                      højesterets kendelse
                            afsagt tirsdag den 12. juni 2018
sag 242/2017
a
(advokat claus hastrup knudsen)
mod
x aps og y aps
(advokat bent stamer for begge)
og
skat
(advokat trine irene brodersen)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af sø- og handelsrettens skifteret den 10. februar 2017
og af østre landsrets 9. afdeling den 27. september 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jon stokholm, lars hjortnæs og jens kruse
mikkelsen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om stadfæstelse af sø- og handelsrettens skifterets kendelse
af 10. februar 2017.
indkærede, skat, har nedlagt påstand principalt om stadfæstelse af landsrettens kendelse af
27. september 2017, subsidiært om ophævelse af sø- og handelsrettens skifterets kendelse af
10. februar 2017 og hjemvisning til fornyet behandling i sø- og handelsrettens skifteret.
indkærede, x aps og y aps, som for højesteret er indtrådt som part i sagen i stedet for z
aps, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse af 27. september 2017.
                                               - 2 -
sagsfremstilling
efter begæring fra a indledte sø- og handelsrettens skifteret den 17. januar 2017 rekonstruk-
tionsbehandling af a.
den 10. februar 2017 blev der afholdt planmøde og afstemningsmøde, hvor følgende for-
dringshavere var til stede:
- x-bank med et krav på ca. 6,9 mio. kr.
- skat med et krav på ca. 1,2 mio. kr.
- z aps med et krav på 840.496,40 kr.
- y-realkreditinstitut med et krav på 376.987,40 kr.
- z-sparekasse med et krav på ca. 14,4 mio. kr.
på mødet blev der stemt om rekonstruktørens forslag til rekonstruktionsplan. da et flertal af
de fremmødte fordringshavere efter fordringernes beløb ikke stemte imod forslaget til rekon-
struktionsplanen, var den vedtaget, jf. konkurslovens § 11 e, stk. 2.
på mødet redegjorde rekonstruktøren for et rekonstruktionsforslag, som gik ud på, at a skulle
betale 251.960 kr. til fordringshaverne svarende til en dividende på 1,03 %.
rekonstruktøren oplyste på mødet den 10. februar 2017 bl.a., at de anmeldte krav hoved-
sageligt vedrørte as personlige konkurs i 2009. konkursboet blev sluttet i 2012. a blev i
2014 straffet for underslæb begået i 2008. der blev ikke under straffesagen taget stilling til et
civilretligt erstatningskrav fra z aps, og der verserer en civil retssag herom.
rekonstruktøren oplyste endvidere bl.a., at dividenden i tilfælde af konkurs ville udgøre 0, og
at rekonstruktøren og den regnskabskyndige tillidsmand på den baggrund havde fundet, at
rekonstruktionsforslaget indebar en rimelig løsning.
da et flertal af fordringshaverne efter fordringernes beløb ikke stemte imod rekonstruktions-
forslaget på mødet, var det vedtaget, jf. konkurslovens § 13 d, stk. 1. z-sparekasse var den
klart største fordringshaver, jf. ovenfor.
                                                - 3 -
z aps og x-bank anmodede under mødet skifteretten om at nægte at stadfæste det vedtagne
rekonstruktionsforslag i medfør af konkurslovens § 13 e, stk. 3 og 5.
ved kendelse afsagt den 10. februar 2017 stadfæstede skifteretten rekonstruktionsforslaget
med følgende begrundelse:
      ”skifteretten kan nægte at stadfæste et vedtaget rekonstruktionsforslag i medfør af kon-
      kurslovens § 13 e, stk. 3 og stk. 5.
      for så vidt angår § 13 e, stk. 3, nr. 1, finder skifteretten ikke, at der er sket fejl i frem-
      gangsmåden under behandlingen af forslaget. skifteretten finder efter et skøn over op-
      lysningerne i forslaget, oplysningerne fremsendt i de fremlagte brev fra rekonstruktør til
      kreditorerne og de under retsmødet i dag fremkomne oplysninger ikke, at der er ufuld-
      stændighed i oplysningerne, der må antages at have haft væsentlig betydning for stem-
      meafgivningen. skifteretten har herved lagt vægt på, at der er givet tilstrækkelige op-
      lysninger om straffedommen, ligesom rimelighedserklæringerne fra rekonstruktør og til-
      lidsmand fremgår af forslaget og er uddybet på retsmødet i dag.
