dom
afsagt den 7. januar 2013 i sag nr. bs 11-676/2012:
holbæk kommune
kanalstræde 2
4300 holbæk
mod
gf forsikring a/s
jernbanevej 65
5210 odense nv
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag er anlagt den 27. marts 2012 af holbæk kommune mod gf forsikring a/s og
vedrører, hvorvidt holbæk kommunes krav på regres over for gf forsikring a/s for holbæk
kommunes udbetalte sygedagpenge i perioden 31. august 2008 til 28. februar 2010 er foræl-
det.
holbæk kommune har nedlagt påstand om, at gf forsikring a/s skal betale 279.045 kr. med
procesrente af 93.015 kr. fra den 20. marts 2009 og af 186.030 kr. fra den 12. august 2012.
gf forsikring a/s har nedlagt påstand om frifindelse.
sagen afgøres uden mundtlig hovedforhandling, jf. retsplejelovens § 366.
oplysningerne i sagen
denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2.
der er mellem parterne enighed om, at sagsøgeren er berettiget til regres i medfør af erstat-
ningsansvarslovens § 17, stk. 1, sidste punktum, såfremt sagsøgerens krav ikke er forældet, og
at kravet kan opgørelse som i sagsøgerens påstand.
udbetaling af sygedagpenge fra sagsøgeren til a var foranlediget af, at a var udsat for et
færdselsuheld den 10. august 2008.
sagsøgte var motoransvarsforsikringsselskab for den skadevolder, der forårsagede as færd-
selsuheld. derfor har sagsøgte foretaget udbetaling af godtgørelse og erstatning til a, herun-
der erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
ved brev af 14. januar 2009 orienterede sagsøgte sagsøgeren om, at sagsøgte behandlede er-
statningssagen, hvorfor sagsøgte anmodede sagsøgeren om at fremsende kopi af alle relevante
sociale og helbredsmæssige oplysninger.
ved brev af 10. februar 2009 erindrede sagsøgte sagsøgeren om sagen, og ved samme dato
rettede sagsøgeren henvendelse til sagsøgte med krav om regres.
                                               - 2 -
ved brev af 20. februar anmodede sagsøgeren sagsøgte om at udbetale regres for dagpenge-
udbetalingen til a, på daværende tidspunkt opgjort til 93.015,00 kr.
sagsøgeren fremsendte ikke det materiale, som sagsøgeren havde anmodet om ved brev af 14.
januar 2009 og 10. februar 2009, hvorfor sagsøgte ved brev af 2. marts 2009 og 20. marts
2009 erindrede sagsøgeren om fremsendelse heraf.
sagsøgerens advokat, steen marslew, henvendte sig ved brev af 12. juli 2011 til sagsøgte og
anmodede om refusion af udbetalte sygedagpenge for perioden 31. august 2008 til 28. februar
2010. der fremgår blandt andet følgende af brevet:
              ......
              "som advokat for holbæk kommune retter jeg henvendelse til selska-
              bet i anledning af ovennævnte skade, idet min klient søger regres for
              udbetalte sygedagpenge i anledning af uheldet den 10/8 2008, jf. er-
              statningsansvarslovens § 17 stk. 1, 3. pkt.
              jeg kan konstatere i sagen, at kommunen tilsyneladende har fremsendt
              en del sagsmateriale til selskabet den 20. marts 2009, uden at dette har
              givet anledning til udbetaling af erstatning.
              ......
              jeg gør venligst opmærksom på, at kravet forældes den 10/8 2011,
              med mindre der forinden er udtaget stævning eller indgået aftale om
              midlertid afbrydelse af forældelse af forældelsen, jf. forældelseslovens
              § 21, stk. 5. jeg skal derfor venligst anmode om selskabets snarlige re-
              aktion.
              ......"
sagsøgte har oplyst uden sagen, at sagsøgte ikke har modtaget materiale fra sagsøgeren. sag-
søgeren har ikke nærmere kunne redegøre for og dokumentere, hvilket materiale der blev
fremsendt.
sagsøgtes anmodning om suspension blev imødekommet af sagsøgte ved mail af 20. juli
2011, hvor der blandt andet fremgår følgende:
              "...det kan oplyses, vi er indforstået med at suspendere forældelse fo-
              reløbigt frem til 31.12.11..."
ved brev af 8. december 2011 rykkede advokat, steen marslew, på vegne af sagsøgeren, for
sagsøgtes betaling i sagen.
ved mail af 23. januar 2012 meddelte sagsøgte, at regreskravet var forældet.
