                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 10. oktober 2016
sag 82/2016
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik stagetorn, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i lyngby den 20. marts 2015 og af østre lands-
rets 24. afdeling den 17. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, poul dahl jensen,
jens peter christensen og anne louise bormann.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse i forhold 1 og subsidiært frifindelse i for-
hold 3. t har i øvrigt nedlagt påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
t har til støtte for påstanden om frifindelse i forhold 1 navnlig anført, at det på baggrund af
beviserne må lægges til grund, at borttagelse af kosterne i sagens forhold 3 og dermed fuld-
byrdelsen af tyveriet er sket mere end 30 minutter, før truslerne i forhold 1 blev fremsat, og at
rygsækken med koster var placeret af de tiltalte i en busk ca. 200 meter fra gerningsstedet i
forhold 3, da vidnet p fandt den. der foreligger derfor ikke en tilstrækkelig sammenhæng i tid
og sted mellem forhold 1 og 3 til, at der kan dømmes for røveri efter straffelovens § 288, stk.
1, nr. 2.
                                                  - 2 -
til støtte for påstanden om frifindelse i forhold 3 har t navnlig anført, at der ikke i den fore-
liggende situation kan dømmes for røveri i sammenstød med tyveri. hvis han dømmes i for-
hold 1, absorberer røveriet det forudgående tyveri i forhold 3, idet de to forhold vedrører de
samme koster.
til støtte for påstanden om formildelse har t navnlig anført, at der er opnået et relativt beske-
dent udbytte såvel ved de enkelte tyverier som samlet set, og at betingelserne for at anvende
strafskærpelsen ved lov nr. 760 af 29. juni 2011 om tyveri begået som led i organiseret ind-
brudskriminalitet derfor ikke er til stede.
for så vidt angår udvisning og konfiskation har t påstået stadfæstelse.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at forhold 1 med rette er henført under straffelovens
§ 288, stk. 1, nr. 2, idet de tiltalte blev afsløret af p midt i et tyvetogt. det må lægges til grund,
at nogle af kosterne fra forhold 3 endnu ikke var bragt i sikkerhed (heller ikke midlertidigt),
da truslen faldt, og der er derfor en tilstrækkelig nær sammenhæng i tid og sted mellem tyve-
riet og truslen om vold, således at der bør dømmes for røveri.
et røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 2, absorberer som udgangspunkt det forudgående
tyveri, således at der alene straffes for røveri. landsrettens dom må imidlertid forstås således,
at der ikke er tale om de samme koster i forhold 1 og 3, og at der alene er dømt for røveri for
så vidt angår de koster, der blev fundet i en rygsæk, mens domfældelsen for tyveri angår de
øvrige koster, der blev stjålet i forbindelse med indbruddet i forhold 3, herunder kontanter, et
armbåndsur og en mobiltelefon.
tyveriforholdene er med rette henført under straffelovens § 286, stk. 1, idet de er udført af
flere i forening, der er tale om organiseret indbrudskriminalitet, og der er tale om et større
antal tyverier.
efter forarbejderne til lov nr. 760 af 29. juni 2011, der skærpede straffen for organiseret ind-
brudskriminalitet, skulle straffen forhøjes med en tredjedel. normalstraffen efter strafskærpel-
sen er derfor omkring 2 år og 8 måneders ubetinget fængsel. i skærpende retning bør der i den
konkrete sag lægges vægt på, at t tidligere er straffet for ligeartet kriminalitet, at der er tale
                                                 - 3 -
om indbrud i privat beboelse, at de foregik på tidspunkter, hvor der var stor sandsynlighed for,
at beboerne var hjemme, og at t kun er kommet til danmark for at begå kriminalitet.
retsgrundlag
røveri
efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 2, straffes for røveri den, som for derigennem at skaffe sig
eller andre uberettiget vinding ved vold eller trussel om øjeblikkelig anvendelse af vold brin-
ger en stjålen ting i sikkerhed.
af bestemmelsens forarbejder, jf. betænkning afgivet af straffelovskommissionen, 1912, side
263-64, fremgår bl.a.:
       ”som et naturligt, ogsaa i den gældende straffelov hjemlet tilbehør til den her om-
       handlede gruppe af tilfælde slutter sig det tilfælde, hvor personens besiddelsestagelse
       af tingen kun konstituerer et tyveri, men hvor han i umiddelbar fortsættelse af besid-
       delsestagelsen anvender de ovenfor nævnte midler for at bringe tingen i sikkerhed.
       selve udtrykket bringe "tingen i sikkerhed" viser, at kun de tilfælde haves for øje,
       hvor det at forskaffe sig besiddelsen og det at sikre sig besiddelsen følge in continenti
       efter hinanden.”
tyveri
straffelovens § 286, stk. 1, har følgende ordlyd:
       ”straffen kan stige til fængsel indtil 6 år, når de i §§ 276, 281 og 282 nævnte forbrydel-
       ser er af særlig grov beskaffenhed navnlig på grund af udførelsesmåden, eller fordi for-
       brydelsen er udført af flere i forening eller under medtagelse af våben eller andet farligt
       redskab eller middel, eller på grund af de stjålne genstandes betydelige værdi eller de
       forhold, under hvilke de befandt sig, eller fordi der er tale om tyveri begået som led i
       organiseret indbrudskriminalitet, eller når et større antal forbrydelser er begået.”
