                       højesterets kendelse
                            afsagt fredag den 26. juni 2015
sag 263/2014
a
(advokat helle lokdam, beskikket)
mod
procesbevillingsnævnet
i tidligere instans er afsagt kendelse af københavns byret den 15. august 2013 og af østre
landsrets 10. afdeling den 22. januar 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jon stokholm, jens peter christensen og oliver ta-
levski.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til fornyet behandling i østre
landsret.
indkærede, procesbevillingsnævnet, har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
ved en stævning af 30. november 2012 anlagde a sag mod procesbevillingsnævnet ved
københavns byret grundet nævnets afslag på fri proces i hans sager mod sundhedsstyrelsen
og sønderjyllands sygehus. stævningen var affattet på engelsk.
i et brev af 6. december 2012 bekræftede byretten modtagelsen af stævningen og oplyste, at
retssproget er dansk, jf. retsplejelovens § 149, hvorfor stævningen skulle affattes på dansk og
tillige angive en dansk postadresse, jf. retsplejelovens § 348.
ved kendelse af 15. august 2013 afviste københavns byret sagen mod procesbevillingsnæv-
net. i kendelsen hedder det bl.a.:
                                               - 2 -
       ”ved afgørelse af 23. august 2012 meddelte procesbevillingsnævnet sagsøgeren, a,
       afslag på fri proces vedrørende rekvirentens sager mod henholdsvis sundhedsstyrelsen
       og sønderjyllands sygehus. den 5. november 2012 meddelte nævnet afslag på at
       genoptage sagen.
       ved stævning modtaget den 3. december 2012 anlagde sagsøgeren sag mod procesbe-
       villingsnævnet ved københavns byret. ansøgningen var indgivet på engelsk. samtidig
       ansøgte sagsøgeren københavns byret om fri proces til sagen.
       den 6. december 2012 anmodede retten om, at stævningen og bilag blev indsendt på
       dansk, jf. retsplejelovens § 149, og med en dansk returadresse, jf. retsplejelovens § 348.
       der blev meddelt sagsøgeren en frist til den 6. marts 2013, idet det samtidig blev tilken-
       degivet, at såfremt fristen ikke blev overholdt, ville retten kunne afvise sagen. fristen er
       senere blevet forlænget flere gange.
       den 3. august 2013 har sagsøgeren indsendt et processkrift, der i det væsentlige er for-
       muleret på engelsk, ligesom der fortsat ikke er angivet en dansk postadresse.
       rettens begrundelse og afgørelse:
       da sagsøgeren fortsat ikke har afhjulpet manglerne ved stævningen, afvises sagen, jf.
       retsplejelovens § 149, stk. 2, og § 349, jf. § 348, stk. 2, nr. 1.”
i et brev af 15. august 2013 fremsendte byretten kendelsen til a.
den 4. november 2013 modtog københavns byret pr. mail et kæreskrift fra a dateret 2.
november 2013.
i et processkrift af 20. december 2013 fremsendte a sine supplerende bemærkninger.
ved kendelse af 22. januar 2014 afviste østre landsret kæremålet under henvisning til, at
kæren var iværksat for sent, jf. retsplejelovens § 394, stk. 2, 3. pkt. af kendelsen fremgår
bl.a.:
       ”a er bosiddende i england. det fremgår af sagen, at byrettens kendelse blev sendt til a
       den 15. august 2013. da parterne ikke var bekendt med det tidspunkt, byrettens
       kendelse blev afsagt, regnes kærefristen på 2 uger fra det tidspunkt, parterne har
       modtaget afgørelsen. byretten modtog kæreskriftet den 4. november 2013.
       trods opfordret hertil indeholder as processkrift af 20. december 2013 ingen
       bemærkninger til spørgsmålet om en eventuel overskridelse af kærefristen. herefter, og
       da der ikke i øvrigt foreligger oplysninger, der giver grund til at antage, at forsendelsen
                                                 - 3 -
       har været forsinket i ekstraordinært omfang, finder landsretten det godtgjort, at kære er
       iværksat for sent, jf. retsplejelovens § 394, stk. 2, hvorfor kæremålet afvises.”
