                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 30. september 2010
sag 149/2010
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat peter hjørne, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i holbæk den 7. december 2009 og af østre
landsrets 14. afdeling den 17. marts 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, lene pagter kristensen, poul
søgaard, niels grubbe og marianne højgaard pedersen.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om skærpelse.
tiltalte, t, har påstået stadfæstelse af byrettens dom.
forurettede, a, har påstået tortgodtgørelsen forhøjet til 100.000 kr.
tiltalte har heroverfor påstået frifindelse.
lovforarbejder
straffelovens § 222 har følgende ordlyd:
                                                  ”§ 222
       den, som har samleje med et barn under 15 år, straffes med fængsel indtil 8 år.
                                                - 2 -
      stk. 2. har barnet været under 12 år, eller har gerningsmanden skaffet sig samlejet ved
      tvang eller fremsættelse af trusler, kan straffen stige til fængsel indtil 12 år.
      stk. 3. ved fastsættelse af straffen efter stk. 1 og stk. 2, 1. led, skal det indgå som en
      skærpende omstændighed, at gerningsmanden har skaffet sig samlejet ved udnyttelse af
      sin fysiske eller psykiske overlegenhed.”
stk. 3 blev indføjet ved lov nr. 501 af 17. juni 2008. i forarbejderne til lovændringen (lov-
forslag nr. 186 af 9. maj 2008 s. 1-6) er bl.a. anført:
      ”1. indledning
      det foreslås at indsætte en bestemmelse i straffeloven, hvorefter det ved udmåling af
      straffen for overtrædelse af straffelovens § 222 om samleje med børn under 15 år skal
      indgå som en skærpende omstændighed, at gerningsmanden har skaffet sig samlejet ved
      udnyttelse af en fysisk eller psykisk overlegenhed. det foreslås, at bestemmelsen skal
      gælde tilsvarende ved anden kønslig omgængelse end samleje (§ 222, jf. §§ 224 og
      225).
      med den foreslåede bestemmelse tilsigtes, at seksuelle overgreb mod børn, når der fo-
      religger den nævnte form for udnyttelse, skal straffes lige så strengt som voldtægt, selv
      om det ikke har været nødvendigt at anvende vold eller trusler om vold for at få barnet
      til at underkaste sig overgrebet.
      lovforslaget bygger på straffelovrådets udtalelse af april 2008 om strafniveauet i sager
      om seksuelt misbrug af børn (herefter kaldet udtalelsen).
      …
      3. lovforslagets udformning
      …
      3.2 straffelovrådet bemærker, at strafferammerne efter straffelovens § 222 svarer til
      strafferammerne efter straffelovens § 216, men at en række forhold gør en mere generel
      sidestilling med hensyn til strafværdigheden af de enkelte tilfælde vanskelig. for det
      første indgår der i sager om straffelovens § 222 meget forskelligartede omstændigheder,
      der har betydning for strafudmålingen, idet sagerne bl.a. spænder fra anden kønslig om-
      gængelse i kæresteforhold (f.eks. gensidig onani mellem en 16-årig dreng og en 14-årig
      pige) til voksnes længerevarende og meget grove misbrug af små børn. sagerne er end-
      videre meget forskellige i forhold til misbrugets karakter og varighed, antallet af over-
      greb, forurettedes alder, antallet af forurettede, eventuel anvendelse af tvang eller pres-
      sion samt forholdet mellem tiltalte og forurettede, herunder om der f.eks. består et sær-
      ligt tillids- eller afhængighedsforhold.
      dernæst må man efter straffelovrådets opfattelse være opmærksom på, at strafudmålin-
      gen i voldtægtssager (straffelovens § 216) og sager om anden kønslig omgængelse end
      samleje under anvendelse af vold eller trussel om vold (straffelovens § 216, jf. §§ 224
      og 225) i nedadgående retning kan være præget af, at der eventuelt har været en forud-
      gående kontakt mellem gerningsmand og forurettede, som kunne være optakten til en
                                          - 3 -
normal (frivillig) seksuel kontakt. dette vil ikke være tilfældet i sager om samleje med
et mindre barn (straffelovens § 222).
omvendt kan visse overgreb mod børn efter straffelovrådets opfattelse efter deres ka-
rakter kun i mindre grad sidestilles med overgreb begået ved brug af vold eller trusler
om vold, f.eks. hvor krænkelsen består i, at gerningsmanden uden tvang eller trusler og
uden forsæt til et videregående seksuelt forhold har overtalt barnet til kortvarigt at be-
føle gerningsmandens blottede lem.
straffelovrådet finder imidlertid, at der ud fra en vurdering af straffeværdigheden af de
krænkelser, der er omfattet af henholdsvis straffelovens § 222 og § 216, jf. §§ 224 og
225, kan være grundlag for ved strafudmålingen af sidestille seksuelle overgreb mod
mindreårige med voldtægt (mod voksne) i tilfælde, hvor voksnes samleje mv. med børn
under 15 år må antages at være opnået ved en udnyttelse af den voksnes fysiske og psy-
kiske overlegenhed i forhold til barnet.
