                             højesterets dom
                        afsagt fredag den 6. september 2013
sag 85/2010
(1. afdeling)
margarine foreningen
(advokat henrik peytz)
mod
fødevarestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat peter biering)
biintervenient til støtte for fødevarestyrelsen: mejeriforeningen
(advokat jan bech)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 9. afdeling den 19. marts 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, thomas rørdam, jens peter
christensen, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, margarine foreningen, har nedlagt påstand om, at sagen fremmes til realitetsbe-
handling ved landsretten, subsidiært på det grundlag, at margarine foreningen forfølger sagen
som mandatar for dragsbæk a/s.
indstævnte, fødevarestyrelsen, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
i forbindelse med forberedelsen af sagen afslog højesteret den 22. december 2011 margarine
foreningens anmodning om præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen. det hedder i afgø-
relsen bl.a.:
                                                 - 2 -
       ”efter votering besluttede ankeudvalget […] at afslå [margarine foreningens] anmod-
       ning om præjudiciel forelæggelse, da det er højesterets foreløbige opfattelse, at der i
       relation til den foreliggende sag ikke består en rimelig tvivl om fortolkningen af rådets
       forordning (eøf) nr. 1898 af 2. [juli] 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk
       og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning (benævnelsesforordningen) og europa-
       parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle
       principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af den europæiske fødevare-
       sikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødesikkerhed (fødevareforordnin-
       gen), eller om hverken en forenings selvstændige søgsmålskompetence eller en konkur-
       rerende producents eller dennes mandatars søgsmålskompetence i henhold til artikel 47
       i den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder samt andre eu-ret-
       lige normer.”
retsgrundlaget
i lov nr. 526 af 24. juni 2005 om fødevarer hedder det bl.a.:
       ”§ 1. lovens formål er at sikre forbrugerne sunde fødevarer af høj kvalitet, at beskytte
       forbrugerne mod vildledning, herunder gennem anprisninger, i forbindelse med mar-
       kedsføring af fødevarer m.v., at fremme sunde kostvaner, og derigennem medvirke til at
       sikre fødevareproducenter og -handlende rimelige og ensartede vilkår og at fremme
       dansk eksport af fødevarer. dette skal understøttes gennem en effektiv og behovsorien-
       teret offentlig kontrol i alle led af produktion og omsætning af fødevarer.
       …
       § 14. reklamer for fødevarer, mærkning og præsentation af fødevarer, herunder deres
       form, fremtræden eller indpakning, de anvendte indpakningsmaterialer, den måde,
       hvorpå varerne er arrangeret, og de omgivelser, hvori de udstilles, samt de informatio-
       ner, der uanset medium gives om varerne, må ikke vildlede eller være egnet til at vild-
       lede.
       stk. 2. stk. 1 finder kun anvendelse i tilfælde, som ikke er omfattet af artikel 16 i føde-
       vareforordningen.
       …
       § 52. ministeren for familie- og forbrugeranliggender træffer de afgørelser, herunder
       meddeler de påbud og forbud, der anses for nødvendige for at sikre overholdelsen af de
       krav, der er fastsat i fødevarelovgivningen eller i det europæiske fællesskabs forord-
       ninger og direktiver. ”
i den dagældende bekendtgørelse nr. 1479 af 15. december 2005 om fødevarestyrelsens op-
gaver og beføjelser hedder det i § 19:
       ”afgørelser, der er truffet af fødevareregionerne som følge af en anmeldelse fra en for-
       bruger eller en forbrugerorganisation af en mulig overtrædelse af fødevareloven, regler
                                                - 3 -
      udstedt i medfør heraf eller det europæiske fællesskabs forordninger inden for fødeva-
      relovens område, kan påklages til direktøren for fødevarestyrelsen af følgende lands-
      omfattende forbrugerorganisationer:
      1) forbrugerrådet,
      2) danmarks aktive forbrugere,
      3) landsforeningen grønne familier og
      4) noah.
      stk. 2. afgørelser, der er truffet af direktøren for fødevarestyrelsen som første instans
      som følge af en anmeldelse fra en forbruger eller en forbrugerorganisation af en mulig
      overtrædelse af fødevareloven, regler udstedt i medfør heraf eller det europæiske fæl-
      lesskabs forordninger inden for fødevarelovens område, kan påklages til ministeren for
      familie- og forbrugeranliggender af de i stk. 1 nævnte organisationer.
      stk. 3. ministeren for familie- og forbrugeranliggender kan træffe beslutning om, at
      udenlandsk landsomfattende forbrugerorganisationer, som varetager generelle forbru-
      gerinteresser, kan påklage en afgørelse efter reglerne i stk. 1 og 2.
      stk. 4. en forbrugerorganisation, som i medfør af stk. 1-3, har påklaget en afgørelse,
      indtræder som part i klagesagen.”
i benævnelsesforordningen (rådets forordning (eøf) nr. 1898 af 2. juli 1987 om beskyttelse
af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning) – senere ophævet
og erstattet af rådets forordning (ef) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 – er det i artikel 2
anført, hvilke produkter der må benævnes mælk, og hvad der forstås ved mejeriprodukter.
efter artikel 3, stk. 2, må der for produkter, der ikke er omfattet af artikel 2, ikke anvendes
”… nogen form for præsentation, der angiver, lader forstå eller antyder, at det pågældende
produkt er et mejeriprodukt”. i præamblens 5. betragtning anføres om baggrunden for forord-
ningen bl.a., at ”den naturlige sammensætning af mælk og mejeriprodukter bør beskyttes til
gavn for producenterne og forbrugerne i fællesskabet”. det hedder endvidere i præamblen, at
”… de konkurrerende produkter har en konkurrencemæssig fortrinsstilling med hensyn til
kostprisen, som skyldes, at de ofte i vidt omfang fremstilles af råvarer, der indføres til nultold,
mens mejeriprodukter har en højere kostpris, der skyldes, at det er nødvendigt at sikre land-
brugsproducentens indkomst”.
