                      højesterets kendelse
                         afsagt tirsdag den 12. februar 2019
sag 153/2018
anklagemyndigheden
mod
s
(advokat martin leth hansen)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i nykøbing falster den 6. juni 2018 og af
østre landsrets 11. afdeling den 14. juni 2018. procesbevillingsnævnet har den 17. august
2018 meddelt tilladelse til at indbringe sagen for højesteret med påstand om hjemvisning.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, lars hjortnæs og lars
apostoli.
påstande
kærende, s, har nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til realitetsbehandling ved landsret-
ten.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
den 7. december 2017 og den 4. april 2018 blev der i medfør af retsplejelovens § 745 e, stk.
1, nr. 4, gennemført videoafhøring af s’s voksne steddatter i forbindelse med efterforskning af
en sædelighedssag anmeldt af hende. s’s forsvarer var til stede eller repræsenteret under afhø-
ringerne.
den 25. april 2018 modtog politiet meddelelse om, at s ønskede at skifte forsvarer. ved mail
af 18. maj 2018 protesterede den nye forsvarer i medfør af retsplejelovens § 745 e, stk. 4,
mod, at videoafhøringerne kunne anvendes som bevis under sagen.
                                                - 2 -
ved kendelse af 6. juni 2018 bestemte retten i x-by, at videoafhøringerne kunne anvendes
som bevis, idet forsvareren ikke inden fristen i retsplejelovens § 745 e, stk. 4, havde modsat
sig dette, og da der ikke forelå undskyldende omstændigheder, som gav anledning til at se
bort fra fristoverskridelsen.
afgørelsen blev kæret til østre landsret, som den 14. juni 2018 afsagde følgende kendelse:
       ”det fremgår af sagen, at x politi i brev af 24. maj 2018 fremsatte anmodning om, at
       byretten afholdt et retsmøde, hvor det blandt andet skulle afklares, om to vidneafhøring-
       er af a kunne bruges som bevis i sagen mod s.
       endvidere fremgår det af byrettens retsbog af 6. juni 2018, at straffesagen mod s for-
       ventes at skulle behandles som en nævningesag. efter det oplyste er der endnu ikke rejst
       tiltale mod s, og hovedforhandlingen ses ikke at være berammet.
       den påkærede kendelse må derfor anses for afsagt under forberedelsen af hovedfor-
       handlingen, jf. retsplejelovens § 968, stk. 4. kendelsen er afsagt i medfør af retspleje-
       lovens § 745 e, stk. 4, og der er ikke i retsplejeloven særlige bestemmelser om kære af
       sådanne kendelser. da kendelsen falder uden for de tilfælde, hvor kære i medfør af rets-
       plejelovens § 968, stk. 4, nr. 1-6, kan ske, og idet der ikke foreligger særlige grunde for
       uanset bestemmelsen at admittere kæremålet,
       bestemmes:
       dette kæremål afvises.”
anbringender
s har gjort gældende navnlig, at den påkærede kendelse ikke kan anses for at være afsagt
under forberedelsen af hovedforhandlingen. det er fast antaget i teori og praksis, at hoved-
forhandlingens forberedelse fortolkes snævert, så denne kun omfatter den umiddelbare
forberedelse til hovedforhandlingen.
videoafhøringer i straffesager anvendes i praksis som et af de første efterforskningsskridt.
mange straffesager afsluttes ved påtaleopgivelse, efter at der er foretaget videoafhøring, fordi
det vurderes, at den videre efterforskning ikke vil føre til, at den sigtede dømmes. video-
afhøringer er en erstatning for almindelig politiafhøring og er et efterforskningsskridt, der
typisk foretages meget tidligt i efterforskningen på linje med øvrige efterforskningsskridt.