…
straffelovrådet finder, at der som udgangspunkt vil være grundlag for at sidestille sager
om samleje med børn (straffelovens § 222) med sager om voldtægt mod voksne (straf-
felovens § 216), når barnet har været op til 10-11 år. i sådanne sager indebærer foruret-
tedes alder således efter rådets opfattelse normalt i sig selv, at f.eks. et vaginalt eller
analt samleje med et barn må anses for at være opnået gennem udnyttelse af gernings-
mandens fysiske eller psykiske overlegenhed, selv om der ikke er anvendt vold eller
trusler herom.
efter straffelovrådets opfattelse vil der efter omstændighederne også kunne være
grundlag for at sidestille sager om samleje med børn i alderen 12-14 år med sager om
voldtægt mod voksne, men i forhold til overgreb mod børn i denne aldersgruppe vil det
efter rådets opfattelse i højere grad end ved overgreb mod mindre børn bero på en kon-
kret vurdering af sagens samlede omstændigheder, om gerningsmanden kan anses for at
have udnyttet en fysisk eller psykisk overlegenhed.
…
3.5 ved afgørelsen af, om gerningsmanden har udnyttet en fysisk eller psykisk overle-
genhed til at skaffe sig samleje (eller anden kønslig omgængelse) med et barn under 15
år, bør der efter straffelovrådets opfattelse navnlig lægges vægt på aldersforskellen
mellem gerningsmanden og forurettede, herunder om forurettede er et mindre barn.
endvidere bør det bl.a. indgå, om forurettede som følge af en særlig famliemæssig eller
anden tilknytning til gerningsmanden har haft vanskeligt ved at sige fra eller på anden
måde modsætte sig overgrebet. det bør tillige indgå, om gerningsmanden har opsøgt
forurettede og taget initiativ til overgrebet.
som anført ovenfor under pkt. 3.2 vil der efter straffelovrådets opfattelse være grundlag
for normalt at lægge til grund, at gerningsmanden har udnyttet en fysisk eller psykisk
overlegenhed, hvis der er tale om overgreb mod et barn i alderen op til 10-11 år. i så-
danne sager indebærer forurettedes alder således normalt i sig selv, at et samleje må an-
ses for at være opnået gennem udnyttelse af gerningsmandens fysiske eller psykiske
overlegenhed, selv om der ikke er anvendt vold eller trusler herom. denne formodning
vil være stærkere, jo yngre barnet er, og jo mere indgribende overgrebet er.
                                           - 4 -
i forhold til børn i alderen 12-14 år vil det som anført i højere grad end i forhold til
mindre børn bero på en konkret vurdering af sagens samlede omstændigheder, om ger-
ningsmanden kan antages at have udnyttet en fysisk eller psykisk overlegenhed. det vil
efter straffelovrådets opfattelse f.eks. kunne tale imod, at der har været tale om en sådan
udnyttelse, at gerningsmanden er relativt ung og uerfaren, mens forurettede er lige un-
der 15 år og eventuelt selv har taget initiativet til den seksuelle handling. der vil også
kunne tænkes tilfælde, hvor gerningsmanden er noget ældre end forurettede, men hvor
omstændighederne trods den større aldersforskel taler imod at anse et samleje for opnået
ved udnyttelse af fysisk eller psykisk overlegenhed. det vil f.eks. kunne være tilfældet,
hvor et barn, der er lige under 15 år, frivilligt opsøger en 40-årig prostitueret og har
samleje med denne.
