhold til et pantebrev skylder 505.000 kr. til boet
       efter e. efter sagens oplysninger har a ikke tilbagebetalt noget beløb.
       boets krav på 505.000 kr. mod a er herefter et aktiv, der med rette er medtaget i boop-
       gørelsen. på denne baggrund, og da det, som er kommet frem for landsretten ikke kan
       føre til et andet resultat, tiltræder landsretten, at der ikke er grundlag for at genoptage
       boet, jf. dødsboskiftelovens § 103, stk. 1.”
anbringender
de privatskiftende arvinger i boet efter e har anført bl.a., at pantebrevet har en væsentlig lave-
re handelsværdi end de 505.000 kr., som var angivet i boopgørelsen, hvilket har bevirket, at
boafgiften er beregnet forkert. det er en fejl, at de som aktiv har angivet pantebrevets påly-
dende værdi og ikke handelsværdien (kursværdien).
endvidere har skifteretten ikke opfyldt sin vejledningspligt i forbindelse med angivelsen af
pantebrevets værdi i boopgørelsen. det er derfor nødvendigt at genoptage boet for at beregne
boafgiften korrekt.
retsgrundlag mv.
adgangen til genoptagelse af et dødsbo er reguleret i dødsboskiftelovens § 103, stk. 1, der
lyder:
                                               - 4 -
      ”§ 103. skifteretten kan genoptage et bo eller omgøre en beslutning eller kendelse, når
      det findes påkrævet, navnlig fordi
      1) der er fremkommet yderligere aktiver eller passiver,
      2) arven er fordelt forkert eller udlodningen er foretaget forkert,
      3) der er begået væsentlige fejl i forbindelse med boets behandling,
      4) boafgiften eller tillægsboafgiften er beregnet forkert og en arving eller legatar anmo-
      der derom,
      5) boet skal udleveres til anden behandlingsmåde eller
      6) der i øvrigt foreligger nye oplysninger af væsentlig betydning for boets behandling
      eller for tredjemands retsstilling.
         stk. 2. skifteretten kan betinge genoptagelse eller omgørelse af, at der helt eller del-
      vis stilles sikkerhed for de omkostninger, der er forbundet hermed.”
om skifterettens vejledningspligt bestemmer dødsboskiftelovens § 7, stk. 3, at skifteretten
vejleder de pårørende og bistår med udfærdigelse af anmodninger og opgørelser, der skal ind-
gives i forbindelse med bobehandlingen. bestemmelsen skal sammenholdes med dødsboskif-
telovens § 91, der nærmere regulerer skifterettens vejledningspligt. følgende fremgår af § 91:
      ”§ 91. skifteretten bistår med udfærdigelse af anmodninger og opgørelser mv. og vejle-
      der ægtefælle, arvinger, legatarer, kreditorer og andre berettigede om deres retsstilling,
      herunder om deres klagemuligheder, medmindre bistanden på grund af boets størrelse
      eller andre forhold vil være særlig tidskrævende eller vil kræve særlige undersøgelser.”
i dødsboskiftelovens § 80 er bl.a. følgende fastsat vedrørende skifterettens beregning og op-
krævning af bo- og tillægsboafgift:
      ”§ 80. skifteretten beregner og opkræver bo- og tillægsboafgift efter reglerne i lov om
      afgift af dødsboer og gaver og kan forinden forelægge spørgsmål om afgiftsberegningen
      for told- og skatteforvaltningen. told- og skatteforvaltningen opkræver boafgift efter
      boafgiftslovens § 1 b, stk. 1.