parternes synspunkter
sagsøgeren har i påstandsdokumentet anført følgende:
              "anbringender:
                                  - 3 -
at sagsøgerens krav udgør regres for udbetalte sygedagpenge til en
skadelidt i en færdselsulykke, som sagsøgtes forsikringstager bærer
ansvaret for,
at sagsøgerens regreskrav har hjemmel i erstatningsansvarslovens §
17, stk. 1, 3. pkt., jf. sygedagpengelovens § 78 stk. 1,
at sagsøgte har anerkendt erstatningsansvaret overfor den skadelidte,
at sagsøgte under denne sag har anerkendt størrelsen af sagsøgerens
krav,
at sagsøgte har udbetalt erstatning og godtgørelse til skadelidte uden at
fremsende den pligtmæssige meddelelse til sagsøgte i henhold til '
sygedagpengelovens § 78 stk. 2,
at forældelse af regreskravet derfor er suspenderet indtil orienteringen
af kommunen er sket,
at orienteringen først er sket i sagsøgtes duplik af 20. september 2012,
i forbindelse med sagsøgtes besvarelse af sagsøgers provokation (4) i
replik af 4. september 2012,
at sagsøgte desuden aldrig før sagens anlæg har ønsket at tage stilling
til sagsøgerens krav, jf. forsikringsaftalelovens § 29 stk. 5,
at en evt. forældelse under alle omstændigheder er midlertidigt afbrudt
den 20. juli 2011, jf. bilag 5, jf. forældelseslovens § 21 stk. 5,
at sagsøgte ikke ensidigt kan fastslå, at en midlertidig afbrydelse skal
have et tidligere sluttidspunkt, end hvad der følger af
forældelseslovens § 21 stk. 5,
at sagsøgers anmodning om midlertidig afbrydelse af forældelsen ved
brev af 12. juli 2011 blot havde til hensigt at sikre, at der ikke indtraf
forældelse på det tidligste mulige tidspunkt den 10. august 2011, idet
der ikke dermed var taget stilling til, om forældelsen af andre årsager
først ville indtræffe senere,
at der ikke er indgået en klar, gensidig og entydig aftale om, at
forældelse ville indtræde endeligt den 31. december 2011,
at lovgivningens almindelige regler dermed ikke er tilsidesat ved
aftale,
at forældelse derfor ikke var indtruffet på stævningstidspunktet, jf.
såvel forsikringsaftalelovens § 29 stk. 5, sygedagpengelovens § 78 stk.
2 og forældelseslovens § 21 stk. 5."
                                               - 4 -
sagsøgte har i påstandsdokumentet anført følgende:
             "til støtte for den nedlagte påstand gøres det herefter
             gældende, at sagsøgers krav på regres for udbetalte syge-
             dagpenge er forældet.
             det følger af højesteretspraksis, at et sygedagpengeregreskrav
             er et afledet krav jf. ufr2002.2683 h og ufr2010.115h.
             heraf følger, at en regressøgende kommune, i dette tilfælde
             sagsøger, ikke kan opnå en bedre retsstilling end den
             skadelidte, og at den regressøgende kommune, i denne sag
             sagsøger, også i forældelsesmæssig henseende må stilles som
             den skadelidte.
             i nærværende sag var den skadelidte, a, udsat for
             et færdselsuheld den 10. august 2008.
             sagsøger udbetalte i umiddelbar forlængelse heraf
             sygedagpenge til den skadelidte, a, hvilket følger
             af det forhold, at sagsøger jf. bilag b og bilag 2 udbetalte
             sygedagpenge fra den 10. august 2008 og fremefter, altså fra
             uheldstidspunktet.
             det gøres på denne baggrund gældende, at den 3-årige
             forældelsesfrist, jf. 2008-lovens § 3, stk. 1 skal regnes fra den
             10. august 2008, jf. 2008-lovens § 2, stk. 4 alt i
             overensstemmelse med det klare udgangspunkt i retspraksis jf.
             eksempelvis ufr2002.573h og østre landsrets dom af 9.
             september 2011.
             det gøres i den forbindelse gældende, at der ikke i denne sag
             er grundlag for en antagelse om, at sagsøger var ubekendt med
             sin fordring eller, at krav kunne rettes mod sagsøgte jf. 2008-
             lovens § 3, stk. 2.
             heraf følger, at forældelse indtrådte den 10. august 2011,
             hvilket også er i overensstemmelse med sagsøgers egen
             opfattelse, jf. bilag 3, hvor sagsøgers advokat, steen marslew
             særskilt anførte dette som begrundelse for at anmode om
             suspension.