i fødevareforordningen (europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 178/2002 af 28.
januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af den
europæiske fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed)
hedder det i artikel 16:
                                               - 4 -
       ”uden at dette berører specifikke bestemmelser i fødevarelovgivningen, må reklamer
       for fødevarer eller foder, mærkningen og præsentationen af fødevarer eller foder, her-
       under deres form, fremtræden eller indpakning, de anvendte indpakningsmaterialer, den
       måde, hvorpå varerne er arrangeret, og de omgivelser, hvori de udstilles, samt de infor-
       mationer, der uanset medium gives om varerne, ikke vildlede forbrugerne.”
i den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder hedder det i artikel 47, stk.
1:
       ”enhver, hvis rettigheder og friheder som sikret af eu-retten er blevet krænket, skal
       have adgang til effektive retsmidler for en domstol under overholdelse af de betingelser,
       der er fastsat i denne artikel.”
eu-domstolen har i bl.a. dom af 13. marts 2007 (sag c-432/05, unibet) udtalt sig om prin-
cippet om effektiv retsbeskyttelse samt ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet. i
præmis 42 og 44 hedder det:
       ”skønt det i princippet således skal bestemmes efter national ret, hvilke borgere der har
       søgsmålskompetence og retlig interesse, kræver fællesskabsretten ikke desto mindre, at
       den nationale lovgivning ikke gør indgreb i retten til en effektiv domstolsbeskyttelse (jf.
       bl.a. dom af 11.7.1991, forenede sager c-87/90 – c-89/90, verholen m.fl., sml. i, s.
       3757, præmis 24, og safalero-dommen, præmis 50).”
       …
       endvidere tilkommer det de nationale retsinstanser at fortolke de processuelle regler,
       der finder anvendelse på de søgsmål, som er forelagt dem, som kravet om et konkret
       retsforhold mellem sagsøgeren og staten, således at de i videst muligt omfang anvendes
       på en måde, der bidrager til opfyldelsen af formålet, der, som nævnt i præmis 37 i denne
       dom, er at sikre en effektiv retsbeskyttelse af borgernes rettigheder i henhold til fælles-
       skabsretten.”
højesterets begrundelse og resultat
margarine foreningen er interesseorganisation for danske producenter og importører af mar-
garine. dragsbæk a/s producerer og markedsfører som det eneste af foreningens medlemmer
et såkaldt blandingsprodukt (”bakkedal”).
sagen angår, om margarine foreningen selv eller som mandatar for dragsbæk har søgsmåls-
kompetence i den retssag, som foreningen har anlagt mod fødevarestyrelsen med påstand om,
at styrelsens afgørelse af 5. oktober 2007 ophæves, således at fødevareregion nords forbud
                                               - 5 -
over for arla foods a.m.b.a. mod at sælge og markedsføre blandingsproduktet ”lurpak
smørbar” under denne betegnelse stadfæstes.
hverken dragsbæk eller margarine foreningen er adressat for fødevarestyrelsens afgørelse,
og der findes ikke særlige lovregler, hvorefter dragsbæk eller margarine foreningen er tillagt
klageret, partsstatus eller søgsmålskompetence i forbindelse med fødevaremyndighedernes
afgørelse vedrørende forbud over for en konkurrerende virksomhed.
højesteret finder, at hverken dragsbæk eller margarine foreningen er så konkret berørt af
fødevarestyrelsens afgørelse af 5. oktober 2007 vedrørende arla foods’ markedsføring af
”lurpak smørbar”, at de i øvrigt har retlig interesse i at få prøvet gyldigheden af afgørelsen.
højesteret lægger herved vægt på, at hverken fødevareloven, benævnelsesforordningen (rå-
dets forordning (eøf) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk
og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning) eller fødevareforordningen (europa-parla-
mentets og rådets forordning af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevare-
lovgivningen, om oprettelse af den europæiske fødevaresikkerhedsautoritet og om procedu-
rer vedrørende fødevaresikkerhed (178/2002)) har til formål at varetage de økonomiske inte-
resser hos konkurrerende producenter af blandingsprodukter. højesteret lægger endvidere
vægt på, at dragsbæk under en eventuel retssag anlagt mod arla foods ville kunne gøre gæl-
dende, at anvendelsen af betegnelsen ”lurpak smørbar” er vildledende, jf. markedsføringslo-
vens § 3, som værende i strid med forbuddet i fødevareloven og de nævnte forordninger mod
at anvende betegnelser, der er egnet til at vildlede forbrugerne. eu-rettens krav om, at natio-
nale regler om søgsmålskompetence ikke gør indgreb i retten til en effektiv domstolsbeskyt-
telse af borgernes rettigheder i henhold til fællesskabsreglerne, er således opfyldt.
højesteret bemærker endvidere, at anerkendelse af søgsmålskompetence for margarine for-
eningen i den anlagte sag om prøvelse af fødevarestyrelsens afgørelse vedrørende arla
foods’ markedsføring ville indebære, at spørgsmålet om lovligheden af arla foods’ markeds-
føring af det pågældende produkt kunne prøves uden inddragelse af arla foods.
herefter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret dommen.
                                               - 6 -
i sagsomkostninger for højesteret skal margarine foreningen til fødevarestyrelsen betale
100.000 kr. til dækning af udgifter til advokat.
der foreligger ikke sådanne særlige omstændigheder, at der er grundlag for at pålægge mar-
garine foreningen at betale sagsomkostninger til mejeriforeningen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal margarine foreningen betale 100.000 kr. til fødevare-
styrelsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