…
3.8. justitsministeriet er enig med straffelovrådet i, at der i en række tilfælde er grund-
lag for med hensyn til straffeudmålingen at sidestille sager om samleje med børn under
15 år, jf. straffelovens § 222, med sager om voldtægt (mod voksne), jf. straffelovens §
216, selv om der ikke er anvendt vold eller trusler om vold som middel til at opnå sam-
leje med barnet. har der været tale om voldtægt af et barn, vil straffen være strengere
end ved en i øvrigt tilsvarende voldtægt begået mod en voksen. har der ikke været tale
om voldtægt, men om udnyttelse af en fysisk eller psykisk overlegenhed uden brug af
vold eller trusler, er justitsministeriet enig i, at straffen i sager, der i øvrigt er sammen-
lignelige, ikke bør være lavere end ved voldtægt begået mod en voksen. justitsministe-
riet kan således tilslutte sig, at den udnyttelse, der har været tale om, sammen med of-
rets alder ved strafudmålingen bør ”opveje”, at der ikke er anvendt vold (herunder fast-
holdelse) eller trusler om vold.
justitsministeriet er også enig i, at sager om anden kønslig omgængelse en samleje med
børn under 15 år (§ 222, jf. § 224 eller § 225) under tilsvarende omstændigheder bør
sidestilles med sager om anden kønslig omgængelse end samleje begået mod voksne
under anvendelse af vold eller trussel om vold (§ 216, jf. § 224 eller § 225).
justitsministeriet kan tilslutte sig straffelovrådets forslag om en strafskærpelsesbe-
stemmelse i straffelovens § 222, og lovforslaget er udformet i overensstemmelse her-
med.
straffelovrådet anfører, at straffen for et enkelt samleje med et barn i alderen 10-14 år,
der er opnået ved udnyttelse af en fysisk eller psykisk overlegenhed, bør ligge på niveau
med normalstraffen for et enkelt tilfælde af kontaktvoldtægt mod en voksen, mens straf-
fen efter rådets opfattelse bør ligge på niveau med den lidt strengere normalstraf for et
enkelt tilfælde af overfaldsvoldtægt, hvis barnet er under 10 år. under hensyn til over-
grebets karakter i de omhandlede tilfælde hvor samleje mv. med et barn er opnået ved
udnyttelse af en fysisk eller psykisk overlegenhed, og hvor barnet derfor må antages
normalt at have særligt svært ved at sige fra over for gerningsmanden, finder justitsmi-
nisteriet imidlertid, at straffen for et fuldbyrdet samleje med et barn under 15 år i de på-
gældende tilfælde normalt bør ligge på niveau med normalstraffen for overfaldsvold-
tægt uanset barnets alder.
det forudsættes således med lovforslaget, at straffen for et enkeltstående tilfælde af
fuldbyrdet samleje med et barn under 15 år som udgangspunkt bør være omkring 2 år
og 6 måneders fængsel, når samlejet er opnået ved udnyttelse af gerningsmandens fysi-
                                         - 5 -
ske eller psykiske overlegenhed. er der alene tale om forsøg, bør straffen for et enkelt-
stående tilfælde normalt ligge fra 1 år og 6 måneders fængsel til 1 år og 9 måneders
fængsel, svarende til normalstraffen for et forsøg på overfaldsvoldtægt.
er der ikke tale om samleje, men alene om anden kønslig omgængelse end samleje, jf.
straffelovens §§ 224 og 225, forudsættes straffen for et enkeltstående tilfælde tilsva-
rende forhøjet, idet der her som anført af straffelovrådet fortsat bør være en betydelig
nuancering i den konkrete strafudmåling.
det er væsentligt at fremhæve, at de anførte strafpositioner alene vedrører enkeltstående
tilfælde af seksuelle overgreb mod børn, og at straffen som anført af straffelovrådet
som hidtil efter omstændighederne vil være langt højere i tilfælde, hvor gerningsman-
den har begået flere eller særligt grove forhold, herunder hvor der er tale om mere ved-
varende overgreb eller overgreb af særligt krænkende karakter.
som anført af straffelovrådet er de angivne strafpositioner alene generelle udgangs-
punkter. strafudmålingen i de enkelte sager vil fortsat bero på domstolenes konkrete
vurdering af alle sagens omstændigheder, og de angivne strafpositioner vil således
kunne fraviges i op- eller nedadgående retning, hvis der foreligger yderligere skærpende
henholdsvis formildende konkrete omstændigheder.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
…
til § 1
…
til nr. 2 (§ 222, stk. 3)
det foreslås, at der i straffelovens § 222 om samleje med et barn under 15 år som nyt
stk. 3 indsættes en særlig strafudmålingsbestemmelse, som indebærer, at det ved udmå-
lingen af straf efter straffelovens § 222 skal indgå som en skærpende omstændighed, at
gerningsmanden har opnået samlejet ved udnyttelse af en fysisk eller psykisk overle-
genhed i forhold til barnet.