      …
      stk. 3. arvinger, legatarer og told- og skatteforvaltningen kan klage over afgiftsbereg-
      ningen til skifteretten. klagefristen er 4 uger, der regnes fra modtagelsen af meddelelsen
      om afgiftsberegningen. i privatskiftede boer anses alle arvinger for underrettet fra det
                                               - 5 -
     tidspunkt, hvor den i henhold til § 25, stk. 6, udpegede person modtager meddelelsen,…
     indgives klage ikke rettidigt, er afgiftsberegningen endelig.”
af de specielle bemærkninger til lovforslaget om skifte af dødsboer fremsat den 8. december
1995 fremgår bl.a. (folketingstidende 1995-96, tillæg a, lovforslag nr. l 120, s. 2845-2846,
2898 og 2903-2904):
     ”til § 7
     …
     bestemmelsen i stk. 3, jf. § 91, omhandler skifterettens vejledningspligt. skifterettens
     vejledningspligt ved dødsboskifter følger i dag af retsplejelovens § 14, stk. 3, men fin-
     des rettelig at burde indgå i en sammenhæng med de øvrige skifteretlige regler og fore-
     slås derfor i stedet lovfæstet i forslaget til den nye lov om skifte af dødsboer. skifteret-
     tens vejledning og retshjælp har stor betydning i forbindelse med afholdelse af første-
     gangsmødet, hvor de fleste pårørende møder uden professionel bistand. vejlednings-
     pligten angår først og fremmest arve- og skifteretlige spørgsmål, men også hovedpunk-
     terne i skatte- og afgiftslovgivningen.
     skifteretten har efter bestemmelsen pligt til at vejlede den afdødes pårørende om deres
     retsstilling og bistå med udfærdigelse af anmeldelser og opgørelser, der skal udfærdiges
     og indgives af de pårørende. retshjælpen kan omfatte bistand til udfærdigelse af an-
     modning om boudlæg, om 150.000 kr.'s udlæg, om uskiftet bo og om privat skifte, samt
     udfyldelse af fuldmagtsblanketter. i ukomplicerede boer kan retshjælpen tillige omfatte
     bistand til udfærdigelse af fællesboopgørelser og boopgørelser. derimod er det ikke
     skifterettens opgave at bistå med udfærdigelse af selvangivelser og andre påbudte ind-
     beretninger til skattemyndighederne. uden for skifterettens retshjælpsopgaver falder li-
     geledes udfærdigelse af arveafkald og overdragelsesdokumenter. hertil kommer, at bo-
     ets størrelse eller forhold i øvrigt kan tilsige, at de pårørende i stedet henvises til privat
     rådgivning.
     …
     til § 91
     bestemmelsen er i det væsentligste overført fra retsplejelovens § 14, stk. 3, og fastslår,
     at skifteretten har en egentlig vejledningspligt over for arvinger, legatarer og andre be-
     rettigede om deres retsstilling, herunder om deres klagemuligheder. vejledningspligten
     omfatter som hidtil rådgivning om korrekt udfyldelse af anmeldelser og opgørelser, der
     skal indgives til skifteretten.
     pligten til vejledning er ganske vidtgående i relation til arveretlige og skifteretlige
     spørgsmål, der opstår i forbindelse med drøftelserne om, hvorledes et bo bedst kan be-
     rigtiges. også mere standardmæssige spørgsmål, der har relation til dødsboskattefor-
     hold, herunder om de anmeldelser, der skal indgives til skattemyndighederne, omfattes
     af vejledningspligten. da skifterettens personale imidlertid ikke er specialuddannet i
     vanskeligere dødsboskattemæssige spørgsmål, og da en fejlagtig rådgivning kan være
                                           - 6 -
erstatningspådragende for statskassen, bør spørgsmål herom henvises til privat rådgiv-
ning ved advokat eller revisor. en anden begrænsning af vejledningspligtens omfang
følger af, at boets forhold kan være så komplicerede, at en korrekt vejledning ville være
særlig tidskrævende eller kræve særlige undersøgelser.
bistand til udfærdigelse af skøder, pantebreve og arveafkald m.v. falder som efter hidti-
dig praksis uden for området for skifterettens vejledningspligt.
vejledningspligten består, indtil boet er sluttet. i boer, der er udleveret til forenklet pri-
vat skifte og dermed teknisk set er afsluttet ved udleveringen, består vejledningspligten i
indtil 15 måneder fra dødsdagen, jf. herved § 35, stk. 2. vejledningspligten kan som an-
givet ved bestemmelsen f.eks. angå privatskiftende arvingers mulighed for at indbringe
en tvist for skifteretten eller eventuelle klagemuligheder. pligten kan også angå rådgiv-
ning om genoptagelsesmuligheder.
