                             højesterets dom
                         afsagt mandag den 15. januar 2018
sag 139/2017
frese a/s
(advokat thea præstmark)
mod
flowcon international aps
(advokat preben kønig)
i tidligere instanser er afsagt dom af sø- og handelsretten den 21. august 2015 og af østre
landsrets 10. afdeling den 10. marts 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jon stokholm, poul dahl jensen og jan schans christensen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, frese a/s, har nedlagt påstand om, at sagen fremmes for højesteret, og at sel-
skabet tilkendes yderligere sagsomkostninger på ikke under 1.132.166,67 kr.
indstævnte, flowcon international aps, har principalt påstået afvisning, subsidiært stadfæ-
stelse og mere subsidiært, at frese a/s tilkendes et beløb mindre end 1.132.166,67 kr. til
dækning af sagsomkostninger.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af fogedretten i næstveds kendelse af 28. april 2008, der er delvist gengivet i sø-
og handelsrettens dom, at flowcon international aps (tidligere flowcon international a/s)
                                               - 2 -
nedlagde påstand om sikkerhedsstillelse, hvis fogedforretningen fremmedes helt eller delvist.
fogedretten tog ved sin kendelse frese a/s’ påstand om forbud til følge, dog således at for-
buddet alene omfattede de af flowcons handlinger, der krænkede freses ret i danmark, og
mod, at frese stillede en sikkerhed. sikkerhedsstillelsen blev ved fogedrettens kendelse af 16.
maj 2008 fastsat til 10 mio. kr., som herefter blev stillet i form af en bankgaranti. af fogedret-
tens begrundelse fremgår, at sikkerheden er fastsat til det skønsmæssige beløb, det vil koste
flowcon at flytte produktionen til udlandet samt det omkostningstab, dette medfører, hvilket
beløb flowcon skønsmæssigt havde ansat til minimum 10 mio. kr.
frese vandt sagen ved sø- og handelsretten. freses udgift til sikkerhedsstillelsen indgik ikke i
rettens omkostningsafgørelse, og der foreligger ikke oplysninger om, at udgiften blev krævet
dækket. for landsretten var fremlagt dokumentation for udgifterne på 1.132.166,67 kr. til
bankgarantien, og frese havde gjort gældende, at udgiften skulle indgå i landsrettens omkost-
ningsfastsættelse. landsretten stadfæstede sø- og handelsrettens dom og tilkendte frese som
den vindende part 85.000 kr. i sagsomkostninger for landsretten. landsretten lagde herved
vægt på sagens genstand, omfang og varighed.
frese søgte ved brev af 24. marts 2017 om procesbevillingsnævnets tilladelse til i medfør af
retsplejelovens § 392, stk. 3, at kære østre landsrets omkostningsafgørelse i dommen af 10.
marts 2017 til højesteret. i sit høringssvar af 11. april 2017 til procesbevillingsnævnet be-
mærkede flowcon, at der ikke var hjemmel til kæretilladelse. ved brev af 30. maj 2017 med-
delte procesbevillingsnævnet i medfør af retsplejelovens § 368, stk. 8, jf. § 371, frese tilladel-
se til særskilt anke til højesteret af sagsomkostningsafgørelsen i landsrettens dom af 10. marts
2017.
anbringender
frese a/s har vedrørende sagens fremme anført navnlig, at procesbevillingsnævnets afgørelse
af 30. maj 2017 om tredjeinstansbevilling ikke er til påkendelse i denne sag, og at nævnet
under alle omstændigheder ikke har overskredet sine lovhjemlede beføjelser. en eventuel sag
om omgørelse af procesbevillingsnævnets afgørelse skal anlægges mod nævnet. det bestrides,
at det er en forudsætning for procesbevillingsnævnets meddelelse af anketilladelse, at ansøg-
ningen om appeltilladelse angiver, at der søges tilladelse til netop anke. hverken bestemmel-
serne i retsplejelovens § 22, § 368, stk. 8, og § 371, stk. 1 og 2, eller bekendtgørelse nr. 152 af
                                                - 3 -
25. februar 2016 om forretningsorden for procesbevillingsnævnet stiller krav om, at en an-
søgning om tredjeinstansbevilling skal angive, om der søges tilladelse til anke eller kære. pro-
cesbevillingsnævnet har holdt sig inden for rammerne af retsplejelovens § 371, stk. 1, og der
er ikke grundlag for at tilsidesætte nævnets tilladelse med henvisning til, at der i ansøgningen
er anmodet om tilladelse til kære.
