                      højesterets kendelse
                            afsagt tirsdag den 26. juni 2018
sag 15/2018
x aps under konkurs
(advokat boris k. frederiksen)
mod
a
(advokat klaus ellis henriques)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af sø- og handelsretten den 1. august 2017 og af østre
landsrets 8. afdeling den 16. oktober 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul dahl jensen, lars hjortnæs og lars apostoli.
påstande
kærende, x aps under konkurs, har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse
ophæves, og at sagen hjemvises til landsretten til fornyet behandling.
indkærede, a, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse.
anbringender
x aps under konkurs har anført navnlig, at hjemvisning bør ske, da der er sket lovlig
forkyndelse af processkriftet i forbindelse med sø- og handelsrettens behandling af
konkurskarantænesagen den 1. august 2017, jf. retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, jf. § 156 a.
processkriftet blev telefonisk forkyndt den 11. maj 2017 for a, der vedkendte sig at være den
person, der skulle forkyndes for, og som må antages at have forstået telefonsamtalen. a
tilkendegav under telefonsamtalen, at han ikke ønskede at modtage sagens dokumenter. sagen
blev efterfølgende fremmet som forkyndt, og den 15. juni 2017 modtog konkursboet besked
                                                - 2 -
om, at svarfristen for a var udløbet, hvorfor sagen ville blive behandlet skriftligt af sø- og
handelsretten på det foreliggende grundlag.
sagen blev herefter behandlet den 1. august 2017 af sø- og handelsretten, hvorved a blev
pålagt konkurskarantæne i 3 år. sø- og handelsretten foretog en konkret og objektiv
vurdering af sagen, herunder hvorvidt betingelserne for pålæg af konkurskarantæne var op-
fyldt, selv om a ikke var fremkommet med indlæg i sagen.
det er i sagen ubestridt, at a var udrejst af danmark, samt at han under telefonsamtalen den
11. maj 2017 med politiassistenten afviste at oplyse sin nuværende adresse, hvorved a
effektivt forhindrede at kunne modtage sagens dokumenter eller en forkyndelsesbekræftelse.
det forhold, at a ikke ønskede at oplyse sin nye (udenlandske) adresse må komme ham selv
til skade. der synes ikke at være noget beskyttelseshensyn over for den pågældende under
disse omstændigheder, hvor det er ham selv, som afviser at modtage sagens dokumenter,
uagtet at han er vidende om sagens eksistens.
det er uden betydning, at der i forkyndelsesformularen er anvendt betegnelsen ”stævning” i
stedet for ”processkrift”. desuden må det anses for udokumenteret, at a har meldt flytning
over for myndighederne, idet pågældende ved en cpr-søgning aktuelt er registreret med
adressen ”…, 2860 søborg”.
såfremt højesteret måtte nægte hjemvisning med henblik på fornyet behandling ved landsret-
ten, vil der blive fastlagt en praksis fra højesterets side, hvorefter personer med ubekendt
adresse kan undsige sig telefonforkyndelse ved blot at nægte at udlevere sin adresse, selv om
den pågældende i øvrigt er blevet gjort bekendt med sagen. en sådan retstilstand synes ufor-
enelig med hensynet bag den effektivisering af forkyndelsesreglerne, som blev indført i rets-
plejeloven i 2012.
muligheden for telefonforkyndelse blev indsat i retsplejeloven i 2012 ved lov nr. 1242 af 18.
december 2012 på baggrund af bl.a. betænkning nr. 1528/2011 om revision af reglerne om
forkyndelse. revisionen af reglerne var et ønske om effektivisering af forkyndelsesreglerne,
herunder ved udnyttelse af nye digitale teknologier og udbredelsen af særligt mobiltelefoner,
for derigennem at reducere anvendelsen af de klassiske, men omkostningstunge, stæv-
ningsmandsforkyndelser.
                                                - 3 -
det fremgår af betænkningen bl.a., at meddelelsen kan fremsendes til den pågældendes folke-
registeradresse eller en anden adresse efter den pågældendes ønske, og at myndigheden med-
deler den pågældende, at det – hvis den pågældende ikke modtager dokumentet – er hans eller
hendes eget ansvar at bede om genfremsendelse.
det anførte må forstås således, at der påhviler modtageren af en forkyndelse en forpligtelse til
at sikre sig adgang til sagens dokumenter, når vedkommende er blevet gjort bekendt med, at
der er indledt en retslig proces mod vedkommende. det er i sagen ubestridt, at a ved
telefonforkyndelsen modtog oplysninger om, at der var indledt en retslig proces imod ham.