             dette medmindre, at der forinden den 10. august 2011 var sket
             suspension eller afbrydelse.
             det følger af 2008-lovens § 26, at lovens regler kan fraviges
             ved efterfølgende aftale også til skade for skyldner, jf. § 26,
             stk. 1 modsætningsvis, og det gøres gældende, at en sådan
             aftale blev indgået mellem sagsøger og sagsøgte og med den
             retsvirkning, at forældelse herefter først indtrådte den 1. januar
                                  - 5 -
2012.
det gøres gældende, at indgåelse af en suspensionsaftale efter
skadens opståen/kravets opståen er gyldig, også
suspensionsaftaler, der i givet fald stiller sagsøger, dårligere
end efter de regler, som følger af 2008-loven i øvrigt, eller
eventuelle specialregler f.eks. sygedagpengelovens § 78, stk. 2,
forældelseslovens § 21, stk. 5 og/eller forsikringsaftalelovens §
29. stk. 5.
det gøres gældende, at dette følger af østre landsrets dom af
10. november 2010 og østre landsrets dom af 26. september
2012.
i disse domme blev det i øvrigt også af fordringshaveren gjort
gældende, at 2008-lovens og andre specialbestemmelser måtte
føre til, at en gyldig indgået suspensionsaftale ikke kunne stille
fordringshaveren dårligere.
dette synspunkt blev klart afvist i begge domme.
det gøres på denne baggrund gældende, at sagsøger på denne
egen foranledning indgik en klar, gyldig og bindende
suspensionsaftale med udløb til den 31. december 2011, og at
sagsøger ikke gjorde indsigelser mod denne suspensionsaftale,
hvorfor forældelse indtrådte den 1. januar 2012.
det gøres gældende, at det forhold at sagsøgte ikke besvarede
sagsøgers henvendelse af 8. december 2011, der i øvrigt ikke
vedrørte en yderligere anmodning om suspension, er uden
betydning for spørgsmålet om forældelse, idet sagsøgte ikke
var forpligtet til at sikre sagsøgers retsstilling, eller søge den
indgåede suspensionsaftaler forlænget jf. princippet i
ufr2001.1511h og ufr2003.2252ø.
det gøres gældende, at hverken sagsøger eller sagsøgers
advokat, steen marslew herudover forinden
suspensionsaftalens udløb iværksatte skridt til yderligere
suspension eller afbrydelse af forældelsesfristen.
da afbrydelse først skete den 20. marts 2012 er sagsøgers krav
i det hele forældet.
det gøres videre gældende, at sygedagpengelovens § 78, stk. 2,
ikke kan føre til et andet resultat, idet det gøres gældende, at
sagsøger var bekendt med, at sagsøger kunne gøre regres
overfor sagsøgte, og at sagsøgte i øvrigt orienterede sagsøger
om denne mulighed ved brev af 14. januar 2009.
uagtet at retten først måtte regne forældelsens starttidspunkt
                                   - 6 -
fra den 14. januar 2009 svarende til sagsøgtes orientering til
sagsøger om sin udbetaling til skadelidte, a, vil
sagsøgers krav fortsat være forældet, da forældelse i så fald i
stedet ville være indtrådt den 14. januar 2012 og dermed
fortsat inden udtagelse af stævning den 20. marts 2012.
videre gøres det gældende, at der ikke i sagen jf. 2008-lovens
§ 21, stk. 5, pågik forhandlinger om kravet eller kravets
størrelse, således som dette forstås i retspraksis, hvorved der
ikke er grundlag for en tillægsfrist på 1 år. i den forbindelse
gøres det gældende, at det i øvrigt ikke fremstår som klart, fra
hvilket tidspunkt sagsøger i øvrigt måtte mene, at denne
tillægsfrist i givet fald skulle regnes fra.
videre gøres det gældende, at det forhold, at sagsøger i sin
anmodning om suspension henviste til 2008-lovens § 21, stk. 5
er uden betydning, idet den indgåede suspensionsaftale
suspenderede forældelsesfristet til en bestemt dato og uden
hensyntagen til denne bestemmelse.
vedrørende spørgsmålet om forhandlinger henvises blandt
andet til østre landsrets dom af 30. maj 2012, højesterets
dom af 27. marts 2012 og østre landsrets dom 9. september
2011. i disse domme fandt retten ikke, at der var grundlag for
at antage, at der havde været ført forhandlinger, altså
forhandlinger om kravets eksistens og kravet størrelse, der
dermed havde ført til suspension af forældelsen.
