                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 22. august 2013
sag 159/2012
(2. afdeling)
a
(advokat christian riewe)
mod
ikast betonvarefabrik a/s (tidligere ibf ringe a/s)
(advokat marlene gjedde)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i svendborg den 10. marts 2011 og af østre
landsrets 10. afdeling den 18. november 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, jon stokholm, michael rekling,
hanne schmidt og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
ikast betonvarefabrik a/s har for højesteret frafaldet sit anbringende om manglende årsags-
sammenhæng, således at parterne for højesteret er enige om, at det kan lægges til grund, at a
– hvis arbejdsulykken ikke var sket – ville have fortsat med at arbejde frem til den 1. septem-
ber 2011, og at han ville have optjent ret til efterlønspræmie i perioden fra den 16. november
2009 til den 30. august 2011.
supplerende sagsfremstilling
den erstatning for tab af erhvervsevne, som arbejdsskadestyrelsen den 25. februar 2008 til-
kendte a, udgør rettelig 423.946 kr.
                                                     - 2 -
differenceerstatningen på 409.544 kr., som a herudover har modtaget fra ikast betonvarefa-
brik, fremkommer således:
erhvervsevnetabserstatning efter erstatningsansvarslovens §§ 5-7:
10 x 378.000 kr. (årsløn) x 35%                                                         1.323.000 kr.
fradrag for aldersreduktion efter erstatningsansvarslovens § 9                             489.510 kr.
                                                                                          833.490 kr.
fradrag af erstatningsydelse efter arbejdsskadesikringsloven                              423.946 kr.
difference                                                                                 409.544 kr.
retsgrundlag
ved lov nr. 276 af 12. maj 1999 om ændring af lov om arbejdsløshedsforsikring m.v., lov om
seniorydelse og lov om aktiv arbejdsmarkedspolitik (fleksibel efterløn m.v.) blev der i loven
indsat et nyt kapitel 11 a om efterløn, herunder § 74 k, der var sålydende:
       ”§ 74 k. et medlem, som tidligst overgår til efterløn mindst 2 år efter, at efterlønsbeviset
       har virkning, og som i denne periode har haft lønarbejde i mindst 3.120 timer, et deltids-
       forsikret medlem dog mindst 2.496 timer, eller har drevet selvstændig virksomhed i væ-
       sentligt omfang, optjener ved arbejde herudover i mindst 481 timer ret til en skattefri
       præmie, når medlemmet fylder 65 år eller afgår ved døden. det er en betingelse, at
       medlemmet ikke har fået udbetalt delpension efter lov om delpension. det er endvidere
       en betingelse, at der ikke er sket tilbagebetaling af efterlønsbidraget efter § 77 a.
       stk. 2. for medlemmer, som opfylder betingelserne for ret til efterløn som fuldtidsfor-
       sikrede, jf. § 74 j, stk. 1, jf. stk. 2, efter udløbet af perioden på mindst 2 år, jf. stk. 1, ud-
       gør præmien 6 pct. af dagpengenes højeste beløb på årsbasis, jf. § 47. for andre udgør
       præmien 6 pct. af dagpengenes højeste beløb på årsbasis, jf. § 70. præmien ydes for
       hver 481 timer, dog højst for 12 gange 481 timer.
       …”
i bemærkningerne til lovforslaget (folketingstidende 1998/99, tillæg a, s. 4147 ff) hedder det
bl.a.:
       ”bemærkninger til lovforslaget
       almindelige bemærkninger
       i. indledning
       lovforslaget er opfølgning på den del af aftalen indgået mellem regeringen, venstre,
       det konservative folkeparti, centrum-demokraterne og kristeligt folkeparti om fi-
                                         - 3 -
nansloven for 1999, der vedrører et nyt tilbagetrækningssystem med virkning fra 1. juli
1999.
lovforslaget skal ses i sammenhæng med de samtidigt fremsatte forslag til lov om æn-
dring af lov om social pension (nedsættelse af folkepensionsalderen fra 67 til 65 år
m.v.), lov om ændring af lov om delpension (ændring af fradragsregler m.v.), lov om
ændring af arbejdsmarkedsfondsloven, ligningsloven og pensionsbeskatningsloven
(fradrag for bidrag til efterlønsordningen og beskatning af tilbagebetalinger fra efter-
lønsordningen m.v.), lov om ændring af lov om arbejdsmarkedets tillægspension, lov
om lønmodtagernes dyrtidsfond og forskellige andre love (konsekvensændringer som
følge af nedsættelsen af folkepensionsalderen fra 67 til 65 år).