flowcon nedlagde i ankesvarskriftet påstand om afvisning. freses anbringender vedrørende
spørgsmålet om afvisning blev fremsat i det første indlæg for højesteret umiddelbart efter
ankesvarskriftet og kunne ikke være fremsat tidligere. subsidiært bør højesteret tillade an-
bringenderne fremsat.
for så vidt angår påstanden om tilkendelse af yderligere sagsomkostninger er det anført navn-
lig, at påstandsbeløbet på 1.132.166,67 kr. svarer til den garantiprovision, selskabet har af-
holdt til den stillede bankgaranti, og at disse faktiske udgifter skal medtages i omkostningsaf-
gørelsen. omkostningerne til garantien har været nødvendige for at opretholde det fogedfor-
bud, som justifikationssagen vedrørte, og garantiens størrelse er fastsat efter flowcons opgø-
relse af sit potentielle tab, hvis det nedlagte fogedforbud måtte have været nedlagt med urette.
flowcon skal som den tabende part erstatte modparten de udgifter, retssagen har påført den-
ne, jf. retsplejelovens § 312, stk. 1. som sagsomkostninger erstattes de udgifter, der har været
fornødne til sagens forsvarlige udførelse, jf. retsplejelovens § 316. det fremgår af bemærk-
ningerne til bestemmelsen, at når en udgift til andet end advokatbistand har været fornøden til
sagens forsvarlige førelse – og parten i øvrigt tilkendes fulde sagsomkostninger – skal udgif-
ten erstattes fuldt ud. det bestrides, at freses skønsspørgsmål har vidtløftiggjort det afholdte
syn og skøn, og at selskabet bærer ansvaret for sagens langstrakte forløb. parterne har stillet
stort set samme antal spørgsmål til syns- og skønsmændene. frese har stillet 77 og flowcon
81 spørgsmål. landsretten har ikke i dommen begrundet, hvorfor udgifterne til garantiprovi-
sion ikke er taget i betragtning.
flowcon international aps har vedrørende afvisningspåstanden anført navnlig, at frese søgte
om tilladelse til i medfør af retsplejelovens § 392, stk. 3, at kære omkostningsafgørelsen, men
afgørelser om sagsomkostninger i domme afsagt af landsretten skal rettelig ankes, jf. retsple-
jelovens § 368, stk. 8. der var ikke tale om simpel fejlskrift, og frese, der stedse har været
repræsenteret ved advokat, søgte ikke inden for fristen om tilladelse til at anke omkostnings-
                                                  - 4 -
afgørelsen. på det forberedende retsmøde den 22. august 2017 var parterne enige om, at forbe-
redelsen kunne anses for afsluttet. der er derfor tale om et nyt anbringende, når frese i sit
indlæg af 26. september 2017 gør gældende, at der ikke stilles indholdsmæssige krav til
ansøgningen, og at der ikke er krav om, at det i ansøgningen anføres, hvorvidt der søges om
tilladelse til at anke eller til at kære, og dette nye anbringende kan ikke tillades fremsat, jf.
retsplejelovens § 383, stk. 3, 2. pkt. efter praksis afvises appel af en afgørelse, hvis der er
anvendt et forkert retsmiddel, og der er ingen retlig relevant grund til, at frese skal stilles bed-
re, end hvis det ikke havde været nødvendigt at søge procesbevillingsnævnets tilladelse. det
er ikke procesbevillingsnævnets opgave at ”berigtige” fejl begået af advokater, hvilket der
heller ikke er hjemmel til. det er i øvrigt et nyt anbringende, at højesteret ikke kan efterprøve
procesbevillingsnævnets afgørelse under denne sag, og anbringendet kan ikke tillades frem-
sat, jf. retsplejelovens § 383, stk. 3, 2. pkt. flowcon kan ikke henvises til at anlægge sag mod
procesbevillingsnævnet i en situation som den foreliggende, hvor en fejl begået af frese har
betydning for den allerede verserede sag. tilladelsen, som ikke burde være meddelt, må anses
for ugyldig, og anken skal følgelig afvises.
