                                  lukkede døre og navneforbud
                      højesterets kendelse
                         afsagt torsdag den 5. oktober 2017
sag 150/2017
ekstra bladet ved mette fleckner og jan søgaard ved advokat carlo siebert kærer kendelse
om navneforbud i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat mie sønder koch)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i lyngby den … og af østre landsrets 6.
afdeling den ….
i påkendelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen, jens peter
christensen, hanne schmidt og kurt rasmussen.
påstande
kærende, ekstra bladet ved mette fleckner og jan søgaard, har nedlagt påstand om, at østre
landsrets kendelse af … om navneforbud ophæves, subsidiært at sagen hjemvises til retten i
lyngby til fornyet behandling.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
den … anmodede anklagemyndigheden retten i lyngby om et grundlovsforhør med henblik
på rettens stillingtagen til, om sigtede t skulle varetægtsfængsles. retsmødet blev berammet
til kl. 12.00 samme dag.
                                                 - 2 -
forud for grundlovsforhøret anmodede anklagemyndigheden retten i lyngby om, at ts navn
ikke skulle fremgå af retslisten. denne anmodning blev ved retten i lyngbys kendelse af …
kl. 11.00 ikke taget til følge.
under grundlovsforhøret kl. 12.00 anmodede anklageren om, at dørene blev lukket i medfør
af retsplejelovens § 29, stk. 3, nr. 4, og at forhandlingen om dørlukning skete for lukkede døre
(dobbeltlukkede døre), jf. retsplejelovens § 29 c, stk. 1, 2. pkt.
det fremgår af retsbogen, at journalist mette fleckner, der var til stede under grundlovsforhø-
ret, havde mulighed for at udtale sig om dørlukningen. det fremgår endvidere, at hun prote-
sterede imod begæringen om dørlukning under henvisning til offentlighedens interesse i al-
vorlige straffesager.
retten i lyngby afsagde herefter kendelse om at imødekomme anklagemyndighedens begæ-
ring om dobbeltlukkede døre. retten lagde vægt på, at forhandlingen om dørlukning i et of-
fentligt retsmøde på afgørende måde ville kunne hindre sagens oplysning.
mens dørene var lukket under forhandlingen om dørlukning, anmodede forsvareren med til-
slutning fra anklagemyndigheden om, at der blev afsagt kendelse om navneforbud efter rets-
plejelovens § 31, hvilket retten imødekom med følgende begrundelse:
       ”efter sagens karakter og baggrund vil en offentlig gengivelse på nuværende indledende
       tidspunkt af sagens behandling af navn, stilling eller bopæl kunne indebære en unød-
       vendig krænkelse af anholdte, jf. retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2.
       de hensyn som er nævnt i retsplejelovens § 31, stk. 3, taler ikke mod at nedlægge nav-
       neforbud, hvorfor
       bestemmes:
       det forbydes offentligt at gengive navn, stilling og bopæl for t, eller at ts identitet på
       anden måde bliver offentliggjort.”
ved kæreskrift af … kærede ekstra bladet ved mette fleckner og jan søgaard retten i
lyngbys kendelse om navneforbud og nedlagde påstand om, at navneforbuddet skulle
ophæves under henvisning til bl.a., at navneforbuddet var blevet nedlagt under omstændighe-
                                                - 3 -
der, hvor pressens udtaleret efter retsplejelovens § 31 a, stk. 1, 2. pkt., var afskåret, idet nav-
net på den sigtede ikke fremgik af retslisten og heller ikke kom frem under grundlovsforhøret.
ved sagens fremsendelse til landsretten … har dommer torrild thomsen oplyst følgende:
      ”om sigtedes navn har befundet sig på den elektroniske retsliste på tidspunktet for
      grundlovsforhørets afholdelse er mig ubekendt, hvis dette ikke er tilfældet må det skyl-
      des systemmæssige problemer.