ordene ”eller fordi der er tale om tyveri begået som led i organiseret indbrudskriminalitet”
blev indsat i straffelovens § 286, stk. 1, ved lov nr. 760 af 29. juni 2011 (skærpede straffe for
hjemmerøveri og organiseret indbrudskriminalitet). af de almindelige bemærkninger til lov-
forslaget pkt. 1 og 2.2 og bemærkningerne til lovforslagets § 1, nr. 1, om ændring af straffe-
lovens § 286, stk. 1, fremgår bl.a.:
       ”1. indledning
                                         - 4 -
hjemmerøverier og indbrud udgør en meget alvorlig krænkelse af ofrenes tryghed og
integritet.
regeringen, dansk folkeparti og kristendemokraterne har derfor som led i aftalen fra
maj 2011 om en styrket indsats mod kriminelle bander og organiseret indbrudskrimina-
litet samt styrket indsats for at beskytte ofre mv. besluttet yderligere at styrke indsatsen
for, at borgerne kan føle sig trygge i deres eget hjem. aftalen indebærer bl.a., at straffen
for hjemmerøveri fordobles, så normalstraffen som udgangspunkt vil være 5 års fæng-
sel, og at straffen for organiseret indbrudskriminalitet hæves med en tredjedel i forhold
til det nuværende strafniveau.
de pågældende strafskærpelser gennemføres med dette lovforslag.
…
2.2. lovforslagets udformning
indbrudskriminalitet udgør både et væsentligt samfundsproblem og et alvorligt anslag
mod ofrenes tryghed. organiseret indbrudskriminalitet er efter regeringens opfattelse
særlig stødende på grund af den hensynsløshed, der ligger i en nøje planlagt eller syste-
matisk krænkelse af andre menneskers integritet og ejendom.
…
det tilsigtes med den foreslåede ændring, at straffen for organiseret indbrudstyveri, der
henføres under strafskærpelsesreglen i straffelovens § 286, stk. 1, jf. nærmere herom af-
snit 2.1.2, gennemgående forhøjes med en tredjedel i forhold til den straf, der hidtil har
været fastsat af domstolene.
fastsættelsen af straffen i det enkelte tilfælde vil fortsat bero på domstolenes konkrete
vurdering af samtlige omstændigheder i sagen, jf. herved de almindelige regler om
straffens fastsættelse i straffelovens kapitel 10.
…
til nr. 1 (straffelovens 286, stk. 1)
det tilsigtes med den foreslåede ændring, at straffen for organiseret indbrudstyveri, der
henføres under strafskærpelsesreglen i straffelovens § 286, stk. 1, f.eks. tyvebander,
som målrettet og systematisk stjæler betydelige værdier ved indbrud, eller som på pro-
fessionaliseret vis f.eks. stjæler designermøbler fra private hjem eller gennemfører ram-
buktyverier, gennemgående forhøjes med en tredjedel i forhold til den straf, der hidtil
har været fastsat af domstolene.
fastsættelsen af straffen i det enkelte tilfælde vil fortsat bero på domstolenes konkrete
vurdering af samtlige omstændigheder i sagen, jf. herved de almindelige regler om
straffens fastsættelse i straffelovens kapitel 10.”
                                                 - 5 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om t med rette er dømt for røveri efter straffelovens § 288, stk. 1,
nr. 2, i forhold 1, og om der i så fald tillige kan straffes selvstændigt for tyveriet i forhold 3.
sagen angår endvidere strafudmålingen, herunder om de tyverier, t dømmes for, er omfattet
af straffelovens § 286, stk. 1.
røveriforholdet (forhold 1)
t begik i forening med to medgerningsmænd den 2. august 2014 ca. kl. 04.30 indbrud i vil-
laen på ...vej 7 i værløse (sagens forhold 3). de forsøgte endvidere i tidsrummet 04.30 til
05.00 at begå indbrud i villaerne på ...vej 1b (sagens forhold 4) og ...vej 11 (sagens forhold
2), hvor de blev overrasket og forfulgt af p, der ca. kl. 05.01 fandt dem og koster fra indbrud-
det på ...vej 7 ca. 200 meter fra denne adresse. truslen mod p blev fremsat af de tiltalte under
et tyvetogt i kvarteret. under disse omstændigheder finder højesteret, at der er en sådan
sammenhæng mellem tyveriet i forhold 3 og truslen om vold i forhold 1, at forhold 1 med
rette er henført under straffelovens § 288, stk. 1, nr. 2.
tyveriforholdet (forhold 3)
t kan ikke straffes for tyveri af de genstande, med hensyn til hvilke han er dømt for røveri.
det fremgår ikke af landsrettens dom, at domfældelsen for indbrudstyveri i forhold 3 angår
andre genstande end de koster, der er omfattet af forhold 1. som følge heraf frifindes t i for-
hold 3.
strafudmålingen
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at tyveriforholdene er henført
under straffelovens § 286, stk. 1, som organiseret indbrudskriminalitet. under hensyn til, at t
tidligere er dømt for tyveri og til antallet og karakteren af tyverierne samt til, at han tillige er
dømt for røveri, tiltræder højesteret endvidere, at straffen er fastsat til fængsel i 3 år og 6 må-
neder.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom med den ændring, at t frifindes i forhold 3.
                                                - 6 -
t skal betale sagens omkostninger for højesteret. det forhold, at han ikke selvstændigt kan
straffes for tyveri i forhold 3, kan ikke føre til et andet resultat, jf. retsplejelovens § 1008, stk.
3.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at t frifindes i forhold 3.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.
