                             højesterets dom
                           afsagt mandag den 29. maj 2017
sag 70/2017
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat thorkild høyer, beskikket),
t2
(advokat jesper storm thygesen, beskikket)
og
t3
(advokat thomas smed, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hillerød den 14. december 2015 og af østre
landsrets 24. afdeling den 7. december 2016.
procesbevillingsnævnet har den 16. marts 2017 meddelt begrænset tilladelse til anke til høje-
steret, således at tilladelsen alene omfatter spørgsmålet om, hvorvidt t1, t2 og t3 med rette
er dømt i sagens forhold 1 a (for alles vedkommende) og 1 b (t1 og t2), samt
sanktionsfastsættelsen for alle tre.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, jens peter
christensen, oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t1 og t2 med påstand om frifindelse i sagens forhold 1a og 1b,
subsidiært formildelse.
                                               - 2 -
dommen er anket af t3 med påstand om frifindelse i sagens forhold 1a, subsidiært
formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t1, t2 og t3 har anført, at straffelovens § 262 a, stk. 1, ikke omfatter situationer, hvor der
alene sker udnyttelse af en persons identitet, og hvor den udnyttede person ikke har deltaget i
udførelsen af de strafbare handlinger eller har haft kendskab til disse handlinger.
både efter fn-konventionen om grænseoverskridende kriminalitet vedrørende bekæmpelse af
handel med mennesker, herunder særligt kvinder og børn, og efter eu-direktivet om menne-
skehandel, er det den udnyttede, der skal handle, for at der er tale om menneskehandel.
straffelovens § 262 a blev i 2012 udvidet til at omfatte udnyttelse ved strafbare handlinger.
intet tyder imidlertid på, at det har været lovgivers hensigt at ændre på, at det fortsat er den
udnyttede, der skal handle, for at der er tale om menneskehandel. tværtimod indikerer
justitsministeriets bemærkninger i lovforslagets pkt. 4.1, at det også i relation til dette element
af udnyttelse i bestemmelsen skal være den udnyttede, der foretager den strafbare handling,
for at forholdet er omfattet af bestemmelsen. et så bredt anvendelsesområde, som landsretten
har tillagt bestemmelsen, har hverken støtte i lovens ordlyd eller forarbejder og er udtryk for
en udvidende fortolkning af straffelovens § 262 a.
det antages normalt, at der i strafferetten stilles strengere krav til lovhjemmel end på andre
områder, jf. legalitetsprincippet, der kommer til udtryk i straffelovens § 1. en udvidende for-
tolkning af en straffelovsbestemmelse harmonerer ikke med legalitetsprincippet – i hvert fald
ikke, hvis en sådan udvidende fortolkning ikke har klar støtte i lovens forarbejder.
til støtte for den subsidiære påstand om formildelse gøres det gældende, at der ikke foreligger
retspraksis angående normalstrafniveauet i en situation, hvor der er tale om udnyttelse ved
strafbare handlinger efter straffelovens § 262 a, stk. 1.
                                              - 3 -
menneskehandel i form af udnyttelse til strafbare handlinger udgør et mindre indgreb i den
personlige frihed end menneskehandel i form af udnyttelse til prostitution. normalstrafni-
veauet for menneskehandel i form af udnyttelse til strafbare handlinger bør derfor være lavere
end niveauet i sager angående prostitution, hvor normalstrafniveauet ifølge retspraksis ligger
på ca. 2 års fængsel.
der skal ved strafudmålingen tages hensyn til, at det er længe siden, at forholdene blev begå-
et, og til de tiltaltes personlige forhold.
anklagemyndigheden har anført, at landsretten med rette har anset forholdene for omfattet af
straffelovens § 262 a om udnyttelse ved strafbare handlinger.
bestemmelsen taler om udnyttelse ”ved … strafbare handlinger” uden indskrænkning til alene
at omfatte visse strafbare handlinger.
det fremgår af bestemmelsens forarbejder, at der ved udnyttelse af ”strafbare handlinger”
forstås udnyttelse af egentlige kriminelle aktiviteter, såsom butikstyveri, lommetyveri, ind-
brudstyveri, handel med narkotika og andre lignende handlinger, og bestemmelsen tager der-
med bl.a. sigte på berigelseskriminalitet. bestemmelsen omfatter således bl.a. tilfælde, hvor
handlede personer systematisk tvinges til butiks- og lommetyveri, hvor udbyttet afleveres til
en bagmand. det fremgår bl.a. også, at bestemmelsen har til formål at sidestille menneske-
handel, der sigter mod organiseret berigelseskriminalitet, med menneskehandel, der sigter
mod andre former for udnyttelse. forarbejdernes angivelse af strafbare handlinger er således
ikke udtømmende, men alene eksempler på kriminelle aktiviteter.
bestemmelsens ordlyd og forarbejder giver således ikke grundlag for at begrænse bestemmel-
sen til alene at omfatte udnyttelse ved visse strafbare handlinger, hvis betingelserne for men-
neskehandel i øvrigt er opfyldt.
det er også i bedst overensstemmelse med formålet med og beskyttelsesinteressen bag be-
stemmelsen om menneskehandel, som er at beskytte mennesker mod at blive udnyttet på en
nærmere angiven måde til bestemte formål. det afgørende er således, at en person f.eks. er
rekrutteret her til landet ved brug af de midler, som er nævnt i bestemmelsens stk. 1, nr. 1-5,
                                                 - 4 -
og at det sker med henblik på udnyttelse ved strafbare handlinger, uanset om den pågældende
selv skal udføre de strafbare handlinger eller ej. i den foreliggende sag var de forurettedes
tilstedeværelse her i landet således en integreret del af de tiltaltes ”forretningsmodel”, hvor de
forurettede f.eks. ved fremmøde hos offentlige myndigheder fik cpr.nr., sygesikringsbevis og
nemid, som herefter blev anvendt til den videre berigelseskriminalitet.