endelig gøres det gældende, at forsikringsaftalelovens § 29,
stk. 5 ej heller kan føre til et andet resultat.
såfremt sagsøgeren var af den opfattelse, at denne
bestemmelse fandt anvendelse på sagsøger og sagsøgtes
retsforhold og med den virkning, at sagsøger herefter opnåede
en suspension af forældelsesfristen svarende til 3 år fra et
givent tidspunkt, som sagsøger ikke i øvrigt nærmere har
defineret, var det ikke nødvendigt, at der mellem sagsøger og
sagsøgte at indgå den suspensionsaftale, som alene kom i stand
på sagsøgers egen foranledning.
det gøres gældende, at dette også understøttes af, at sagsøgers
advokat steen marslew specifikt anførte, at forældelse skulle
regnes fra uheldstidspunktet i sagen.
den korrespondance der blev ført mellem parterne om kravets
berettigelse kan videre ikke hjemle sagsøger en yderligere frist
på 3 år, når der efterfølgende og på sagsøgers egen
foranledning blev indgået en suspensionsaftale om suspension
fra og til en given dato. såfremt sagsøgers synspunkt skulle
følges ville der i øvrigt ikke have været behov for en
                                                 - 7 -
                suspensionsaftale.
                det gøres gældende, at den indgåede suspensionsaftale også i
                forhold til forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5 har forrang, idet
                omfang retten måtte finde, at bestemmelsen i øvrigt finder
                anvendelse på retsforholdet mellem sagsøger og sagsøgte jf.
                også retten i glostrups dom af 30. marts 2012.
                på denne baggrund gøres det gældende at sagsøgte skal
                frifindes."
rettens begrundelse og afgørelse
det følger af forældelseslovens § 2, stk. 4, at forældelsen vedrørende erstatning uden for kon-
trakt, herunder personskade, regnes fra tidspunktet for skadens indtræden. det samme gælder
regreskrav, der er afledt af sådanne erstatningskrav.
det fremgår af forældelseslovens § 3, stk. 1, jf. § 29, at forældelsesfristen for en skade sket
den 1. januar 2008 eller senere er 3 år. efter forældelseslovens § 3, stk. 2 gælder det, at hvis
fordringshaveren var ubekendt med fordringen eller skyldneren, da regnes forældelsesfristen i
stk. 1 først fra den dag, da fordringshaveren fik eller burde have fået kendskab hertil.
efter oplysningerne i sagen, om skadelidtes forhold, finder retten ikke grundlag for at lade
forældelsesfristen løbe fra et senere tidspunkt end skadesdatoen den 10. august 2008. foræl-
delsesfristen udløb dermed som udgangspunkt den 10. august 2011.
på foranledning af sagsøgerens advokat blev der imidlertid indgået en bindende suspensions-
aftale, således at forældelsen blev suspenderet frem til 31. december 2011. da suspensionsaf-
talens ordlyd er klar, og sagsøgeren ikke tog yderligere forbehold vedrørende den tidsbegræn-
sede suspensionsaftale, samt da der ikke er forgået egentlige forhandlinger om fordringen
mellem parterne, finder retten ikke, at sagsøgeren, under henvisning til forældelseslovens §
21, stk. 5, kan påberåbe sig, at der skal udløses en tillægsfrist på 1 år.
kravet forældelse således i overensstemmelse med suspensionsaftalen, og sagsøgeren kan
ikke påberåbe sig øvrige regler om forældelse, herunder sygedagpengelovens § 78, stk. 2 og
forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5.
sagsøgte har ikke ved sin adfærd under forløbet givet sagsøgeren føje til at tro, at sagsøgte
ville undlade at påberåbe sig den indgåede suspensionsaftale.
forældelse indtrådte herefter den 1. januar 2012. da sagen først blev anlagt den 27. marts
2012, er sagsøgerens krav på regres for udbetalte sygedagpenge forældet.
sagsøgtes påstand om frifindelse tages derfor til følge.
sagsøgeren skal betale sagsomkostninger til sagsøgte. sagsomkostningerne fastsættes til
30.000 kr., der dækker udgiften til advokatbistand inklusiv moms.
                                              - 8 -
retten har ved fastsættelsen af sagsomkostninger lagt vægt på sagens værdi, karakter og ud-
fald. retten har herudover lagt vægt på, at sagen er behandlet på skriftlig grundlag.
thi kendes for ret:
sagsøgte, gf forsikring a/s, frifindes.
sagsøgeren, holbæk kommune, skal inden 14 dage til sagsøgte, gf forsikring a/s betale
30.000 kr. i sagsomkostninger.
omkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