lovforslaget skal endvidere ses i forlængelse af lov nr. 1000 af 23. december 1998 om
ændring af lov om arbejdsløshedsforsikring m.v. og lov om seniorydelse (efterlønsbe-
vis, medlemsbidrag).
i de kommende år vil der ske store forskydninger i befolkningens alderssammensæt-
ning. der bliver væsentligt flere ældre, mens antallet af personer i den erhvervsdygtige
alder vil være næsten konstant. alene antallet af personer mellem 60 og 67 år vil frem
til 2010 vokse fra de nuværende ca. 340.000 til ca. 500.000 - en vækst på godt 45 pct.
samtidig har der i de senere år været en tendens til, at danskerne trækker sig stadig tid-
ligere tilbage fra arbejdsmarkedet, bl.a. fordi de går på efterløn. alene fra 1990 til i dag
er antallet af efterlønsmodtagere vokset fra godt 100.000 til ca. 140.000. udviklingen
har medført, at udgifterne til efterløn er vokset til ca. 16 mia. kr. om året.
i de forudgående år har arbejdstyrken alligevel været næsten konstant eller stigende
hvert eneste år. selv om flere har trukket sig tidligere tilbage fra arbejdsmarkedet, har
det kunnet opvejes af den forøgelse af arbejdsstyrken, som skyldes befolkningsudvik-
lingen, ændringer i alderssammensætningen og ikke mindst stigningen i kvindernes er-
hvervsdeltagelse. i de kommende år, hvor antallet af ældre vokser, bliver udviklingen i
tilbagetrækningsmønsteret af central betydning for udviklingen i arbejdsstyrken.
hvis en fortsat stigende andel 60 til 66 årige valgte at gå på efterløn, ville det, sammen-
holdt med det stigende antal ældre, medføre både stigende problemer på arbejdsmarke-
det med at imødekomme private og offentlige virksomheders efterspørgsel efter ar-
bejdskraft og et dobbelt pres på de offentlige finanser i form af øgede udgifter og fal-
dende skatteindtægter. en sådan udvikling rejser en række langsigtede problemer i for-
hold til den økonomiske udvikling og videreudviklingen af velfærdssamfundet.
det er derfor nødvendigt at øge andelen af befolkningen i arbejdsstyrken.
en af måderne hertil er at ændre tilbagetrækningsordningerne, så de lidt ældre bliver
længere på arbejdsmarkedet.
regeringen har allerede taget en række initiativer, der skal øge tilbagetrækningsalderen.
der er bl.a. igangsat en seniorpolitisk indsats med særlige puljer og kampagner, og ar-
bejdsformidlingen har prioriteret de lidt ældre ledige som et særligt indsatsområde.
også i virkomhederne er der taget initiativer til at fastholde seniormedarbejdere.
med henblik på at sikre en senere og mere gradvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet
foreslås et nyt tilbagetrækningssystem med virkning fra den 1. juli 1999. den nye ord-
ning skal give en konkret økonomisk tilskyndelse til at blive længere på arbejdsmarke-
det og give langt mere fleksible muligheder for gradvis tilbagetrækning. efterlønsord-
                                          - 4 -
ningen er samtidig en vigtig del af velfærdssamfundet, og med den nye ordning er det
sikret, at der fortsat er mulighed for efterløn fra det fyldte 60. år.
i det følgende omtales de enkelte elementer i hele den samlede tilbagetrækningspakke,
d.v.s. også de elementer, der indgår i de tilhørende samtidigt fremsatte lovforslag:
1. nedsættelse af folkepensionsalderen m.v.
…
2. efterlønsbevis
…
3. enstrenget efterlønsordning
…
4. fradrag for pension
…
5. særlige rettigheder for medlemmer, der udskyder overgangen til efterløn
for at gøre det mere attraktivt at blive længere på arbejdsmarkedet foreslås en række
særlige rettigheder for medlemmer, der udskyder overgangen til efterløn. det foreslås,
at betingelserne for at opnå disse rettigheder er, at medlemmet har fået udstedt et efter-
lønsbevis, og at medlemmet udskyder overgangen til efterløn i mindst 2 år efter bevisets
virkningsdato og efter udstedelsen af efterlønsbeviset har arbejdet svarende til mindst 2
års fuldtidsbeskæftigelse, d.v.s. i mindst 3.120 timer. forslaget indebærer, at et medlem
i princippet vil have mulighed for at opfylde arbejdskravet på et hvilket som helst tids-
punkt inden det fyldte 65. år, hvis blot overgangen til efterløn udskydes i mere end 2 år,
og de 3.120 løntimer er opnået. det er hermed den fortsatte arbejdsmarkedstilknytning,
der belønnes.
opfylder medlemmet disse betingelser, opnås følgende rettigheder:
1.     ret til efterløn svarende til højst maksimale dagpenge i hele efterlønsperioden.