      for så vidt angår § 13 e, stk. 3, nr. 3, finder skifteretten ikke grundlag for at konstatere,
      at skyldneren har tilsagt nogen kreditorer fordele uden for rekonstruktionen. det be-
      mærkes i den forbindelse, at skyldneren under strafansvar har erklæret, at han ikke har
      tilsagt nogen kreditorer fordele uden for rekonstruktionen.
      for så vidt angår § 13 e, stk. 5, finder skifteretten endelig ikke grundlag for at konstate-
      re, at forslaget står i misforhold til skyldnerens økonomiske stilling. skifteretten har
      herved lagt vægt på oplysningerne om skyldnerens økonomiske forhold, herunder
      skyldnerens indtægt, samt at dividenden i tilfælde af konkurs er anslået til at udgøre 0.
      det bemærkes i den forbindelse, at reglerne for gældssanering eller principperne herfor
      ikke finder anvendelse i rekonstruktion.”
det af skifteretten stadfæstede rekonstruktionsforslag er sålydende:
      ”a tilbyder kreditorerne, dvs. de simple usikrede kreditorer, at afdrage dkk 5.610 pr.
      måned i en tre årig periode. det vil give et samlet beløb på dkk 201.960 til kredi-
      torerne. i tillæg hertil lånet a dkk 50.000 fra nærtstående, således at a betaler kredito-
      rerne dkk 251.960, hvilket giver en dividende på 1,03 %. beløbet fordeles mellem
      kreditorerne i overensstemmelse med konkurslovens regler herom, ligesom resterende
      krav akkorderes til dkk 0. rekonstruktionsomkostningerne, jf. konkurslovens § 94, be-
      tales særskilt af a og i tillæg til akkordbeløbet på dkk 251.960.
      forfald
      beløbene forfalder til betaling som følger:
                                              - 4 -
      lån: dkk 50.000 (30 dage efter endelig stadfæstelse af rekonstruktion)
      afbetaling – 1 år efter betaling af dkk 50.000 dkk 67.320
      afbetaling – 2 år efter betaling af dkk 50.000 dkk 67.320
      afbetaling – 3 år efter betaling af dkk 50.000 dkk 67.320”
z aps og skat kærede skifterettens kendelse til østre landsret.
ved kendelse af 27. september 2017 nægtede landsretten at stadfæste det vedtagne rekon-
struktionsforslag for a.
landsrettens begrundelse er sålydende:
      ”formålet med reglerne om rekonstruktion, som trådte i kraft den 1. april 2011, og som
      byggede på konkursrådets overvejelser og forslag i betænkning nr. 1512 fra 2009, var
      som angivet i forarbejderne at forbedre mulighederne for, at virksomheder, der har øko-
      nomiske vanskeligheder, kan videreføres i stedet for at blive erklæret konkurs. som li-
      geledes angivet i forarbejderne indebar vægtningen af virksomhedernes fortsatte drift, at
      det overordnede hensyn bag konkursrådets overvejelser var varetagelsen af fordrings-
      havernes fælles interesser med et fortsat rimeligt hensyn til skyldneren. det var på bag-
      grund af kommissoriet for konkursrådets arbejde ikke et selvstændigt mål at forbedre
      skyldnerens retsstilling.
      det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, der førte til rekonstruktionsreglerne, at
      det altovervejende hovedområde og sigte for anvendelse af rekonstruktionsreglerne vil
      være selskaber og andre erhvervsdrivende, men at fysiske personer, der ikke driver er-
      hvervsvirksomhed, ikke vil være udelukket fra at anvende reglerne om rekonstruktion.