…
til § 103
en udtømmende angivelse af de situationer, hvor omgørelse og genoptagelse skal kunne
finde sted, er ikke mulig. bestemmelsen er på den baggrund opbygget efter en tilsvaren-
de skabelon som retsplejelovens § 504, således at der angives en række typetilfælde,
som i retspraksis har ført til omgørelse eller genoptagelse. i øvrigt overlades det til den
fremtidige retsanvendelse at fastlægge i enkelttilfælde, hvornår omgørelse og genopta-
gelse mere præcist skal tillades efter de nye systemer i forslaget.
…
ved kravet om, at omgørelse og genoptagelse kun kan finde sted, når det findes påkræ-
vet, er anvendt en kriterium svarende til retsplejelovens.
efter bestemmelsens nr. 1 kan omgørelse eller genoptagelse finde sted, når der er frem-
kommet yderligere aktiver eller passiver.
efter bestemmelsens nr. 2 kan omgørelse eller genoptagelse finde sted, når arven er for-
delt forkert, eller når udlodningen er foretaget forkert.
…
efter bestemmelsens nr. 3 kan genoptagelse eller omgørelse ske, når der er begået væ-
sentlige fejl i forbindelse med boets behandling. bestemmelsen har særlig betydning for
omgørelse, idet genoptagelse normalt vil blive afvist, når fejlen ikke har givet sig udslag
i, at arven er fordelt forkert, eller udlodningen er foretaget forkert.
…
bestemmelsen i nr. 4 er ny og har nær sammenhæng med forslagets § 80, hvorefter skif-
terettens afgørelse om bo- og tillægsboafgift gøres judiciel. når klagefristen i § 80, stk.
3, er udløbet, uden at klage er indgivet, eller når skifteretten har truffet endelig afgørelse
i en klagesag, og skifterettens endelige afgørelse ikke er påkæret, er afgiftsberegningen
endelig, og eventuel inddrivelse kan finde sted.
kan arvinger eller legatarer imidlertid dokumentere, at de har betalt for meget i boafgif-
ter, findes de at burde have adgang til tilbagebetaling.
                                                - 7 -
       …
       ved bestemmelsens nr. 5 gøres det muligt at omgøre en tidligere truffet afgørelse eller
       at genoptage et bo, når der er behov for at udlevere boet til anden behandlingsmåde.
       efter bestemmelsens nr. 6 kan genoptagelse eller omgørelse endelig ske, når der i øvrigt
       foreligger nye oplysninger af væsentlig betydning for boets behandling eller for tredie-
       mands retsstilling.
       ...”
loven bygger på betænkning nr. 1270/1994 om skifte af dødsboer. af betænkningens side
143 f. fremgår følgende om skifterettens vejledningspligt:
       ”skifteretten har… pligt til at vejlede den afdødes pårørende om deres retsstilling og i
       nødvendigt omfang bistå med udfærdigelse af anmeldelser og opgørelser, der skal ud-
       færdiges og indgives af de pårørende. såfremt bistanden på grund af boets størrelse eller
       forhold vil være særligt tidkrævende, eller såfremt den vil kræve særlige undersøgelser,
       kan skifteretten i stedet henvise de pårørende til privat rådgivning.
       skifterettens vejledning og retshjælp har stor betydning i forbindelse med afholdelse af
       førstegangsmødet, hvor de fleste pårørende møder uden professionel bistand. vejled-
       ningspligten angår først og fremmest arve- og skifteretlige spørgsmål, men også hoved-
       punkterne i skatte- og afgiftslovgivningen. retshjælpsarbejdet forudsættes som hidtil i
       vidt omfang udført af medarbejdere, der i henhold til retsplejelovens § 17 a, stk. 2, med
       særlig bemyndigelse beklæder skifteretten.
       intensiteten af skifterettens retshjælp skal være størst, hvor de pårørende møder uden
       professionel bistand og ikke selv er i stand til at udfærdige de nødvendige papirer. rets-
       hjælpen omfatter bistand til udfærdigelse af anmodning om boudlæg, om 150.000 krs.
       udlæg, om uskiftet bo og om privat skifte, samt udfyldelse af fuldmagtsblanketter. i
       ukomplicerede boer omfatter retshjælpen tillige bistand til udfærdigelse af fællesboop-
       gørelser og boopgørelser. derimod kan skifteretten ikke udfærdige selvangivelser og
       andre påbudte indberetninger til skattemyndighederne. uden for skifterettens rets-
       hjælpsopgaver falder tillige udfærdigelse af arveafkald og overdragelsesdokumenter.