2.     ret til at optjene præmie.
ved arbejde ud over de 3.120 timer opnås ret til en skattefri præmie ved folkepensions-
alderen. præmien udgør 6 pct. af dagpengenes højeste beløb på årsbasis og ydes for
hver 481 timer, der svarer til arbejde i et fuldt kvartal. der kan højst optjenes præmie
for 12 kvartaler, og optjeningen kan tidligst påbegyndes 2 år efter efterlønsbevisets
virkningsdato.
forslaget vil give en væsentlig økonomisk tilskyndelse for den enkelte til at udskyde
tidspunktet for tilbagetrækning og vil dermed bidrage til at øge arbejdsudbuddet.
…
det skønnes, at dette regelsæt vil medføre en udskydelse af tilbagetrækningstidspunktet
og dermed en forøgelse af det samlede arbejdsudbud.
6. efterlønsbidrag
…
7. tilbagebetaling af efterlønsbidrag
…
8. tilpasning af aktiveringsregler
…
                                          - 5 -
9. særligt om tjenestemænd
…
10. delpension
…
v. økonomiske konsekvenser for det offentlige
…
præmieordning
præmien til efterlønsberettigede, der arbejder, udgør en selvstændig tilskyndelse til at
arbejde mere end 2 år efter, at retten til efterløn er opnået. i kombination med de nye
fradragsregler for pension ligger der en betydelig tilskyndelse både til at udskyde tilba-
getrækningsalderen og til at trække sig mere gradvist tilbage.
da præmieordningen også vil omfatte de nuværende 60-66 årige, som har ret til efter-
løn, forventes præmien at få en vis effekt også de første år. også for denne gruppe gæl-
der, at de skal arbejde mindst 3.120 timer, før der kan optjenes præmie. på længere sigt
er det vurderingen, at præmieordningen vil yde et væsentligt bidrag til en stigende er-
hvervsdeltagelse blandt de 60 årige og derover og dermed til færre personer på efterløn.
de samlede udgifter til selve præmien skønnes at være ubetydelige i 2001 (som er det
første år, hvor der kan ske udbetalinger), 25 mio. kr. i 2002, 100 mio. kr. i 2003 og 475
mio. kr. i 2004. på længere sigt skønnes udgifterne at udgøre omkring 0,8 mia. kr. år-
ligt.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
…
til § 74 k
det foreslås, at der indføres en præmieordning. præmien udløses ved det 65. år eller ved
dødsfald inden det 65. år.
til stk. 1
det foreslås, at et medlem, der venter med at gå på efterløn til mindst 2 år efter bevisets
virkningsdato, og som i denne periode har haft lønarbejde i mindst 3.120 timer - deltids-
forsikrede dog mindst 2.496 timer - eller som har drevet selvstændig virksomhed i væ-
sentligt omfang, får ret til at optjene en skattefri præmie ved arbejde herudover.
arbejdet opgøres som udgangspunkt efter samme regler som opgørelsen af beskæftigel-
seskravet for ret til dagpenge. der henvises til bemærkningerne til § 74 j, stk. 5.
præmien optjenes ved yderligere arbejde i mindst 481 timer, der svarer til arbejde i et
fuldt kvartal. arbejdet kan ligge såvel før som efter overgangen til efterløn, men arbejde
inden 2 år efter bevisets virkningsdato kan ikke medregnes til optjening af præmien. for
hver 481 timers arbejde udløses en ”portion” præmie, jf. nedenfor. ordningen er tilpas-
set den nye fleksible efterløn på den måde, at præmien også kan optjenes ved deltidsar-
bejde eller løsere arbejdsforhold. en person, der arbejder på halv tid (18,5 timer), skal
således arbejde i 2 kvartaler, for at en ”portion” udløses.
endelig foreslås det, at det bliver en betingelse for at få præmien, at der ikke er sket til-
bagebetaling af efterlønsbidraget, jf. forslaget til affattelse af § 77 a og bemærkningerne
hertil. baggrunden herfor er, at præmien ydes for ikke at udnytte efterlønsretten. hvis
medlemmet har fået tilbagebetalt sit efterlønsbidrag, er medlemmet ikke længere efter-
lønsberettiget, hvorfor der heller ikke kan udløses en præmie.