      retten bemærker, at sagen blev berammet på fuldstændig normal vis, og at navnet på
      den sigtede således burde fremgå af retslisten tilgængelig i retsbygningen og ekstranet-
      tet som vanligt.”
på landsrettens anmodning har dommer torrild thomsen endvidere afgivet sålydende udtalel-
se …:
      ”…
      den … havde jeg grundlovsvagten i retten i lyngby. inden jeg kl. 09.15 og fremover
      havde retsmøder i fristforlængelser i andre sager, blev jeg af præsidenten orienteret om
      grundlovsforhøret, der skulle afholdes kl. 12 samt om en problemstilling vedrørende
      navnet på retslisten. jeg fik efterfølgende at vide, at dommer ivan larsen havde truffet
      afgørelse om, at sigtedes navn skulle på retslisten og fik udskriften herom, inden grund-
      lovsforhøret startede.
      jeg har ikke kontrolleret, om sigtedes navn stod på den elektroniske retsliste, der befin-
      der sig ved indgangen til retslokalet. min adgang til dette retslokale sker gennem en an-
      den indgang bag låste døre.
      personalet i retssekretariatet har oplyst mig om, at der af og til er forsinkelser i syste-
      merne fra indtastning sker, til retslisten fremtræder på skærmen. det er også oplyst mig,
      at det ikke efterfølgende kan udfindes, hvornår det er sket.
      jeg kan derfor kun oplyse, at navnet burde fremgå af retslisten på skærmen og at alle
      sædvanlige tiltag til, at dette skulle ske, var foretaget.”
den … stadfæstede østre landsret byrettens kendelse. følgende fremgår af landsrettens
begrundelse:
                                                  - 4 -
       ”retsmødet den … blev afholdt for lukkede døre i medfør af retsplejelovens § 29, stk.
       3, nr. 4.
       det fremgår af retsbogen, at journalist, mette fleckner – forinden retten besluttede, at
       forhandlingerne om dørlukning skulle foregå for lukkede døre, jf. retsplejelovens § 29 c,
       stk. 1, 2. pkt. – havde lejlighed til at udtale sig om dørlukningen.
       da afgørelsen om navneforbuddet blev truffet efter, at dørene var blevet lukket, finder
       bestemmelsen i retsplejelovens § 31 a, stk. 1, 2. pkt., 2. led, ikke anvendelse. landsret-
       ten bemærker i den forbindelse, at det fremgår af retsplejelovens § 29, stk. 5, at navne-
       forbud er subsidiært i forhold til dørlukning.
       det forhold, at sigtedes navn muligt ikke fremgik af retslisten, kan ikke føre til et andet
       resultat.”
anbringender
ekstra bladet ved mette fleckner og jan søgaard har anført bl.a., at navneforbuddet blev ned-
lagt under et retsmøde, der blev afholdt for lukkede døre, således at ekstra bladets repræsen-
tant i strid med retsplejelovens § 31 a ikke fik mulighed for at udtale sig. desuden fremgik
navnet på den sigtede ikke af retslisten og blev heller ikke oplyst, inden dørene blev lukket.
den påkærede kendelse er således afsagt, selv om reglerne om offentliggørelse af sigtedes
navn på retslisten ikke er overholdt, og kendelsen er afsagt i strid med retsplejelovens udtryk-
kelige bestemmelse om, at pressen skal høres før der afsiges kendelse om nedlæggelse af nav-
neforbud.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at byretten ikke var forpligtet til at offentliggøre sigte-
des navn på retslisten, idet retsmødet var omfattet af retsplejelovens § 747, stk. 1, jf. § 2, stk.