       …”
for så vidt angår værdiansættelserne i boopgørelsen fremgår det af boafgiftslovens § 12, stk.
1, 1. pkt., at
       ”aktiver og passiver i dødsboer ansættes i boopgørelsen til deres handelsværdi på den i
       boopgørelsen fastsatte opgørelsesdag.”
                                                - 8 -
om klageadgangen fremgår følgende af boafgiftslovens § 35, stk. 1:
      ”§ 35. arvinger og legatarer kan inden 4 uger efter, at de har modtaget skifterettens af-
      giftsberegning, klage over denne til skifteretten, jf. § 80, stk. 3, i lov om skifte af døds-
      boer.”
af de specielle bemærkninger til lovforslaget om afgift af dødsboer og gaver fremsat den 4.
maj 1995 fremgår bl.a. (folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 254, s. 3851-
3852):
      ”til § 12
      efter arve- og gaveafgiftslovens § 17 skal et aktivs eller passivs værdi fastsættes til
      handelsværdien på skæringsdagen eller på det tidspunkt, hvor det udlægges til en ar-
      ving. det foreslås i stk. 1, at disse regler fortsat skal være gældende.
      …
      ved efterprøvelse af de afgiftspligtige værdier vil kildeskattelovens regler herom, jf.
      kildeskattelovens § 16, stk. 3-5, også fortsat være gældende. boet skal således selv fore-
      tage værdiansættelsen af et aktiv eller passiv og denne værdiansættelse er bindende for
      boet og arvingerne. den kommunale skattemyndighed er derimod ikke bundet af værdi-
      ansættelsen, men kan ændre den eller forlange vurdering.
      selv om boet har baseret sin værdiansættelse på en sagkyndig vurdering, der er udmeldt
      efter kildeskattelovens § 16, stk. 3, er den kommunale skattemyndighed ikke bundet af
      resultatet, jf. stk. 2. skattemyndigheden er heller ikke bundet af en vurdering udmeldt af
      skifteretten efter skiftelovens § 48. i praksis godkender skattemyndigheden imidlertid
      disse vurderingsresultater. kun hvis der er begået fejl ved vurderingen eller lignende,
      ændres en værdiansættelse, eller omvurdering finder sted.
      principperne i skattedepartementets cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdi-
      ansættelsen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning og den
      praksis, der er etableret på området, vil fortsat være gældende efter vedtagelsen af lov-
      forslaget.
      …”
det fremgår af skatteministeriets cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættel-
sen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning, at den værdi, der skal
lægges til grund for afgiftsberegningen, er værdien i handel og vandel. i cirkulærets pkt. 19 og
20, der findes under overskriften ”værdipapirer”, anføres:
                                               - 9 -
      ”19. private pantebreve og gældsbreve kan ansættes til kursværdi. normalt anerkender
      man en kursværdi beregnet af et anerkendt vekselererfirma eller en bank, men en sådan
      er dog ikke bindende for skattemyndighederne. den kursværdi, som afdøde har anvendt
      i sine selvangivelser uden indsigelser, kan ikke uden videre lægges til grund.
      arvingsgæld, dvs. en fordring, som afdøde havde på en arving, kan både i opgørelsen
      efter kildeskattelovens § 14, stk. 3, og i selve boopgørelsen indtægtsføres til en kursvær-
      di. denne kursværdi kan lægges til grund ved afgiftsberegningen. det gør ingen forskel,
      at fordringen udlægges i arv til debitorarvingen, jf. skattedepartementets cirkulære-
      skrivelse af 27. maj 1980. det samme gælder, dersom fordringen overdrages som gave
      til debitor.