endvidere fremgår det af betænkningen, at modtagelse af dokumentet ikke er en betingelse
for at anse forkyndelse for sket, jf. retsplejelovens § 156 a, hvorefter meddelelsen ved telefon-
forkyndelse anses for forkyndt, hvis personen vedkender sig at være den person, der skal ske
forkyndelse for, og personen må antages at have forstået telefonsamtalen.
muligheden for at få tilsendt sagens dokumenter eller en bekræftelse på forkyndelse er udtryk
for et ordentlighedshensyn og ikke en gyldighedsbetingelse. det afgørende er, hvorvidt den
pågældende meddelelse er blevet telefonisk forkyndt for personen, herunder hvorvidt perso-
nen har vedkendt sig at være den person, der skal forkyndes for, og hvorvidt personen må
antages at have forstået telefonsamtalen.
en retstilstand, hvor personer kan undslå sig telefonforkyndelse ved blot at nægte at modtage
sagens dokumenter, er både uhensigtsmæssig og stridende med formålet og hensynet bag reg-
lerne om telefonforkyndelse. en sådan retstilstand må forventes at medføre en ikke uvæsentlig
stigning i antallet af statstidendeforkyndelser, jf. retsplejelovens § 159, ligesom effektivi-
seringshensynet bag indførelsen af reglerne om bl.a. telefonforkyndelse må anses for for-
spildt.
a har henvist til sine anbringender i forbindelse med kæremålet til østre landsret og
supplerende anført navnlig, at udgangspunktet ved en telefonforkyndelse må være, at der skal
være sikkerhed for, at forkyndelsen er sket på en sådan måde, at den pågældende har forstået,
hvad der foregår. såfremt det ikke er tilfældet, må det lægges til grund, at forkyndelse ikke er
gennemført lovligt.
                                               - 4 -
det fremgår af forkyndelsespåtegningen af 9. april 2017 fra stævningsmanden, at det skulle
være blevet oplyst, at a var flyttet for 3 måneder siden, og at den nye adresse var stævnings-
manden ubekendt. det er ikke a, som har givet stævningsmanden disse oplysninger, og det er
ikke oplyst, hvad man har gjort for at finde frem til den adresse, som han fraflyttede til. efter
det oplyste havde a meldt flytning over for myndighederne.
for så vidt angår den forkyndelsespåtegning, der knytter sig til telefonsamtalen den 11. maj
2018, er det angivet i påtegningen, at der er tale om en stævning, hvilket imidlertid ikke er
korrekt. der er således ikke dokumentation for, hvad det er, der er forkyndt for a. som det
også fremgår af landsrettens kendelse, er der i forkyndelsespåtegningen ikke gjort op med,
hvorvidt oplæsning af stævningen er sket eller ikke er sket, og som nævnt var det ikke nogen
stævning.
a genkalder sig telefonsamtalen med politiet således, at han blot fik at vide, at der var tale om
en stævning. dette tillagde a ikke nogen vægt. a fik ikke at vide, at der var tale om en sag
om konkurskarantæne, som han naturligt ville have interesseret sig for. ingen af rubrikkerne
på forkyndelsespåtegningen var afkrydset, idet det blot er anført, at ”han ønskede ikke nogen
papirer, han bor i sverige, ej oplyst adr.” det er ikke oplyst, om politiassistenten har spurgt
om as adresse, og det fremgår heller ikke, hvad det er for ”nogen papirer”, som han ikke
ønskede at modtage, herunder hvad det reelt var, man forkyndte for ham.
hvis lovlig forkyndelse skal statueres, forudsætter det præcision i forkyndelsen, således at den
person, man forkynder for, ved, hvad det handler om. det sidste afsnit i forkyndelsespåteg-
ningen om, på hvilken måde telefonforkyndelsen efterfølgende er bekræftet, er ikke blevet ud-
fyldt. når der samtidig består en usikkerhed om, hvad der egentlig er blevet forkyndt for a,
må det afgørende være, at man end ikke har bekræftet telefonforkyndelsen for ham. i hvert
fald kunne man have anvendt sms, da telefonnummeret i sagens natur forelå kendt af politiet.
retsgrundlag
det fremgår af konkurslovens § 161, stk. 1, at kurator, når der er indledt sag om konkurska-
rantæne, skal indlevere et processkrift til skifteretten. endvidere fremgår det af § 161, stk. 3,
at skifteretten lader processkriftet forkynde for den, der begæres pålagt konkurskarantæne.
