                                           udskrift
                                                 af
                                  højesterets dombog
                              højesterets dom
                             afsagt fredag den 1. april 2011
sag 349/2010
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat thorkild høyer, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 13. januar 2010 og af østre
landsrets 9. afdeling den 25. august 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, niels grubbe, jens peter
christensen, henrik waaben og lars hjortnæs.
påstande
tiltalte, t, har anket dommen med påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har til støtte for sin påstand om formildelse gjort gældende, at toldlovens § 23, stk. 4, er en
ordensforskrift, der alene fastsætter en pligt til uopfordret at standse op for kontrol, og den
bøde på 449.000 kr., som landsretten har udmålt, indebærer et strafniveau, der er eksorbitant
højere end det strafniveau, der gælder for overtrædelser af andre ordensbestemmelser.
                                                - 2 -
bøden bør endvidere nedsættes i medfør af straffelovens § 82, nr. 4, idet t har handlet i und-
skyldelig uvidenhed eller undskyldelig misforståelse af de pågældende bestemmelser i told-
loven. det er en årelang tradition for indvandrere i danmark at medtage kontante pengebeløb,
og desuden er de omhandlede bestemmelser i toldloven meget dårligt kendt, og der oplyses
kun diskret om dem i lufthavnen, side om side med bl.a. oplysninger om fugleinfluenza og
rettigheder ved aflysning af fly.
det er også en grund til formildelse, at der er tale om en førstegangsovertrædelse.
anklagemyndigheden har anført, at bøden i denne sag bør fastsættes til 100 % af det ikke-de-
klarerede beløb over 10.000 euro, svarende til 1.199.000 kr. subsidiært bør bøden fastsættes
til mellem 25 % og 100 %. der bør ikke fastsættes en bøde på under 25 %.
overtrædelser af toldlovens § 23, stk. 4, bør straffes med følelige bøder, som bidrager til en
effektiv håndhævelse af reglerne, idet formålet med deklarationspligten er at bekæmpe hvid-
vask af udbytte fra kriminalitet og bekæmpe finansiering af terrorisme. reglen er ifølge forar-
bejderne en konsekvens af, at det på grund af de pligter til indberetning, der følger af hvid-
vasklovgivningen, er blevet mere almindeligt ved indrejse og især ved udrejse at medtage
større pengesummer, der kan stamme fra kriminalitet, og hvor der kan være risiko for, at pen-
gene vil blive brugt til finansiering af terrorisme. pligten til at deklarere likvide midler er der-
for ikke alene en ordensforskrift. det fremgår også af de internationale regelsæt, der ligger til
grund for den danske regel, at sanktioner for overtrædelse af bestemmelsen skal være effek-
tive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
bødens størrelse bør i sager om overtrædelse af toldlovens § 23, stk. 4, fastsættes i forhold til
det ikke-deklarerede beløb over 10.000 euro og således, at udgangspunktet for bødefastsæt-
telsen er 25 %. antallet af overtrædelser af denne bestemmelse taler for et fast udgangspunkt
for bødefastsættelsen, der gør det muligt at afgøre bødesager på dette område administrativt.
i den foreliggende sag er der imidlertid sådanne skærpende omstændigheder, at bøden bør
forhøjes til 100 % af det ikke-deklarerede beløb over 10.000 euro, eller i hvert fald forhøjes
væsentligt i forhold til landsrettens bødeudmåling, der svarer til 37,5 %. overtrædelsen er
særlig grov, fordi den er begået som led i tiltaltes erhverv, fordi der er tale om et meget stort
                                                - 3 -
beløb, som til dels er medbragt for andre erhvervsdrivende, og fordi smuglingen af beløbet
var planlagt og blev begået med et fattet forsæt.
der er ikke grundlag for at anvende straffelovens § 82, nr. 4. deklarationspligten er tydeligt
skiltet adskillige steder i lufthavnen.
supplerende sagsfremstilling
oplysninger om andre eu-medlemslande – herunder rapporter udarbejdet af financial action
task force (fatf), som danmark er medlem af – viser, at strafudmålingspraksis varierer
betydeligt fra land til land. i mange lande, herunder flere af de største eu-medlemslande, fast-
sættes bøder som en procentdel af det ikke-deklarerede beløb over 10.000 euro, i flere tilfælde
med et udgangspunkt på 25 %. i mange andre lande anvendes der minimums- og maksi-
mumstakster. i sverige udmåles bøder på mellem 1.500 og 150.000 sek, afhængig af de
nærmere omstændigheder og gerningsmandens indtægtsforhold. det er oplyst, at det norske
toldvæsen efter praksis kan pålægge et gebyr på 20 % af hele det ikke-deklarerede beløb.
højesterets begrundelse og resultat
pligten efter toldlovens § 23, stk. 4, til ved indrejse i og udrejse af danmark uopfordret over
for told- og skatteforvaltningen at angive medtagne kontantbeløb og andre likvide midler
gælder alene i tilfælde, hvor der medtages midler svarende til 10.000 euro eller derover. efter
bestemmelsens forarbejder og tilblivelseshistorie er den et led i internationale bestræbelser på
at imødegå alvorlig kriminalitet, navnlig terrorisme og hvidvaskning af penge. overholdelse
af bestemmelsen har betydning for toldmyndighedernes og politiets muligheder for – også via
samarbejde med udenlandske myndigheder – at forebygge og efterforske de nævnte former
for kriminalitet.
højesteret finder på denne baggrund, at der under hensyn til lovovertrædelsens karakter og for
at sikre overholdelse af deklareringspligten efter toldlovens § 23, stk. 4, må idømmes følelige
bøder, samt at bøderne efter formålet med bestemmelsen bør være afpasset efter størrelsen af
det ikke-deklarerede beløb. højesteret tiltræder, at bøden som udgangspunkt bør fastsættes til
25 % af det ikke-deklarerede beløb over 10.000 euro med et nedrundet beløb til hele tusinde
kroner og med en passende minimumstakst.
                                               - 4 -
højesteret finder, at der i det foreliggende tilfælde ikke er grundlag for at fravige det nævnte
udgangspunkt i skærpende retning. højesteret lægger herved vægt på, at der er tale om et før-
stegangstilfælde. højesteret finder, at beløbets betydelige størrelse ikke i sig selv bør føre til
en forhøjelse af bøden ud over, hvad der følger af, at bøden fastsættes som en procentdel af
det ikke-deklarerede beløb. efter bestemmelsens formål findes det endvidere ikke at burde
tillægges betydning i skærpende retning, at kontantbeløbene blev medtaget med henblik på
betalinger som led i erhvervsvirksomhed. der er heller ikke i øvrigt oplyst omstændigheder,
der kan føre til en skærpelse af bødestraffen.
højesteret tiltræder, at der ikke foreligger formildende omstændigheder, herunder som nævnt
i straffelovens § 82, nr. 4.
bøden nedsættes herefter til 25 % af det ikke-deklarerede beløb over 10.000 euro, nedrundet
til 299.000 kr.
                                       thi kendes for ret:
t straffes med en bøde på 299.000 kr.
forvandlingsstraffen er fængsel i 60 dage.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
                                             --oo0oo--
                                 udskriftens rigtighed bekræftes.
                                          højesteret, den