      20. udestående fordringer, som ikke kan inddrives, medregnes ikke. såfremt en dubiøs
      eller næsten værdiløs fordring udlægges til arvingerne, skal den ansættes til kursværdi-
      en, evt. 0 kr. uerholdelighed kan dokumenteres på flere måder. det er ikke altid en be-
      tingelse, at der er foretaget forgæves udlæg.”
af skattedepartementets cirkulæreskrivelse af 27. maj 1980, som der henvises til i pkt. 19,
fremgår bl.a. følgende:
      ”ved højesterets dom af 20. december 1979 (ugeskrift for retsvæsen 1980, side 118)
      statueredes det, at sælgerpantebreve i fast ejendom, der i et bo udlægges som arv til de-
      bitor efter pantebrevene, ved arveafgiftsberegningen kan ansættes til værdien i handel
      og vandel.
      skattedepartementet har hidtil fulgt den praksis, at pantebreve skulle ansættes til påly-
      dende værdi ved arveafgiftsberegningen, når de blev udlagt til debitorarvingen. det
      samme er antaget med hensyn til gældsbreve uden pantesikkerhed. man kan herved
      henvise til »meddelelser fra skattedepartementet nr. 36« af april 1976, side 108. efter
      højesteretsdommen må denne praksis anses for at være forladt.”
den blanket, der skal indleveres til skifteretten som åbningsstatus i et privat skiftet bo, er tilli-
ge endelig boopgørelse, såfremt der sættes et kryds på blankettens første side i feltet ”opgø-
relsen er samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. af den tilhørende
”vejledning om udfyldelse af åbningsstatus” fremgår bl.a.:
      ”forsiden
      …
      du kan vælge at slutte boet pr. dødsdagen.
      du skal så sætte x i rubrikken opgørelsen er samtidig endelig boopgørelse med opgø-
      relsesdag pr. dødsdagen og vedlægge et særskilt ark med fordeling af arven til arvin-
                                               - 10 -
      gerne og evt. legatarer. konsekvensen er, at aktivernes værdi opgøres pr. dødsdagen, og
      at arvingerne overtager aktiverne pr. denne dag.
      begravelsesudgifter og andre udgifter tages med, selvom de ikke eksisterede på dødsda-
      gen.
      hvis du vælger, at boet skal have en senere opgørelsesdag end dødsdagen, skal du ind-
      sende en boopgørelse. i boopgørelsen skal indgå indtægter og udgifter under boets be-
      handling.
      dit valg af opgørelsesdag kan få skattemæssige konsekvenser.
      aktiver, side 2
      alle aktiver skal angives til handelsværdien. handelsværdien er den pris, som du for-
      venter at få for aktiverne, hvis de sælges. hvis der er tvivl om et aktivs handelsværdi,
      kan du få det vurderet. det skal være en upartisk sagkyndig person, der foretager vurde-
      ringen. vurderingen er bindende, og det er den værdi, der skal med i opgørelsen.
      det er skat’s opgave at kontrollere, at aktiverne er angivet til handelspriser. skat
      kontrollerer værdierne, når skat har fået boopgørelsen. hvis skat ikke kan godken-
      de værdierne, kan skat ændre værdierne eller bede skifteretten om at udpege en sag-
      kyndig til at fastslå handelsværdien. den sagkyndiges værdiansættelse er bindende.
      …
      hvis åbningsstatus samtidig er endelig boopgørelse, skal punkterne 13-23 specificeres,
      enten på særskilte side (hjælpebilag), som du kan få i skifteretten, eller ved underbilag.