                                               - 6 -
       …”
bestemmelsen i lovens § 74 k er senere ændret og ved lov nr. 1540 af 20. december 2006
overført til § 74 m, jf. lovbekendtgørelse nr. 642 af 22. juni 2012. de ændringer af bestem-
melsen, der er gennemført, er uden betydning for den foreliggende sag.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet i sagen er, om a kan kræve, at den erstatningsansvarlige arbejdsgiver, ikast be-
tonvarefabrik a/s, erstatter ham den skattefri efterlønspræmie, som han har mistet, fordi han
på grund af en arbejdsskade gik på efterløn den 16. november 2007, hvor han fyldte 60 år, og
ikke som planlagt den 1. september 2011.
lov om arbejdsløshedsforsikring (lovbekendtgørelse nr. 642 af 22. juni 2012) indeholder i
kapitel 11 a regler om efterløn. efterløn er – ligesom arbejdsløshedsdagpenge – en ydelse,
som kan oppebæres af personer, der gennem en periode har været medlem af en arbejdsløs-
hedskasse og betalt medlemsbidrag, herunder bidrag til efterlønsordningen. ordningen er ud
over ved medlemsbidrag finansieret ved bidrag fra det offentlige.
ud over den almindelige efterløn kan et medlem af en arbejdsløshedskasse oppebære en
skattefri efterlønspræmie. dette gælder lønmodtagere, der tidligst overgår til efterløn mindst
to år efter, at den pågældende havde ret til at gå på efterløn, og som efter dette tidspunkt har
haft lønarbejde i et nærmere bestemt omfang (timetal). efter forarbejderne til lov om ar-
bejdsløshedsforsikring (folketingstidende 1998/99, tillæg a, s. 4158) skal det nye tilbage-
trækningssystem sikre en senere og mere gradvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet ved, at
der gives en konkret økonomisk tilskyndelse til at blive længere på arbejdsmarkedet, således
at andelen af befolkningen i arbejdsstyrken øges. efterlønspræmien ydes for ikke at udnytte
efterlønsretten. ordningen finansieres af det offentlige.
tre dommere – niels grubbe, hanne schmidt og jan schans christensen – udtaler:
efterlønspræmien indgår som et element i efterlønsordningen og er betinget af en arbejdspræ-
station. præmien er efter vores opfattelse erstatningsretligt værnet og kan ikke sidestilles med
en social ydelse, uanset at den er finansieret af det offentlige. det forhold, at vederlæggelsen
                                               - 7 -
af en fortsat arbejdspræstation skyldes arbejdsmarkedspolitiske hensyn kan efter vores opfat-
telse ikke føre til et andet resultat.
det er ubestridt for højesteret, at a havde planlagt at overgå til efterløn den 1. september
2011, men at han som følge af arbejdsskaden gik på efterløn den 16. november 2007. det er
således arbejdsskaden og hans derved forringede erhvervsevne, der er årsag til, at han ophørte
med at arbejde i 2007 før tid og derfor ikke optjente efterlønspræmie i perioden 2009-2011.
mistet efterlønspræmie må efter vores opfattelse sidestilles med mistet erhvervsindtægt ved
opgørelsen af erhvervsevnetab efter §§ 5-7 i erstatningsansvarsloven, således at erhvervsev-
netabserstatningen også skal dække dette tab. a havde endnu ikke påbegyndt optjeningsperi-
oden, og efterlønspræmien er ikke indgået ved beregning af hans årsløn efter lovens § 7, stk.
1. der er ikke grundlag for at antage, at en skønsmæssig beregning efter § 7, stk. 2, under
hensyntagen til den mistede efterlønspræmie ville have ført til en større erhvervsevnetabs-
erstatning end a blev tilkendt.
herefter finder vi, at a ikke har krav på mererstatning, og stemmer for at stadfæste dommen.
dommerne jon stokholm og michael rekling udtaler:
vi lægger vægt på, at formålet med indførelsen af ordningen med en skattefri præmie var ge-
nerelt at sikre en senere tilbagetrækning fra det danske arbejdsmarked med henblik på en for-
øgelse af det samlede arbejdsudbud, og at det fremgår af forarbejderne til lovgivningen her-
om, at præmien ydes for ikke at udnytte efterlønsretten. vi finder herefter, at præmieordnin-
gen har karakter af en arbejdsmarkedspolitisk ydelse, som ikke – på samme måde som en ar-
bejdsfortjeneste – har den tilknytning til det individuelle arbejdsforhold, som må kræves for,
at en mistet ret til præmien kan anses for omfattet af de tab, der skal erstattes efter erstatnings-
ansvarslovens § 1. a er efter vores opfattelse heller ikke på andet grundlag berettiget til at få
dækket den mistede præmie som et erstatningsberettiget tab.
med denne begrundelse stemmer også vi for at stadfæste landsrettens dom.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                            - 8 -
                                   thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 25.000 kr. til ikast betonvarefabrik a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og forrentes
efter rentelovens § 8 a.
