                                             dom
afsagt den 3. juli 2015 af vestre landsrets 8. afdeling (dommerne lars christensen, malene
urup og helle krogager rasmussen (kst.)) i ankesag
v.l. b–0535–14
erstatningsnævnet
(kammeradvokaten v/advokat flemming orth, københavn)
mod
a
(advokat svend aage helsinghoff, aarhus)
retten i aarhus har den 10. februar 2014 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs 7-818/2013).
påstande
for landsretten har appellanten, erstatningsnævnet, nedlagt påstand om frifindelse.
indstævnte, a, har påstået dommen stadfæstet.
supplerende sagsfremstilling
i kurators redegørelse af 13. april 2010 i henhold til konkurslovens § 148 hedder det
yderligere bl.a.:
                ”…
                3. selskabets virksomhed og årsagerne til
                konkursen.
                …
                selskabet blev imidlertid nødt til at lukke sine forretninger den 9. september
                2005, da virksomhedens ledelse og medarbejdere var blevet udsat for et
                røverisk overfald, ligesom såvel direktør som medarbejdere efterfølgende
                havde modtaget trusler.
                                                - 2 -
                 selskabet konstaterede som følge af den nødvendiggjorte indstilling af driften
                 væsentlig omsætningsnedgang med deraf følgende likviditetsproblemer.
                 som følge af karakteren af de fremførte trusler ønskede selskabets direktør
                 ikke at genoptage driften af aktiviteterne, og betalingsstandsningen skulle
                 derfor bidrage til at skabe den fornødne ro til selskabets afvikling af sine
                 aktiviteter.
                 …
                 5.2.3. forsikringssag
                 …
                 herudover var driften indstillet fra ca. ultimo september 2005 grundet det
                 røveriske overfald på selskabets adresse, hvilket medførte tabt
                 arbejdsfortjeneste.
                 …”
forklaringer
der er for landsretten afgivet supplerende forklaring af a.
a har forklaret, at hans løn i x aps’ regnskaber var medtaget under posten
”personaleudgifter”, og at selskabets årlige resultat således var resultatet efter, at der var
afholdt løn til ham. selskabets revisor fik ikke lavet regnskabet for regnskabsåret 2004/2005
til tiden, og hans mellemregning med selskabet blev derfor først gjort op længe efter, at
virksomheden var lukket. han blev aflønnet månedligt af selskabet helt frem til september
2005. hans løn blev i dette regnskabsår af revisor posteret under mellemregningskontoen for
på den måde at forbedre selskabets resultat.
tiltalen i straffesagen mod t1 og t2 er ikke helt dækkende for episoden den 9. september
2005. han blev under episoden også truet med en pistol og fik et knytnæveslag i ansigtet. i
forbindelse med efterforskningen af straffesagen fik han at vide af pet, at han var i
overhængende livsfare. politiet kunne ikke garantere for hans sikkerhed, og han blev derfor af
pet frarådet at komme i virksomheden. han blev samtidig rådet til at sælge både
virksomheden og sit hus, og han og hans familie levede i en periode under politibeskyttelse.
det øvrige personale i virksomheden var også udsat for overfald og trusler i ugerne efter
overfaldet på ham.
før episoden var virksomheden den bedste automobilforretning i området med et stort
                                                - 3 -
varelager, og han og hans samlever havde en god økonomi. de biler, der blev stjålet fra
virksomheden i perioden efter overfaldet, var dækket af en forsikring, men kurator valgte at
undlade at anmelde forholdene for at undgå at involvere ham i forsikringssagen. kurator var
også for langmodig i forhold til et købstilbud vedrørende virksomheden, som ellers kunne
have givet fuld dækning til alle. da kurator ikke umiddelbart accepterede tilbuddet, blev det
trukket tilbage. banken fortsatte i den periode, hvor virksomheden lå stille, med at betale de
faste udgifter, og det blev fra banken tilkendegivet, at der måtte kunne sættes en anden ind i
hans sted. dette var dog ikke muligt på grund af de fortsatte chikanerier, og selv kunne han
ikke sælge biler fra en hemmelig adresse, så virksomheden kunne ikke drives rentabelt.
konkursbehandlingen i boet blev afsluttet i juni 2010.
procedure
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i
overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at der er årsagsforbindelse mellem den forbrydelse i form af afpresning, som
a blev udsat for i september 2005, og hans psykiske skade.
efter § 1 i lov om erstatning fra staten til ofre for forbrydelser yder staten erstatning og
godtgørelse for personskade, der forvoldes ved overtrædelse af bl.a. borgerlig straffelov. det
er i den forbindelse alene følger af personskaden, der kan begrunde erstatning, mens
almindelig formueskade ikke erstattes.
det fremgår af revisor bs erklæringer af 5. april 2008 og 6. oktober 2010 og af hans
forklaring for retten bl.a., at han ved opgørelsen af regnskabet konstaterede, at der i perioden
fra midt i september 2005 og frem til konkursen i april 2006 fra x aps var forsvundet biler
og andre varer for en værdi af i alt 1.532.000 kr. med den følge, at dækningsbidraget i det
foreløbige regnskab for selskabet blev negativt med 324.675 kr.
i brevet af 10. april 2008 og i redegørelsen i henhold til konkurslovens § 148 af 13. april 2010
                                                 - 4 -
anførte kurator ved advokat d, at det var de forbrydelser, som a og selskabets øvrige
medarbejdere var udsat for, der førte til, at driften af virksomheden blev indstillet, hvilket var
medvirkende årsag til, at selskabet gik konkurs.
a har videre forklaret, at selskabets øvrige medarbejdere i ugerne efter overfaldet på ham
også var udsat for overfald og trusler, og at det på grund af de fortsatte chikanerier ikke var
muligt at indsætte en anden i hans sted.
efter det anførte var det således det generelle trusselsbillede og tyverierne fra selskabet, der
var årsag til, at selskabet måtte indstille driften.
herefter og efter sagens oplysninger i øvrigt er det ikke godtgjort af a, at der er den fornødne
årsagsforbindelse mellem hans indtægtstab og personskaden.
erstatningsnævnets påstand om frifindelse tages derfor allerede som følge heraf til følge.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal a betale sagsomkostninger for
begge retter til erstatningsnævnet med i alt 129.000 kr. beløbet omfatter 4.000 kr. til
retsafgift og 125.000 kr. til udgifter til advokatbistand.
beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand er inkl. moms, da erstatningsnævnet ikke er
momsregistreret. landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske
værdi og omfang.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
erstatningsnævnet frifindes.
a skal betale sagens omkostninger for begge retter til erstatningsnævnet med 129.000 kr.
sagsomkostningerne skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.