3, i bekendtgørelse nr. 546 af 18. juni 2004. derudover er det i forarbejderne til retsplejelov-
ens § 31 forudsat, at der kan afsiges kendelse om navneforbud under et retsmøde, hvor dørene
forinden er blevet lukket i medfør af bestemmelsen i retsplejelovens § 29 c. når afgørelse om
navneforbud afsiges, efter at dørene er blevet lukket, finder retsplejelovens § 31 a, stk. 1, 2.
pkt., om pressens adgang til at udtale sig ikke anvendelse.
retsgrundlag
adgangen til at nedlægge navneforbud er reguleret i retsplejelovens § 31. efter retsplejelo-
vens § 31 a, stk. 1, træffer retten afgørelse om navneforbud efter anmodning, og afgørelsen
træffes ved kendelse, efter at parterne og tilstedeværende personer, der er omfattet af § 172,
                                                  - 5 -
stk. 1, 2 eller 4, har haft lejlighed til at udtale sig. efter retsplejelovens § 31 a, stk. 2, kan ret-
ten efter anmodning, herunder fra personer omfattet af § 172, stk. 1, 2 eller 4, eller af egen
drift i en senere kendelse ophæve navneforbuddet.
i medfør af retsplejelovens § 32 b, stk. 2, straffes overtrædelse af et navneforbud med bøde,
hvis den pågældende var bekendt med forbuddet. det samme gælder, hvis den pågældende
vidste eller burde vide, at sagen verserede ved retten, eller at politiet efterforskede sagen, og
den pågældende ikke havde forhørt sig hos politiet, anklagemyndigheden eller retten om,
hvorvidt der var nedlagt navneforbud.
ifølge retsplejelovens § 29 kan retten bestemme, at et retsmøde skal holdes for lukkede døre
under de i bestemmelsen nærmere opregnede tilfælde. efter § 29, stk. 5, kan der ikke træffes
bestemmelse om dørlukning, hvis det er tilstrækkeligt at anvende reglerne om referat- eller
navneforbud, jf. § 30 og § 31, eller om udelukkelse af enkeltpersoner, jf. § 28 b.
det fremgår af retsplejelovens § 29 c, stk. 1, 1. pkt., at afgørelse om dørlukning efter § 29
træffes ved kendelse, efter at parterne og tilstedeværende personer, der er omfattet af § 172,
stk. 1, 2 eller 4, har haft lejlighed til at udtale sig. retten kan endvidere bestemme, at også
forhandling om, hvorvidt dørene skal lukkes, skal foregå for lukkede døre, hvis afgørende
hensyn til fremmede magter eller til sagens oplysning kræver det, jf. retsplejelovens § 29 c,
stk. 1, 2. pkt.
en kendelse om dørlukning kan efter retsplejelovens § 393, stk. 2, kæres af personer, der er
omfattet af § 172, stk. 1, 2 eller 4, og har været til stede eller været repræsenteret ved en per-
son, der er omfattet af § 172, stk. 1, 2 eller 4, fra samme massemedie i det retsmøde, hvor ret-
ten behandlede spørgsmålet.
retsplejelovens § 31 fik sin nuværende ordlyd ved lov nr. 362 af 2. juni 1999 om styrkelse af
samarbejdet mellem retterne og pressen. retsplejelovens § 31 a og § 32 b, stk. 2, blev affattet
ved samme lov. lovforslaget bygger på betænkning nr. 1330 fra 1997 vedrørende samarbej-
det mellem retterne og pressen. følgende fremgår af betænkningens side 110-120:
                                          - 6 -
”5. udvalgets overvejelser
5.1. dørlukning og referatforbud
…
når også forhandling om dørlukning foregår for lukkede døre, sker der total hemmelig-
holdelse af den sigtedes identitet og sigtelsen og ofte også af, at der overhovedet har
fundet retsmøde sted. der har i udvalget været argumenteret for, at der må være en mi-
nimumsgrænse for, hvad der kan holdes skjult for offentligheden. det har således været
nævnt, at der altid bør være adgang til at gøre sig bekendt med sigtedes identitet, sigtel-
sens karakter, den sigtedes stilling til sagen (erkender/nægter), samt om der er sket
fængsling (herunder hvor længe, og om der har været tale om isolation) eller løsladelse,
og om rettens afgørelse er kæret. modsat har det været anført, at adgang til disse oplys-
ninger netop er i strid med hele formålet med at lukke dørene under forhandlingen om
spørgsmålet om lukkede døre, nemlig at varetage hensynet til fremmede magter og til
sagens oplysning. dobbeltlukkede døre bruges hyppigt i sager vedrørende narkotikakri-
minalitet og organiseret økonomisk kriminalitet, og i netop disse sager kan det være af
afgørende betydning at kunne ”mørklægge” sagen under de indledende efterforsknings-
skridt.