…
hvorvidt gerningsmanden har udnyttet en fysisk eller psykisk overlegenhed vil bero på
de konkrete omstændigheder i den enkelte sag, idet der bl.a. bør lægges vægt på barnets
alder og på aldersforskellen mellem gerningsmanden og forurettede. endvidere bør det
bl.a. indgå, om forurettede som følge af en særlig familiemæssig eller anden tilknytning
til gerningsmanden har haft vanskeligt ved at sige fra eller på anden måde modsætte sig
overgrebet. det bør tillige indgå, om gerningsmanden har opsøgt forurettede og taget
initiativ til overgrebet.
hvis der er tale om et mindre barn, dvs. i alderen op til 10-11 år, vil der være en for-
modning for, at gerningsmanden har udnyttet en fysisk eller psykisk overlegenhed til at
opnå (eller forsøge at opnå) samlejet med barnet, selv om der ikke er anvendt vold eller
trusler herom. formodningen vil være stærkere, jo yngre barnet er, og jo mere intenst
overgrebet er. hvis barnet er i alderen 12-14 år, vil det i højere grad end for de mindre
                                                - 6 -
       børn bero på en individuel vurdering af den enkelte sags omstændigheder, om ger-
       ningsmanden kan antages at have udnyttet en sådan overlegenhed.
       den foreslåede bestemmelse vil bl.a. kunne finde anvendelse, hvor en voksen f.eks. har
       opbygget et særligt tillidsforhold mellem sig og barnet og på den måde skabt en situa-
       tion, hvor barnet kan have særligt vanskeligt ved at sige fra over for den voksne. det vil
       bl.a. kunne være tilfældet, hvor gerningsmanden er nært beslægtet med barnet, eller
       hvor gerningsmanden fungerer som idrætsleder mv.
       udnyttelse af en psykisk overlegenhed vil bl.a. også kunne foreligge i tilfælde, hvor en
       voksen person uden tvang eller trusler har opnået samleje med et barn ved at lokke med
       forskellige former for gaver, underholdning eller lignende som ”modydelse” for et sek-
       suelt samkvem.”
anbringender
rigsadvokaten har gjort gældende, at landsretten med rette har henført forholdene under straf-
felovens § 222, stk. 3, på grund af den betydelige aldersforskel mellem tiltalte og forurettede,
det tillidsforhold, der bestod mellem dem, og forurettedes afhængighed af tiltalte som følge af
hendes drømme om en karriere som model. højesteret bør være meget tilbageholdende med at
tilsidesætte landsrettens vurdering, da den er tæt knyttet til bevisbedømmelsen.
straffen bør udmåles i overensstemmelse med de tilkendegivelser om strafniveauet, der frem-
går af forarbejderne til straffelovens § 222, stk. 3. efter disse forarbejder skal straffen for et
enkelt fuldbyrdet samleje med en mindreårig straffes med fængsel i samme niveau som så-
kaldt overfaldsvoldtægt, det vil sige i niveauet fængsel i 2 ½ år. i denne sag er der tale om to
fuldbyrdede samlejer, to tilfælde af anden kønslig omgængelse end samleje og et forhold af
trusler i anledning af forurettedes forventede forklaring til politiet om forholdene. straffen bør
derfor ligge væsentligt over det anførte niveau på fængsel i 2 ½ år.
forurettede var på gerningstidspunkterne umiddelbart under den seksuelle lavalder, men der
er efter forarbejderne til bestemmelsen ikke grundlag for at tillægge forurettedes alder en så-
dan betydning, at straffen fastsættes til et niveau, der er adskillige gange under det fastsatte
udgangspunkt. der må endvidere tages hensyn til, at forurettede ikke fremtræder fuldt ud al-
derssvarende, og at hun i øvrigt synes at lide under betydelige personlige problemer. der er
ud fra de hensyn, der ligger bag forbuddet mod seksuel omgang med mindreårige, ikke
grundlag for at tillægge forurettedes adfærd betydning i strafformildende retning.
                                                  - 7 -
tiltalte har gjort gældende, at der ikke er grundlag for at henføre forholdene under straffelo-
vens § 222, stk. 3, da tiltalte ikke har skaffet sig samlejerne ved udnyttelse af sin fysiske eller
psykiske overlegenhed. det kan ikke lægges til grund, at der har bestået et tillidsforhold mel-
lem tiltalte og forurettede. tiltalte har alene været en bekendt til forurettedes mor, og de
havde ikke haft kontakt gennem 1 ½ år. det var forurettede, der tog kontakt til tiltalte. tiltalte
har ikke lokket forurettede med løfter om en modelkarriere. forurettede var på gerningstids-
punkterne 14 år og 9-10 måneder, og hun har selv taget initiativet til seksuel kontakt med til-
talte. hun har sendt et meget udfordrende foto af sig selv til tiltalte, og hun har tidligere haft
samleje med en anden.
