                              højesterets dom
                      afsagt mandag den 12. september 2011
sag 100/2010
(1. afdeling)
novo nordisk a/s
og
novozymes a/s
(advokat svend erik holm for begge)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 16. februar 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, asbjørn jensen, marianne højgaard
pedersen, jens peter christensen og hanne schmidt.
påstande
appellanterne, novo nordisk a/s og novozymes a/s, har gentaget deres påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har over for begge selskaber påstået stadfæstelse og har over
for novo nordisk gentaget sin subsidiære og mest subsidiære påstand.
anbringender
novo nordisk og novozymes har om adgangen til fradrag efter statsskattelovens § 6, stk. 1,
litra a, særligt anført, at hverken ordlyden af bestemmelsen eller dens forarbejder tilsiger den
restriktive fortolkning af bestemmelsen, som landsretten har lagt til grund. lovbestemmelsen
er således ikke i sig selv til hinder for at give novo nordisk og novozymes medhold. når der
ses bort fra handelsomkostninger, som skal tillægges en anskaffelsessum eller fratrækkes en
                                               - 2 -
salgssum, kan der alene nægtes fradrag for udgifter afholdt som led i den indkomstskabende
aktivitet, hvis udgifternes afholdelse har udkrystalliseret sig i et aktiv, der ikke forbruges, så-
ledes at udgiften alene er udtryk for en omplacering af formuen, eller hvis udgifterne retter sig
mod opnåelse af skattefri indtægter.
novo nordisk og novozymes udgifter til rådgivere mv. og til opretholdelse af børsnoteringen
af enzymvirksomheden er afholdt med henblik på, at de to selskaber skal opnå skattepligtig
indkomst. udgifterne er endvidere forbrugt i forbindelse med deres afholdelse. bortset fra de
41.464.474 kr., som novo nordisk har henført til aktiesalget, er samtlige rådgiveromkostnin-
ger mv. dermed omfattet af fradragsretten efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. udgifterne
i sagen udgør heller ikke så store beløb set i forhold til størrelsen af de to virksomheder, at de
ikke kan fratrækkes i året, hvor de er afholdt. anerkendelse af fradrag for udgifterne som en
driftsomkostning vil i øvrigt være i overensstemmelse med praksis vedrørende fradrag for
udgifter til rationalisering.
novozymes har vedrørende tilskudsbeskatning gjort gældende, at der ikke er grundlag herfor
– og som det mindre i det mere, at novozymes indkomst i det mindste skal nedsættes med
2.318.568 kr. stadfæstelse af landsrettens dom på dette punkt vil være udtryk for tilsidesæt-
telse af forvaltningens skøn, således som det er udøvet af landsskatteretten. der vil i givet
fald også ske en tilsidesættelse af den skønnede fordeling af udgifterne foretaget af skatte-
myndighederne i første instans, uden at skatteministeriet har dokumenteret et grundlag for en
sådan tredje skønsmæssig fordeling af udgifterne til børsnotering.
skatteministeriet har om muligheden for fradrag efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a,
fremhævet, at der er tale om helt sædvanlige, ikke fradragsberettigede udgifter til juridisk sel-
skabsorganisering – samt for novo nordisks vedkommende afhændelse af en virksomhed og
for novozymes vedkommende etablering af en virksomhed. der er ikke grundlag for at fra-
trække udgifterne som rationaliseringsudgifter, allerede fordi hovedformålet med spaltningen
ikke var rationalisering.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår udgifter til advokater og revisorer, investeringsbanker, prospektskrivning, ejen-
domsopmåling mv. afholdt med henblik på gennemførelse af en udskillelse af novo nordisk
                                               - 3 -
a/s’ enzymvirksomhed i et selvstændigt selskab, novozymes a/s, og dettes børsnotering
samt hermed forbundet aktiesalg. der er således ikke tale om udgifter vedrørende driften, her-
under dennes rationalisering, men udgifter vedrørende en ændring af selskabsstruktur, børs-
notering og aktiesalg. højesteret tiltræder derfor, at udgifterne ikke er fradragsberettigede
efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
efter den dagældende § 8 j i ligningsloven havde en skatteyder fradrag for ”udgifter til advo-
kat og revisor, der er afholdt i forbindelse med etablering af en erhvervsvirksomhed eller ud-
videlse af en bestående erhvervsvirksomhed”. der er i forbindelse med spaltningen mv. af-
holdt udgifter til advokat og revisor på 49.734.904 kr. udgifterne er af selskaberne fordelt
med 75 % til novo nordisk og 25 % til novozymes. novozymes har fået godkendt de
12.429.226 kr., som er henført til dette selskab, som fradrag efter § 8 j. der er således kun
tvist om novo nordisks adgang til fradrag efter § 8 j. højesteret tiltræder, at
der ikke ved spaltningen er sket en udvidelse, men en indskrænkning af novo nordisks virk-
somhed, og at der derfor ikke efter bestemmelsen er adgang til fradrag for novo nordisk.
herefter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret dommen.
det bemærkes, at der ikke er fremkommet noget for højesteret, der giver anledning til en æn-
dret bedømmelse af spørgsmålet om tilskudsbeskatning af novozymes.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal novo nordisk a/s betale 600.000 kr. til skatteministe-
riet.
i sagsomkostninger for højesteret skal novozymes a/s betale 300.000 kr. til skatteministe-
riet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