      …
      passiver/gæld, side 3
      …
      af praktiske grunde er der i åbningsstatus også medtaget nogle gældsposter, der vedrø-
      rer dødsboet, f.eks. udgifter til begravelsen. størrelsen af nogle af disse poster kan imid-
      lertid først fås nogen tid efter dødsfaldet. indlevering af åbningsstatus må så afvente det-
      te.
      punkt 15-20 skal ligesom aktivposterne specificeres på særskilte ark eller underbilag
      med vedhængende eller beregnede renter. hvis gælden har en kurs, skal kursværdien
      angives.”
højesterets begrundelse og resultat
boet efter e blev udlagt til privat skifte, og i maj 2016 modtog skifteretten fra boets kontakt-
person, a, en åbningsstatus, hvor der i blanketten var sat kryds i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. nettoaktiverne i boet blev
opgjort til 666.270,50 kr., og under ”aktiver pr. dødsdagen (handelsværdi)” blev der under
                                                - 11 -
punkt 17 ”obligationer, pantebreve” anført et beløb på 505.000 kr. arven blev fordelt således,
at afdødes nevø a udtog pantebrevet, mens den resterende del af arven blev fordelt blandt tre
andre familiemedlemmer. skifteretten opkrævede den 19. juli 2016 en beregnet boafgift på
210.405,55 kr. den 15. august 2016 rettede advokat claus lynge på vegne af boet henvendel-
se til skifteretten med begæring om genoptagelse af boet med henvisning til bl.a., at pantebre-
vets handelsværdi var væsentligt lavere end det pålydende beløb på 505.000 kr., og at boafgif-
ten derfor var beregnet med et for stort beløb.
efter boafgiftslovens § 35, stk. 1, kan arvinger og legatarer inden 4 uger efter, at de har mod-
taget skifterettens afgiftsberegning, klage over denne til skifteretten, jf. dødsboskiftelovens §
80, stk. 3. højesteret finder, at arvingerne under en sådan klagesag vedrørende afgiftsbereg-
ningen ikke kan anfægte de oplysninger i boopgørelsen, som de selv er fremkommet med,
herunder om værdiansættelse, og som er lagt til grund ved afgiftsberegningen. når der er tale
om en endelig boopgørelse, f.eks. fordi der er sket afkrydsning i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen” på åbningsstatusblanketten,
må ændring af sådanne oplysninger, som boet selv er fremkommet med, i givet fald ske efter
reglerne om genoptagelse i dødsboskiftelovens § 103. det er derfor med rette, at skifteretten
og landsretten har behandlet klagen som en anmodning om genoptagelse og ikke som en kla-
ge over afgiftsberegningen.
sagen angår herefter, om boet efter e skal genoptages med henblik på ændring af værdiansæt-
telsen af pantebrevet på 505.000 kr. og dermed nedsættelse af boafgiften.
efter dødsboskiftelovens § 103 kan skifteretten, når det findes påkrævet, genoptage et bo,
bl.a. hvis der er begået væsentlige fejl i forbindelse med boets behandling, eller hvis boafgif-
ten er beregnet forkert.
det fremgår af § 12, stk. 1, 1. pkt., i boafgiftsloven, at aktiver og passiver i dødsboer ansættes
til deres handelsværdi på den i boopgørelsen fastsatte opgørelsesdag. i bemærkningerne til §
12 er det anført bl.a., at boet selv skal foretage værdiansættelsen, og at denne er bindende for
boet og arvingerne, jf. folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 254, s. 3852. af
den skriftlige vejledning om udfyldelse af åbningsstatus fremgår bl.a., at alle aktiver skal an-
                                               - 12 -
gives til handelsværdien, og at handelsværdien er den pris, som arvingerne forventer at få for
aktiverne, hvis de sælges.
højesteret finder efter det anførte, at arvingerne som udgangspunkt ikke kan kræve genopta-
gelse af et bo efter dødsboskiftelovens § 103 med henblik på ændring af en værdiansættelse af
aktiver, som boet selv har foretaget.
højesteret finder, at der i den foreliggende sag ikke er grundlag for at fravige dette udgangs-
punkt, og lægger herved navnlig vægt på, at boets kontaktperson, a, der er debitor i henhold
til pantebrevet og ejer af den pantsatte ejendom, måtte vide, om pantebrevets handelsværdi
var mindre end den pålydende værdi. der er endvidere ikke grundlag for at fastslå, at skifte-
retten har tilsidesat sin vejledningsforpligtelse.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