det er udvalgets konklusion, at der ikke er grundlag for at ændre de gældende retsregler
om dørlukning og referatforbud i retsplejeloven. de hensyn, der ligger bag reglerne, må
nødvendigvis tilgodeses.
…
5.2. navneforbud
…
det kan være vanskeligt for medierne at holde sig orienteret om, hvorvidt der er nedlagt
navneforbud i en sag, hvis afgørelsen er truffet i et lukket retsmøde.
udvalgets flertal… mener imidlertid, at medierne - som hidtil - selv må undersøge
spørgsmålet. er en journalist bekendt med, at en sag, som den pågældende vil omtale,
efterforskes af politiet, må den pågældende forhøre sig hos politiet eller retten, om der
er nedlagt navneforbud. overtrædes et nedlagt navneforbud, fordi journalisten ikke hav-
de kendskab til det, må det som i u 1994.341 ø…, afhænge af en konkret vurdering,
om journalisten har handlet uagtsomt ved ikke at undersøge navneforbudsspørgsmålet.
kun i bekræftende fald vil der kunne pålægges ansvar.
…
et mindretal… gør opmærksom på, at der er sket domfældelser af journalister/redak-
tører for overtrædelse af nedlagte navneforbud, som de pågældende ikke havde kend-
skab til. i en sag havde journalisterne endog interviewet politiet om sagen, uden at poli-
tiet af egen drift havde oplyst om de nedlagte navneforbud.
mindretallet finder det krænkende for retsbevidstheden, at nedlagte navneforbud tillæg-
ges retsvirkning i form af strafansvar over for personer, der hverken har fået afgørelsen
kundgjort fra retten eller har haft mulighed for at gøre sig bekendt med den. journali-
sten, der dækker retssager, er henvist til selv at undersøge, om der er nedlagt forbud ved
                                                 - 7 -
      at kontakte de(n) relevante retskreds, hvor pågældende ydermere selv skal kunne iden-
      tificere sagen, for at undgå strafansvar.
      mindretallet mener endvidere, at det strider mod grundlæggende principper i en retsstat
      at straffe personer for overtrædelse af et forbud i den situation…
      …
      6. mediernes adgang til at udtale sig og mediernes kæreadgang
      …
      6.2. udvalgets overvejelser
      …
      mediernes repræsentanter bør… have adgang til at udtale sig, inden retten træffer afgø-
      relse om dørlukning og referat- og navneforbud. herved fremkommer synspunkter, der
      giver mulighed for en bedre vurdering af, om der foreligger tilstrækkeligt grundlag for
      at fravige offentlighedsprincippet i den konkrete sag, herunder om et referat- eller nav-
      neforbud er tilstrækkeligt, således at dørlukning kan undgås.
      …
      i sager om dørlukning har der været enighed om, at det ikke er hensigtsmæssigt at give
      medierne adgang til at kære kendelser herom efterfølgende, f.eks. fordi de gennem akt-
      indsigt er blevet opmærksom på, at sagen har interesse for offentligheden. det må være
      et krav, at den kærende eller en repræsentant fra samme arbejdsplads, som tilhører den i
      retsplejelovens § 172, stk. 1, 2 og 4, omhandlede personkreds, var tilstede i det retsmø-
      de, hvor spørgsmålet blev behandlet. det er det enkelte medie, der har bevisbyrden for,
      at en repræsentant var til stede…
      udvalget forudsætter, at en journalist, der har været til stede under et retsmøde, forinden
      der bliver truffet afgørelse om ”dobbeltlukkede døre”, vil kunne kære begge dørluk-
      ningsafgørelser. derimod følger det af den første afgørelse om dørlukning, at journali-
      sten ikke får lejlighed til at udtale sig om den anden dørlukningsafgørelse.