                                                - 5 -
sager om konkurskarantæne behandles efter reglerne i konkurslovens kap. 20, og i øvrigt fin-
der konkurslovens § 243 tilsvarende anvendelse, jf. konkurslovens § 160, stk. 2. efter § 243
behandles tvister efter retsplejelovens regler om borgerlige sager med de ændringer, som føl-
ger af forholdets natur.
forkyndelsesreglerne blev revideret ved lov nr. 1242 af 18. december 2012 om ændring af
retsplejeloven, straffeloven og lov om elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (revisi-
on af reglerne om forkyndelse m.v.), hvor der blev indført bl.a. hjemmel til telefonforkyndel-
se.
retsplejelovens § 155, stk. 1, nr. 6, og § 156 a lyder således:
       ”§ 155. forkyndelse sker, ved at den meddelelse, der skal forkyndes, med eventuelle bi-
       lag.
       …
       6) telefonisk gives den pågældende, der forinden eller efterfølgende får tilsendt eller
       overdraget dokumentet og efterfølgende får tilsendt en bekræftelse på forkyndelsen (te-
       lefonforkyndelse).
       …
       § 156 a. ved telefonforkyndelse anses meddelelsen for forkyndt, hvis personen ved-
       kender sig at være den person, der skal ske forkyndelse for, og personen må antages at
       have forstået telefonsamtalen. forkyndelsen anses for sket, den dag meddelelsen telefo-
       nisk gives den pågældende.”
i det pågældende lovforslags bemærkninger til de foreslåede §§ 155-158 i lovforslaget hedder
det bl.a. (folketingstidende 2012-13, tillæg a, lovforslag nr. l 12):
       ”til nr. 6 (§§ 155-158)
       …
       efter den foreslåede bestemmelse sker telefonforkyndelse ved, at den meddelelse, der
       skal forkyndes, med eventuelle bilag telefonisk gives den pågældende, der forinden eller
       efterfølgende får tilsendt eller overdraget dokumentet og efterfølgende får tilsendt en
       bekræftelse på forkyndelsen pr. sms eller almindeligt brev.
       …
       myndigheden meddeler den pågældende, at meddelelsen med eventuelle bilag vil blive
       fremsendt til den pågældende. meddelelsen sendes til den pågældendes folkeregister-
       adresse eller en anden adresse efter den pågældendes ønske. den pågældendes modta-
       gelse af dokumentet er dog ikke en betingelse for at anse forkyndelse for sket. hvis
       myndigheden har sendt dokumentet, men den pågældende ikke modtager det, er det så-
       ledes hans eller hendes eget ansvar at bede om genfremsendelse.
                                                - 6 -
       …
       myndigheden, der foretager telefonforkyndelse, skal umiddelbart efter telefonsamtalen
       sende en bekræftelse til den pågældende. denne bekræftelse kan sendes pr. sms eller –
       ved forkyndelse på en fastnettelefon – ved brev til adressen, hvortil fastnettelefonen er
       tilknyttet. fremsendelsen af en bekræftelse er dog ikke en gyldighedsbetingelse i for-
       hold til forkyndelsen.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om der er sket lovlig telefonforkyndelse af kurators processkrift over for a den
11. maj 2017 i en sag, hvor sø- og handelsretten ved kendelse af 1. august 2017 har pålagt
ham konkurskarantæne.
som anført af landsretten er forkyndelsesblanketten og blankettens bagside ikke blevet ud-
fyldt ud over, at det fremgår, at den pågældendes identitet er kontrolleret, og at han må anta-
ges at have forstået samtalen.
ved telefonforkyndelse skal den meddelelse, der forkyndes, med eventuelle bilag telefonisk
gives den pågældende, som forinden eller efterfølgende får tilsendt eller overdraget dokumen-
tet og efterfølgende får tilsendt en bekræftelse på forkyndelsen, jf. retsplejelovens § 155, stk.
1, nr. 6. det fremgår af bestemmelsens forarbejder, at den pågældendes modtagelse af doku-
mentet ikke er en betingelse for, at telefonforkyndelsen er gyldig, og det fremgår endvidere, at
fremsendelsen af en bekræftelse ikke er en gyldighedsbetingelse.
det må efter det oplyste lægges til grund, at det forkyndte dokument ikke forinden eller efter-
følgende er blevet sendt eller overdraget til a.
højesteret tiltræder herefter, at der ikke er sket lovlig telefonforkyndelse. det kan ikke føre til
et andet resultat, at a efter det oplyste under telefonsamtalen den 11. maj 2017 sagde, at han
ikke ønskede ”nogen papirer” og ikke oplyste en adresse i udlandet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
                                          - 7 -
statskassen skal i kæremålsomkostninger for højesteret betale 4.000 kr. til indkærede.
