                             d o m
afsagt den 5. februar 2016 af østre landsrets 14. afdeling
(landsdommerne henrik gam, jeanett bukhave (kst.) og jakob
bjerre (kst.)).
14. afd. nr. s-2317-15:
anklagemyndigheden
mod
t
(cpr.nr. …)
(advokat anders skaaning mathiesen, besk.)
næstved rets dom af 3. juli 2015 (1573/2015) er anket af
domfældte med påstand om frifindelse, subsidiært hjemvisning
og mere subsidiært om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
forklaring
tiltalte har supplerende forklaret blandt andet, at han var
indkaldt til og deltog i retsmødet i polen forud for dommen i
2009. han repræsenterede sig selv. han er ikke advokat. han
var ikke indkaldt til det retsmøde, der i 2010 førte til, at
den betingede dom blev ændret til en ubetinget fængselsstraf.
han boede i poznan på det tidspunkt. han vidste ikke, at der
udestod et erstatningskrav. han troede, det hele var
fratrukket den kaution på 10.000 zloty, som hans mor havde
stillet for hans løsladelse. hans mor fik ca. 2.000 zloty
tilbage. han gav sit samtykke til afsoning i danmark, fordi
                              - 2 -
dommeren forklarede ham, at alternativet var udlevering til
afsoning i polen. foreholdt, at det af retsbogen fra retten i
næstved den 3. juli 2015 fremgår, at rettens mulighed for
efterprøvelse af den polske afgørelse om ubetinget
fængselsstraf og straffuldbyrdelseslovens § 10 blev drøftet,
forklarede tiltalte, at dommeren da forklarede, at han
risikerede at blive udleveret. tiltaltes forsvarer rådede ham
også til at acceptere den polske afgørelse og tiltræde
fuldbyrdelse i danmark.
personlige forhold
tiltalte har i landsretten om sine personlige forhold blandt
andet forklaret, at han lider af rygsøjlegigt og modtager
kontanthjælp. kommunen tror på, at han kan gennemføre en re-
validering med henblik på at få arbejde. bortset fra
universitetskurser i polen har han ingen uddannelse. han har
erhvervserfaring med grafiske opgaver og konsulentopgaver.
hvis han skal afsone den polske dom, kommer han bagest i køen
i kommunen, og han vil meget gerne i gang med revalidering.
procedure
forsvareren har til støtte for de nedlagte påstande om
frifindelse, subsidiært hjemvisning og formildelse blandt
andet anført, at tiltaltes samtykke over for byretten til
fuldbyrdelse i danmark er givet under den forudsætning, at
alternativet var udlevering til polen. der er imidlertid ikke
hjemmel i udleveringsloven til at udlevere tiltalte, idet han
hverken var indkaldt til eller mødte i det retsmøde, hvor
retten i poznan den 9. juli 2010 afsagde kendelse om at udløse
den betingede fængselsstraf, som tiltalte blev idømt ved samme
rets dom af 19. august 2009. tiltalte er derfor berettiget til
at tilbagekalde sit samtykke. endvidere finder lov om
fuldbyrdelse af visse strafferetlige afgørelser i den
europæiske union (eu-fuldbyrdelsesloven, lbkg. nr. 213 af 22.
                              - 3 -
februar 2013) ikke anvendelse på de foreliggende polske
afgørelser, der er truffet før den 5. december 2011, jf.
overgangsbestemmelsen i rådets rammeafgørelse 2008/909/ria,
art. 28. endelig gælder det, at straffuldbyrdelsen i danmark
skal ske efter lov om international fuldbyrdelse af straf m.v.
(lbkg. nr. 740 af 18. juli 2005), jf. konvention om
overførelse af domfældte, art. 11, hvorefter den polske straf
skal omsættes til en straf, der er i overensstemmelse med
dansk udmålingspraksis.
anklagemyndigheden har heroverfor anført, at tiltalte var
repræsenteret af forsvarer, da han i byretten gav samtykke til
afsoning i danmark, samt at han i sin ankemeddelelse af 26.
august 2015 udtrykkeligt angav, at han alene ankede til
formildelse af straffens længde. endvidere følger det af eu-
fuldbyrdelsesloven § 29 d, stk. 1, at tiltaltes samtykke er
ufornødent, idet han er dansk statsborger. endelig er det
anført, at fuldbyrdelse kan ske i danmark, selvom de polske
myndigheder har afslået at udfærdige en attest i medfør af eu-
fuldbyrdelsesloven § 48, da de af bestemmelsen omfattede
oplysninger de facto fremgår af sagens øvrige oplysninger.
landsrettens begrundelse og resultat
justitsministeriet traf den 24. marts 2014 afgørelse om, at de
almindelige betingelser for udlevering af tiltalte til
straffuldbyrdelse i henhold til den europæiske arrestordre af
7. januar 2013 var opfyldt. ministeriet traf samtidig
afgørelse om, at tiltalte skulle udleveres til de polske
myndigheder til strafforfølgning for helt andre forhold.
justitsministeriet fandt ikke, at der var forhold, som kunne
begrunde afslag på anmodningen om udlevering i medfør af
udleveringslovens § 10 c-i.
                              - 4 -
i medfør af udleveringslovens § 10 b, stk. 2 bestemte
justitsministeriet imidlertid, at der ikke skulle ske
udlevering af tiltalte til straffuldbyrdelse i polen, idet
danmark i stedet overtog fuldbyrdelsen. samtidigt bestemte
ministeriet, at overtagelsen af fuldbyrdelsen i medfør af
udleveringslovens § 10 b, stk. 3, skulle ske i henhold til eu-
fuldbyrdelsesloven.
tiltalte, der indbragte den del af justitsministeriets
afgørelse, der vedrørte udlevering til de polske myndigheder
til strafforfølgning, har ikke begæret ministeriets afgørelse
om udlevering til straffuldbyrdelsen i nærværende sag indbragt
for retten, jf. udleveringslovens § 18 b, stk. 5, 2. pkt., jf.
§ 16.
under disse omstændigheder, og da det af forsvareren nu
anførte ikke kan føre til et andet resultat, tiltræder
landsretten, at fuldbyrdelsen af dommen af 19. august 2009 og
kendelsen af 9. juli 2010 fra retten i poznan i polen afgøres
efter eu-fuldbyrdelseslovens kap. 6 a. landsretten tiltræder
endvidere, at tiltalte straffes med fængsel i 1 år.
landsretten stadfæster derfor dommen.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten, jf.
retsplejelovens § 1008, stk. 3, 1. pkt.
              t h i  k e n d e s   f o r r e t :
byrettens dom stadfæstes, således at t straffes med fængsel i
1 år.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.