                                              - 3 -
i nærværende sag var straffesagen under efterforskning. den var således ikke overgået til
juridisk vurdering med henblik på eventuel tiltalerejsning, og sagen er således ej heller beram-
met. der resterer yderligere efterforskningsskridt, herunder afhøring af s.
der foreligger endvidere særlige grunde for at realitetsbehandle kæremålet. videoafhøringer
er ofte af central betydning i en eventuel senere straffesag. det er af afgørende retssikkerheds-
mæssig betydning, at protester mod videoafhøringers gennemførelse er underlagt prøvelse i to
instanser. i den konkrete sag er det således af afgørende betydning at få fastlagt rammerne for,
hvornår der kan foretages videoafhøring af vidner over 18 år. afgørelsen vil endvidere have
konkret afgørende betydning.
anklagemyndigheden har gjort gældende navnlig, at kendelsen om, hvorvidt videoafhøringer-
ne kan anvendes som bevis under hovedforhandlingen, er truffet under sagens forberedelse.
forholdet blev anmeldt den 5. september 2017, og efterforskningen må anses for at være i sin
afsluttende fase. det fremgår af byrettens retsbog, at anklageren oplyste, at sagen skulle køre
som en nævningesag. udformning af anklageskrift afventede genafhøring af anmelderen.
kendelsen blev således afsagt under forberedelsen af hovedforhandlingen og omhandlede
herunder tilrettelæggelse af bevisførelsen. kendelsen er derfor omfattet af retsplejelovens §
968, stk. 4, men angår ikke nogle af de forhold, som efter § 968, stk. 4, nr. 1-6, kan kæres
under hovedforhandlingen eller dennes forberedelse.
en kendelse om tilladelse til at benytte videoafhøringer som bevis rejser ikke principielle
spørgsmål, ligesom den ikke rejser spørgsmål af fundamental betydning for sagens videre
behandling. kendelsen er derfor ikke omfattet af den i praksis skabte undtagelsesbestem-
melse, hvorefter sådanne spørgsmål kan tillades kæret, selvom de ikke er nævnt i § 968, stk.
4.
beregningen af 4-ugersfristen i retsplejelovens § 745 e, stk. 4, rejser ikke principielle
spørgsmål. en generel indsigelse mod, at en videoafhøring anvendes som bevis, kan efter
forarbejderne alene rejses i forbindelse med den første afhøring. fristen begyndte således at
løbe den 7. december 2017. forsvarerskifte har ikke betydning for anvendelsen af en video-
afhøring som bevis. under den frist, der begyndte at løbe den 4. april 2018, kan der alene
gøres indsigelse om, at der under den pågældende afhøring er sket tilsidesættelse af en for-
skrift. et sådant anbringende er ikke fremsat. fristoverskridelsen er ikke undskyldelig.
                                               - 4 -
betingelserne for at benytte videoafhøring i den foreliggende sag må anses for opfyldt. under
hovedforhandlingen vil bevisets værdi kunne anfægtes, og vurderingen af beviser er omfattet
af rettens frie skøn. det er i overensstemmelse med to-instansprincippet, at landsretten først i
forbindelse med en anke af byrettens dom, vil kunne tage stilling til sagens beviser.
på denne baggrund, og da genafhøring er en mulighed, kan kendelsen om, at videoafhøringer-
ne kan anvendes som bevis under hovedforhandlingen, ikke anses for at rejse principielle
spørgsmål eller for at angå et fundamentalt spørgsmål for sagens videre behandling.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 968, stk. 4, kan kendelser og beslutninger, der afsiges under hoved-
forhandlingen i en straffesag eller under dennes forberedelse, som udgangspunkt ikke kæres.
da byretten traf afgørelse om, at videoafhøringerne af s’s steddatter kunne anvendes som
bevis, var der ikke rejst tiltale mod s. højesteret finder, at afgørelsen ikke er truffet under
forberedelse af en hovedforhandling, hvorved bemærkes, at der efter det fremkomne ikke var
grundlag for at antage, at behandling af det pågældende kæremål ville stride mod et hensyn til
sagens fremme. kæremålet burde derfor ikke være afvist.
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse og tager påstanden om hjemvisning til
følge.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og kæremålet hjemvises til fortsat behandling i landsretten.