      …”
i lovforslagets almindelige bemærkninger er anført (folketingstidende 1998-99, tillæg a, lov-
forslag nr. l 78, s. 2017-2022):
      ”5. dørlukning, referatforbud og navneforbud.
      …
      5.2. lovforslagets indhold
      dørlukning og referatforbud.
      …
      udvalget anfører, at det er væsentligt, at man i retternes praksis er opmærksom på de
      muligheder, som retsplejeloven giver for at differentiere indskrænkningerne i offentlig-
                                         - 8 -
hedens adgang til at følge en sag. udvalget peger bl.a. på bestemmelsen i lovens § 29,
stk. 5, hvorefter dørlukning ikke må ske, hvis det er tilstrækkeligt at anvende bestem-
melserne om referatforbud og navneforbud.
justitsministeriet kan tilslutte sig udvalgets synspunkter og forslag, og lovforslaget er
udarbejdet i overensstemmelse hermed.
…
navneforbud
…
udvalget har endvidere drøftet spørgsmålet om journalisters overtrædelse af navnefor-
bud, der er bestemt i et lukket retsmøde.
et flertal (8 medlemmer) finder, at journalisterne fortsat selv må undersøge, om der er
nedlagt navneforbud. det må som hidtil bero på en konkret vurdering, om en journalist
har handlet uagtsomt ved ikke at undersøge navneforbudsspørgsmålet. disse medlem-
mer anfører, at en journalist, som er bekendt med, at en sag efterforskes af politiet, bør
forhøre sig om, hvorvidt der er nedlagt navneforbud.
et mindretal (6 medlemmer) anfører, at overtrædelse af navneforbud af principielle
grunde ikke bør kunne straffes, hvis den, som har overtrådt forbuddet, hverken har fået
navneforbuddet kundgjort fra retten eller har haft mulighed for at overvære det retsmø-
de, hvor forbuddet blev bestemt. for at gøre det lettere for journalister m.v. selv at un-
dersøge, om der er nedlagt navneforbud, foreslår mindretallet, at der etableres et centralt
register, hvor journalister kan få oplysning om nedlagte navneforbud i verserende sager
i alle retskredse.
det ovenfor nævnte flertal i udvalget finder ikke, at der bør etableres et centralt register
for navneforbud. flertallet anfører, at et sådant register vil kunne medføre en øget me-
dieinteresse for sager med navneforbud, og at dette vil stride mod formålet med at ned-
lægge navneforbud.
retsplejerådet har i sin udtalelse om betænkningen peget på den mulighed, at det med
henblik på afgrænsning af det strafbare område ved overtrædelse af navneforbud be-
skrives nærmere i retsplejeloven, i hvilket omfang journalister har pligt til at undersøge,
om der er nedlagt navneforbud, inden en sag omtales.
…
justitsministeriet finder, at det som foreslået af retsplejerådet i stedet bør fastlægges
nærmere i loven, på hvilken måde journalister m.v. skal undersøge, om der er nedlagt
navneforbud.
det foreslås på denne baggrund at udforme straffebestemmelsen vedrørende navnefor-
budsreglerne således, at overtrædelse af et navneforbud alene kan straffes, hvis journali-
sten, da han offentliggjorde sigtedes (tiltaltes) identitet, vidste, at der var nedlagt navne-
forbud, eller vidste eller burde vide, at det forhold, som journalisten omtalte, blev efter-
forsket af politiet og/eller verserede som en straffesag ved retten. det foreslås, at journa-
listen ikke kan straffes, hvis han inden offentliggørelsen har spurgt hos retten, anklage-
myndigheden eller politiet, om der var nedlagt navneforbud.