straffene bør skærpes navnlig under hensyn til forbrydelsernes karakter og grovhed, herunder
at der er tale om professionelt tilrettelagt, systematisk og organiseret kriminalitet med udnyt-
telse af et meget stort antal personer fra rumænien, som er blevet bragt her til landet alene
med henblik på udnyttelse ved bedragerier og databedragerier. det må også indgå ved straf-
udmålingen, at der – hvis højesteret dømmer i forhold 1 a og 1 b – er tale om menneskehan-
del for tre af de udnyttede personer.
der må herudover bl.a. lægges vægt på, at t1 har haft en ledende rolle i kriminaliteten, og at
t1 og t3 tillige er dømt for overtrædelse af straffelovens § 123 om vidnetrusler.
supplerende retsgrundlag
i europa-parlamentets og rådets direktiv 2011/36/eu af 5. april 2011 om forebyggelse og
bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, og om erstatning af rådets
rammeafgørelse 2002/629/ria hedder det bl.a.:
       ”(7) dette direktiv anvender en integreret, holistisk og menneskerettighedsorienteret til-
       gang til bekæmpelsen af menneskehandel, …
       (11) for at imødegå den seneste udvikling i fænomenet menneskehandel indfører dette
       direktiv et videre begreb for, hvad der skal anses for menneskehandel, end i rammeafgø-
       relse 2002/629/ria og omfatter derfor flere former for udnyttelse. inden for rammerne
       af dette direktiv bør tvangstiggeri anses for en form for tvangsarbejde eller tvangstjene-
       ster, jf. definitionen i ilo-konvention nr. 29 af 1930 om tvunget eller pligtmæssigt ar-
       bejde. udnyttelse af tiggeri, herunder brug af en handlet, afhængig person til tiggeri, er
       derfor kun omfattet af definitionen af menneskehandel, når alle elementer i tvangsarbej-
       de eller tvangstjenester foreligger. på baggrund af den relevante retspraksis bør gyldig-
       heden af et eventuelt samtykke i at udføre dette arbejde eller levere disse ydelser vurde-
       res i hvert enkelt tilfælde. når der er tale om et barn, bør et samtykke imidlertid aldrig
       anses for gyldigt afgivet. »udnyttelse af strafbare handlinger« bør forstås som udnyttel-
       se af en person til bl.a. at begå lommetyveri, butikstyveri, narkotikahandel og andre lig-
       nende gerninger, der er strafbare og indebærer en økonomisk vinding. definitionen om-
       fatter også menneskehandel med henblik på fjernelse af organer, hvilket udgør en grov
       krænkelse af den menneskelige værdighed og den fysiske integritet, samt f.eks. andre
                                                  - 5 -
       former for adfærd som ulovlig adoption eller tvangsægteskab, for så vidt de indeholder
       de væsentlige bestanddele i menneskehandel.
       …
       artikel 2
       lovovertrædelser i forbindelse med menneskehandel
       1. medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at følgende for-
       sætlige handlinger er strafbare:
       rekruttering, transport, overførelse, ydelse af husly til eller modtagelse af en person,
       herunder udveksling eller overdragelse af kontrol over de pågældende, ved trusler eller
       ved brug af magt eller andre former for tvang, ved bortførelse, ved bedrag, ved svig, ved
       misbrug af magt eller udnyttelse af en sårbar position eller ved, at der ydes eller modta-
       ges betaling eller fordele for at opnå samtykke fra en person, der har kontrol over en an-
       den person, med henblik på udnyttelse.
       2. en sårbar position betyder, en situation, hvor den pågældende ikke har noget reelt el-
       ler acceptabelt alternativ til at finde sig i misbruget.
       3. udnyttelse skal mindst omfatte udnyttelse af andres prostitution og andre former for
       seksuel udnyttelse, tvangsarbejde eller tvangstjenester, herunder tiggeri, slaveri og sla-
       verilignende forhold, trældom samt udnyttelse af strafbare handlinger og fjernelse af or-
       ganer.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
sagen rejser spørgsmål om, hvorvidt forholdene 1 a og 1 b efter landsrettens bevisresultat er
omfattet af straffelovens § 262 a om menneskehandel. derudover skal der tages stilling til
strafudmålingen.
straffelovens § 262 a, stk. 1, omfatter nærmere beskrevne handlinger, som foretages med
henblik på bl.a. ”udnyttelse af den pågældende ved … strafbare handlinger”. højesteret fin-
der, at denne ordlyd må forstås således, at det ikke er et krav, at den udnyttede har deltaget i
udførelsen af de strafbare handlinger eller har haft kendskab hertil. bestemmelsens formål og
forarbejder giver ikke grundlag for en anden forståelse.
efter landsrettens bevisresultat tiltræder højesteret herefter, at de tiltalte er dømt for menne-
skehandel efter straffelovens § 262 a.
af de grunde, som landsretten har anført, finder højesteret, at de idømte straffe er passende
udmålt.
                                              - 6 -
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
t1 har været varetægtsfængslet in absentia siden den 12. januar 2017.
t2 har været varetægtsfængslet in absentia fra den 12. januar 2017 og overgik til afsoning den
22. februar 2017. ved højesterets kendelse af 10. april 2017 blev t2 varetægtsfængslet på ny.
t3 påbegyndte afsoning den 24. februar 2017 og blev varetægtsfængslet ved højesterets
kendelse af 10. april 2017.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
de tiltalte skal betale sagens omkostninger for højesteret, herunder hver især salær til deres
beskikkede forsvarer.