forurettede har navnlig henvist til, at størrelsen af tortgodtgørelsen bør afspejle, at der er tale
om gentagne meget alvorlige seksuelle overgreb begået over en månedlang periode.
højesterets begrundelse og resultat
fire dommere – per walsøe, lene pagter kristensen, niels grubbe og marianne højgaard
pedersen – udtaler:
ved bedømmelsen af, om forhold 1, 2, 4 og 5 er omfattet af den særlige strafskærpelsesbe-
stemmelse i straffelovens § 222, stk. 3, må der efter landsrettens bevisresultat og de kriterier,
der fremgår af forarbejderne til bestemmelsen, lægges vægt på, at der var en betydelig alders-
forskel mellem tiltalte og forurettede, men samtidig på, at forurettede var 14 år og 9-10 måne-
der på tidspunktet for overgrebene. det må endvidere tillægges betydning, at der ikke forelå
nogen særlig afhængighed eller særligt tillidsforhold mellem tiltalte og forurettede. der var
således ikke en særlig familiemæssig eller anden særlig tilknytning til tiltalte. forurettedes
afhængighed af tiltalte havde baggrund i hendes modeldrømme. det er ikke lagt til grund, at
tiltalte har lokket hende til de seksuelle forhold som modydelse for fotografering. det var
endvidere oftest forurettede, der tog kontakt til tiltalte, også efter at de første overgreb havde
fundet sted, men det var tiltalte, der i alle tilfælde tog initiativet til de seksuelle forhold.
efter en samlet bedømmelse af disse omstændigheder finder vi, at tiltalte ikke har skaffet sig
samlejerne eller anden kønslig omgængelse ved udnyttelse af sin fysiske eller psykiske over-
legenhed. der er herefter ikke grundlag for at anse forholdene for omfattet af strafskærpelses-
bestemmelsen i straffelovens § 222, stk. 3.
                                                - 8 -
vi finder i øvrigt straffen passende bestemt og stemmer derfor for at stadfæste landsrettens
strafudmåling.
dommer poul søgaard udtaler:
landsretten har ligesom byretten lagt forurettedes forklaring til grund ved afgørelsen af sa-
gen. bevisvurderingen, hvorefter tiltalte i alt væsentligt er fundet skyldig i overensstemmelse
med tiltalen, bygger således på hendes forklaring om de enkelte forhold. på baggrund af
denne bevisbedømmelse har landsretten vurderet, at tiltalte har skaffet sig samlejerne og an-
den kønslig omgængelse end samleje ved udnyttelse af sin fysiske eller psykiske overlegen-
hed. landsretten har herved lagt vægt på den betydelige aldersforskel, på tillidsforholdet
mellem forurettede og tiltalte samt på den afhængighed af tiltalte, som forurettedes model-
drømme skabte. jeg finder ikke grundlag for at tilsidesætte denne vurdering og er derfor enig
med landsretten i, at straffen skal fastsættes med henvisning til straffelovens § 222, stk. 3.
i bemærkningerne til forslaget til straffelovens § 222, stk. 3, er det anført, at der i en række
tilfælde er grundlag for med hensyn til strafudmålingen at sidestille sager om samleje med
børn under 15 år med sager om voldtægt mod voksne. for så vidt angår tilfælde, hvor samleje
med et barn under 15 år er opnået ved udnyttelse af fysisk eller psykisk overlegenhed uden
brug af vold eller trusler, anføres, at straffen i sager, der i øvrigt er sammenlignelige, ikke bør
være lavere end ved voldtægt begået mod en voksen. efter bemærkningerne skal udgangs-
punktet for et enkeltstående tilfælde være en straf omkring 2 år og 6 måneders fængsel. det er
dog samtidig anført, at der er tale om et generelt udgangspunkt, og at strafudmålingen i de en-
kelte sager fortsat vil bero på domstolenes konkrete vurdering af alle sagens omstændigheder.
efter en samlet vurdering af omstændighederne i sagen, herunder forurettedes alder på ger-
ningstidspunkterne, er de forhold, som tiltalte er fundet skyldig i, efter min opfattelse ikke af
en sådan karakter og grovhed, at straffen skal fastsættes i nærheden af det nævnte generelle
udgangspunkt. jeg finder, at straffen passende kan fastsættes til fængsel i 1 år og 3 måneder
og stemmer derfor for at forhøje straffen i overensstemmelse hermed.
afgørelsen om strafudmålingen træffes efter stemmeflertallet.
                                            - 9 -
alle dommere finder, at tortgodtgørelsen er passende bestemt.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                   thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