                                                - 9 -
      …
      6. massemediernes ret til at udtale sig om og kære afgørelser om dørlukning, referatfor-
      bud og navneforbud.
      …
      6.2. lovforslagets indhold
      …
      udvalget foreslår, at massemedierne tillægges ret til at udtale sig, inden retten træffer
      afgørelse om dørlukning, referatforbud eller navneforbud. udvalget anfører, at en sådan
      ret for mediernes repræsentanter til at udtale sig vil sikre, at der kommer synspunkter
      frem, som kan give retten bedre mulighed for at vurdere, om eller i hvilket omfang of-
      fentlighedsprincippet bør fraviges i den konkrete sag.
      …
      justitsministeriet er enig i udvalgets synspunkter og forslag, og lovforslaget er udformet
      i overensstemmelse hermed…
      er der mange journalister til stede, vil det for at undgå, at behandlingen af det pågæl-
      dende spørgsmål trækker unødigt i langdrag, f.eks. kunne bestemmes, at medierepræ-
      sentanternes synspunkter skal fremføres af en enkelt journalist med mulighed for, at de
      øvrige journalister kan supplere med eventuelle yderligere synspunkter.
      forslaget indebærer, at massemedierne får en ret til at udtale sig samt en kæreadgang,
      som andre, der er til stede som tilskuere ved et retsmøde, ikke får.”
i de specielle bemærkninger til § 32 b er anført følgende (folketingstidende 1998-99, tillæg
a, lovforslag nr. l 78, s. 2035):
      ”i det foreslåede stk. 2, der er nyt i forhold til udvalgets lovudkast, afgrænses det straf-
      bare område ved overtrædelse af navneforbud. der har i udvalget været forskellige op-
      fattelser vedrørende dette spørgsmål, jf. de almindelige bemærkninger pkt. 5.2. retsple-
      jerådet har i sin udtalelse over betænkningen (lovforslagets bilag 2) peget på den mulig-
      hed, at det nærmere beskrives i loven, i hvilket omfang journalister har pligt til at under-
      søge, om der er nedlagt navneforbud, inden en sag omtales.
      det foreslås på denne baggrund, at overtrædelse - ud over de tilfælde, hvor journalisten
      var bekendt med navneforbuddet - kun kan straffes, hvis den pågældende, da overtræ-
      delsen fandt sted, vidste eller burde vide, at sagen verserede ved retten (f.eks. i forbin-
      delse med fængslingsbegæringer), og/eller at politiet efterforskede sagen. i så fald vil
      journalisten ifalde strafansvar, hvis han offentliggør vedkommendes identitet uden at
      have spurgt hos politiet, anklagemyndigheden eller retten, om der er nedlagt navnefor-
      bud.
                                               - 10 -
       i tilfælde, hvor journalisten efter omstændighederne må have en formodning om, at der
       verserer en straffesag (ved retten og/eller politiet), skal journalisten således undersøge
       spørgsmålet om navneforbud, inden de involverede personers identitet offentliggøres.
       det forudsættes, at politiet, anklagemyndigheden og retten vil kunne give telefonisk op-
       lysning om eventuelle navneforbud. der henvises til de almindelige bemærkninger pkt.
       5.2 og til betænkningen side 44 og 115-116.”
om mediernes adgang til kære efter retsplejelovens § 393, stk. 2, fremgår følgende af de spe-
cielle bemærkninger til bestemmelsen (folketingstidende 1998-99, tillæg a, lovforslag nr. l
78, s. 2037-2038):
       ”til nr. 7 (retsplejelovens § 393).
       det foreslås som noget nyt, at massemedierne skal have ret til at kære afgørelser om
       dørlukning i civile sager. med hensyn til straffesager henvises til lovforslagets § 1, nr.