anbringender
a har anført bl.a., at det må lægges til grund, at han modtog byrettens kendelse med
almindelig post den 30. oktober 2013. han plejer at modtage sin post uden forsinkelser, og
kuverten bar ikke præg af at have været udsat for en usædvanlig behandling. det har end-
videre ikke været muligt at bevissikre eller give nogen forklaring på, hvorfor byrettens brev
var så ekstraordinært forsinket, og det forhold, at brevet ikke er sendt anbefalet, bør ikke
komme ham til skade. da kæreskriftet er modtaget i byretten den 4. november 2013, er kære-
målet iværksat rettidigt. processkriftet er efterfølgende formuleret på dansk, og for så vidt
angår kravet om en dansk returadresse, ses der ikke at være hjemmel til dette, jf. retsplejelo-
vens § 348, stk. 2, nr. 1, hvorefter der skal være angivet en postadresse i det europæiske
økonomiske samarbejdsområde, hvilket er opfyldt. kæremålet bør derfor under alle omstæn-
digheder admitteres, da byretten har afvist søgsmålet på et forkert grundlag.
procesbevillingsnævnet har anført bl.a., at kærefristen efter retspraksis først regnes fra det
tidspunkt, hvor afgørelsen er modtaget hos den kærende, når kærende ikke forudgående er
blevet underrettet om tidspunktet for afgørelsen. i lyset af post danmarks leveringstider, må
det lægges til grund, at kendelsen er modtaget af a senest den 28. august 2013. a har ikke
fremlagt nærmere oplysninger fra postvæsenet i england om uregelmæssigheder i postomde-
lingen på det pågældende tidspunkt eller andre oplysninger, der kan forklare, hvorfor kendel-
sen skulle have været mere end 2 måneder undervejs. a har derfor ikke ved sin egen
oplysning om kendelsens modtagelsesdato tilstrækkeligt underbygget, at brevet først skulle
være kommet frem til ham den 30. oktober 2013. kæremålet er derfor iværksat for sent, og
der foreligger ikke i øvrigt sådanne særlige grunde, at der i henhold til retsplejelovens § 394,
stk. 2, 4. pkt., bør ses bort fra fristoverskridelsen.
retsgrundlaget
efter retsplejelovens § 349, stk. 1, 1. pkt., afvises sagen, såfremt stævningen ikke opfylder
kravene i § 348, stk. 2, nr. 1-4, stk. 3, 2. pkt., og stk. 5, 2. pkt., og stævningen herefter er ueg-
net til at danne grundlag for sagens behandling.
byretten har i sin afvisningskendelse bl.a. henvist til retsplejelovens § 348, stk. 2, nr. 1, som
har følgende ordlyd:
                                                - 4 -
      ”stævningen skal indeholde parternes navn og adresse, herunder angivelse af en post-
      adresse i det europæiske økonomiske samarbejdsområde, hvortil meddelelser til sag-
      søgeren vedrørende sagen kan sendes, og hvor forkyndelse kan ske, …”
ved lov nr. 325 af 11. april 2012 blev bestemmelsen ændret, således, at ”postadresse i dan-
mark” erstattedes af ”postadresse i det europæiske økonomiske samarbejdsområde”, jf. æn-
dringslovens § 1, nr. 11.
af de specielle bemærkninger til bestemmelsen i ændringsloven, jf. lovforslag nr. l 58 af 14.
december 2011, pkt. 5 (folketingstidende 2011-12, side 6 ff.), er anført bl.a.:
      ”det er endvidere justitsministeriets opfattelse, at den foreslåede ændring af retsplejelo-
      ven vil sikre bestemmelsernes overensstemmelse med eu-rettens forbud mod at udøve
      forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. forslaget har således også til hensigt at
      sikre dansk lovgivnings overensstemmelse med danmarks eu-retlige forpligtelser.”
lovændringen trådte i kraft den 1. maj 2012, jf. ændringslovens § 6, stk. 1.
højesterets begrundelse og resultat
det må lægges til grund, at byrettens kendelse, der efter det oplyste er sendt som b-post, med
en almindelig postgang er modtaget af a i slutningen af august 2013, og at kærefristen derfor
i hvert fald var udløbet medio september 2013, jf. retsplejelovens § 394, stk. 2, 1. pkt.
højesteret tiltræder derfor, at kæren er iværksat for sent.
højesteret finder, at der i sagen ikke foreligger sådanne ekstraordinære omstændigheder, at
kæremålet på trods af fristoverskridelsen bør tillades, jf. retsplejelovens § 394, stk. 2, 4. pkt.,
og højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse. det bemærkes herved, at den omstæn-
dighed, at byretten i sin kendelse i strid med den ved lov nr. 325 af 11. april 2012 ændrede
ordlyd i retsplejelovens § 348, stk. 2, nr. 1, der trådte i kraft den 1. maj 2012, har lagt til
grund, at a havde pligt til at oplyse en dansk postadresse, ikke kan føre til et andet resultat.
                                      thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