for så vidt angår spørgsmålet om tilkendelse af sagsomkostninger er det anført navnlig, at
landsrettens sagsomkostningsafgørelse er korrekt og følgelig skal stadfæstes. landsretten har
på fuldt oplyst grundlag, herunder med kendskab til freses dokumentation for omkostninger-
ne ved sikkerhedsstillelsen og anbringender i bl.a. påstandsdokumentet vedrørende sagsom-
kostningerne, fastsat sagens omkostninger på baggrund af en samlet vurdering af sagens om-
stændigheder. landsretten har ikke pligt til at fremhæve sikkerhedsstillelsen i præmisserne for
omkostningsafgørelsen, og afgørelsen er således ikke forkert af den grund. et eventuelt beløb
til dækning af udgiften til sikkerhedsstillelse må nedsættes, da det afholdte beløb til sikker-
hedsstillelse er blevet eksorbitant stort som følge af sagens langstrakte forløb, hvilket frese i
ikke uvæsentligt omfang bærer ansvaret for. frese var rekvirent for det gennemførte syn og
skøn, som blev vidtløftiggjort i udtalt grad ved freses talrige spørgsmål.
højesterets begrundelse og resultat
procesbevillingsnævnet meddelte ved afgørelse af 30. maj 2017 frese a/s tilladelse til
særskilt anke af sagsomkostningsafgørelsen i landsrettens dom. selv om frese havde ansøgt
om tilladelse til kære, finder højesteret ikke grundlag for at anse nævnets afgørelse for
ugyldig. flowcon international aps’ påstand om afvisning tages derfor ikke til følge.
                                               - 5 -
frese havde for landsretten gjort gældende, at selskabets udgifter på 1.132.166,67 kr. til
bankgarantien skulle indgå ved omkostningsafgørelsen. landsretten pålagde ved dommen af
10. marts 2017 flowcon at betale 85.000 kr. til frese i sagsomkostninger for landsretten. be-
løbet var fastsat ud fra ”sagens genstand, omfang og varighed”.
højesteret finder, at de nævnte 85.000 kr. må anses for tilkendt til dækning af freses rimelige
udgifter til advokatbistand for landsretten. spørgsmålet er herefter, om frese som den vinden-
de part har krav på også – helt eller delvis – at få dækket udgiften til bankgarantien som sags-
omkostning.
udgiften har baggrund i, at fogedretten efter anmodning fra flowcon pålagde frese at stille
sikkerhed for fogedforbuddet, og størrelsen heraf blev i maj 2008 fastsat til 10 mio. kr. under
hensyn til flowcons skøn over sine forventede udgifter og tab. sagen verserede for sø- og
handelsretten fra juni 2008. parallelt med sagen verserede der en sag ved patentmyndighe-
derne, hvor flowcon gjorde indsigelse mod freses patent. ankenævnet for patenter og va-
remærker stadfæstede ved afgørelse af 13. december 2010 patent- og varemærkestyrelsens
afgørelse, hvorefter freses patent blev opretholdt i ændret form. i februar 2011 anlagde
flowcon sag mod ankenævnet. der blev til brug for begge sager, som blev behandlet sam-
men, gennemført et syn og skøn, hvorunder såvel frese som flowcon stillede et stort antal
spørgsmål. flowcon tabte sagen ved sø- og handelsretten i august 2015 og ankede sagen til
landsretten, som ved dommen af 10. marts 2017 stadfæstede sø- og handelsrettens afgørelse.
højesteret finder, at udgiften til bankgarantien under de anførte omstændigheder som ud-
gangspunkt har været nødvendig for sagens forsvarlige førelse, jf. retsplejelovens § 316. ud-
giften er på over 1 mio. kr., hvilket navnlig skyldes sagens langvarige forløb. der er ikke
forelagt oplysninger, som giver grundlag for at antage, at det langvarige forløb beror på fre-
ses forhold, ligesom der ikke er oplyst andre omstændigheder, der giver grundlag for kun at
erstatte udgiften delvis.
højesteret tager herefter freses betalingspåstand til følge, således at det tilkendte sagsom-
kostningsbeløb for landsretten forhøjes med 1.132.166,67 kr. og forrentes som anført i lands-
rettens dom.
                                               - 6 -
sagsomkostningerne for højesteret fastsættes til dækning af udgifter til advokatbistand med
55.000 kr. og retsafgift med 41.220 kr., i alt 96.220 kr.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens afgørelse om sagsomkostninger stadfæstes med den ændring, at sagsomkost-
ningsbeløbet forhøjes med 1.132.166,67 kr.
i sagsomkostninger for højesteret skal flowcon international aps betale 96.220 kr. til frese
a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage fra højesterets dom. sagsomkostningsbeløbet for
højesteret forrentes efter rentelovens § 8 a.
