                             højesterets dom
                            afsagt tirsdag den 8. april 2014
sag 133/2013
(1. afdeling)
a
(advokat leo jantzen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat birgitte kjærulff vognsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 1. afdeling den 17. maj 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jon stokholm, poul dahl jensen,
lars hjortnæs og kurt rasmussen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har gentaget sine påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår anvendelsen af bestemmelsen i § 1, stk. 2, nr. 2, i lov om kommunal ejendoms-
skat på en landbrugsejendom. med den nævnte bestemmelse, der blev indsat i loven i 2002, er
der indført et maksimum for størrelsen af de grundværdistigninger, der kan indgå i beskat-
ningsgrundlaget ved beregningen af kommunal grundskyld. spørgsmålet i sagen er, hvordan
dette loft over stigninger i de afgiftspligtige grundværdier skal anvendes i forhold til en land-
                                               - 2 -
brugsejendom, hvor værdien af stuehusgrunden beskattes med en højere grundskyldpromille
end grundværdien af den resterende del af ejendommen (produktionsjorden).
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at bestemmelsen i § 1, stk. 2,
nr. 2, i loven om kommunal ejendomsskat om loft over grundlaget for beregning af kommunal
grundskyld må forstås således, at loftet angår stigninger i ejendommens samlede grundværdi,
og at der ikke for landbrugsejendomme er et yderligere loft særligt for værdien af den del af
ejendommen, der vedrører stuehusgrunden.
højesteret tiltræder derfor, at as principale påstand ikke er taget til følge.
efter lovens § 2, stk. 2, beskattes landbrugsejendomme som nævnt efter to forskellige satser.
værdien af stuehusgrunden beskattes med en (højere) sats, mens grundværdien af den reste-
rende del af ejendommen (produktionsjorden) beskattes med en anden og lavere sats. beskat-
ningen af stuehusgrund og produktionsjord sker på grundlag af den afgiftspligtige grund-
værdi, og der er ikke ved indførelsen i 2002 af loftet over stigninger i den afgiftspligtige
grundværdi fastsat regler, der afskærer skattemyndighederne fra som sket at lade hele værdi-
stigningen på stuehusgrunden indgå i beskatningsgrundlaget, når loftet over ejendommens
afgiftspligtige grundværdi ikke derved overskrides.
højesteret tiltræder derfor, at as subsidiære påstand heller ikke er taget til følge.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 30.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