       10, og bemærkningerne hertil.
       kæreadgangen er efter den foreslåede bestemmelse betinget af, at den kærende eller en
       person fra samme massemedie, som er omfattet af § 172, stk. 1, 2 eller 4, har været til
       stede under det retsmøde, hvor spørgsmålet blev behandlet. bestemmelsen åbner såle-
       des mulighed for, at et massemedies redaktør kærer afgørelsen, selv om det var en jour-
       nalistisk medarbejder, der var til stede under retsmødet og dermed havde adgang til at
       udtale sig, inden afgørelsen om dørlukning blev truffet, jf. den foreslåede § 29 c, stk. 1.
       det kræves ikke, at massemediets repræsentant har benyttet sig af retten til at udtale sig,
       eller at den pågældende under retsmødet har tilkendegivet eller taget forbehold om at
       ville kære afgørelsen. det pågældende massemedie skal alene godtgøre, at en repræsen-
       tant var til stede under retsmødet.
       det forudsættes, at en journalist, der har overværet et retsmøde, indtil der blev truffet
       afgørelse om ”dobbeltlukkede” døre, vil kunne kære begge dørlukningsafgørelser, jf.
       bemærkningerne til den foreslåede § 29 c vedrørende ”dobbelt” dørlukning. den første
       afgørelse om dørlukning vil alene medføre, at journalisten ikke får adgang til at udtale
       sig om den anden dørlukningsafgørelse.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om et navneforbud kan nedlægges under et retsmøde, som holdes for lukkede
døre, uden at pressen forinden har haft adgang til at udtale sig.
                                               - 11 -
retsplejelovens § 31 a, stk. 1, 1. og 2. pkt., bestemmer, at afgørelse om navneforbud træffes
ved kendelse, efter at bl.a. tilstedeværende presserepræsentanter har haft lejlighed til at udtale
sig.
i den foreliggende sag, der angik varetægtsfængsling, anmodede anklageren ved retsmødets
begyndelse retten om at træffe bestemmelse om dørlukning i medfør af retsplejelovens § 29,
stk. 3, nr. 4, og om, at forhandlingen om dørlukning skete for lukkede døre i medfør af § 29 c,
stk. 1, 2. pkt. (dobbeltlukkede døre). forsvareren og en tilstedeværende journalist fra ekstra
bladet fik adgang til at udtale sig om spørgsmålet om dørlukning, før dørene blev lukket. ret-
ten traf herefter afgørelse om, at forhandlingen om dørlukning skulle ske for lukkede døre, og
lukkede dørene. forhandlingen førte til, at retten traf afgørelse om dørlukning. kendelse her-
om blev afsagt for åbne døre, hvorefter dørene på ny blev lukket.
mens dørene var lukket under forhandlingen om dørlukning, fremsatte forsvareren begæring
om navneforbud, og retten imødekom begæringen ved en kendelse, der blev afsagt under det
lukkede retsmøde. der blev ikke givet andre end parterne adgang til at udtale sig forud for af-
gørelsen om navneforbud.
højesteret finder, at det følger af en afgørelse om dørlukning, at pressen ikke har adgang til at
udtale sig om en anmodning om navneforbud, der fremsættes og behandles, mens dørene er
lukket, og at retsplejelovens § 31 a, stk. 1, 2. pkt., om pressens udtaleret vedrørende navne-
forbud ikke indebærer, at dørene i et ellers lukket retsmøde skal åbnes for at give pressen ad-
gang til at udtale sig, inden afgørelse om navneforbud træffes. højesteret lægger i den forbin-
delse vægt på, at det fremgår af forarbejderne, at når forhandling om dørlukning foregår for
lukkede døre, sker der total hemmeligholdelse af sigtedes identitet.
højesteret har endvidere tillagt det betydning, at pressen har mulighed for at kære en afgørel-
se om navneforbud, også når afgørelsen er truffet for lukkede døre, og at pressen i medfør af
retsplejelovens § 31 a, stk. 2, kan begære et nedlagt navneforbud ophævet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                       - 12 -
                                  thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