      landsretten finder, at formålet med de indførte regler om rekonstruktion må inddrages
      ved vurderingen af, i hvilke tilfælde en stadfæstelse af det vedtagne rekonstruktionsfor-
      slag bør nægtes i medfør af reglen i konkurslovens § 13 e, stk. 5, hvorefter skifteretten
      kan nægte stadfæstelse, hvis vilkårene i rekonstruktionsforslaget står i misforhold til
      skyldnerens økonomiske stilling. de forskellige regler, der blev gennemført og ændret i
      forbindelse med rekonstruktionsinstituttet og baggrunden herfor må ligeledes indgå.
      efter oplysningerne i sagen lægger landsretten til grund, at a personligt er blevet er-
      klæret konkurs, og at konkursboet blev sluttet i 2012. det lægges endvidere til grund, at
      de under rekonstruktionsbehandlingen rejste krav hovedsageligt vedrører as personlige
      konkurs. herefter og henset til sagens øvrige omstændigheder, herunder indholdet i re-
      konstruktionsforslaget, finder landsretten, at en stadfæstelse af det vedtagne rekon-
      struktionsforslag bør nægtes i medfør af konkurslovens § 13 e, stk. 5.”
                                                - 5 -
procesbevillingsnævnet har den 9. november 2017 meddelt a tilladelse til at kære landsret-
tens kendelse til højesteret.
anbringender
a har anført navnlig, at flertallet af kreditorerne har godkendt rekonstruktionsforslaget, og at
der ikke i medfør af konkurslovens § 13 e, stk. 3 eller stk. 5, er grundlag for at tilsidesætte
dette. det kan lægges til grund, at der i forbindelse med skifterettens behandling af sagen ikke
fremkom indsigelser mod de anmeldte krav, og derfor var det et flertal af fordringshaverne,
som stemte for rekonstruktionsforslaget. hvis fordringerne var blevet bestridt, ville skifteret-
ten have truffet afgørelse herom. skifterettens afgørelser om fordringernes stemmeret efter §
13 d, stk. 2, 2. pkt., jf. §§ 120 og 121, og § 13 d, stk. 2, 3. og 4. pkt., kan ikke indbringes for
højere ret. skifteretten har specifikt anført, at der ikke har været ufuldstændighed i oplysnin-
gerne for skifteretten, der må antages at have haft betydning for stemmeafgivningen. rekon-
struktøren og den regnskabskyndige tillidsmand har undersøgt og godkendt de anmeldte krav,
og der er ikke grundlag for at tilsidesætte denne vurdering. rekonstruktøren har foretaget en
grundig og seriøs behandling af rekonstruktionsboet og har i den forbindelse prøvet de an-
meldte krav. ingen kreditorer er tilsagt særlige fordele for at tiltræde rekonstruktionen, jf.
konkurslovens § 13 e, stk. 3, nr. 3. landsrettens begrundelse er i strid med konkursloven og
forarbejderne til rekonstruktionsreglerne. det følger af forarbejderne til rekonstruktionsreg-
lerne, at de også kan finde anvendelse ved rekonstruktion af fysiske personer. ved at afvise
rekonstruktionsforslaget efter konkurslovens § 13 e, stk. 5, tilsidesætter landsretten tillids-
manden og rekonstruktørens vurdering af aktiverne. tillidsmanden og rekonstruktøren har
vurderet, at konkurs vil være et dårligere resultat for kreditorerne, og denne vurdering kan
retten ikke tilsidesætte. hensigten med bestemmelsen har været, at kreditorerne på baggrund
af rekonstruktøren og tillidsmandens vurdering skulle kunne afgive deres stemme i vished
om, at rekonstruktionen blev gennemført, såfremt flertallet stemte for dette. det har ikke væ-
ret meningen med reglerne at tillægge retten en skønsmæssig beføjelse, når flertallet har stemt
for rekonstruktionsforslaget. bestemmelsen i konkurslovens § 13 e, stk. 5, har til formål at
sikre, at ingen kreditorer bliver stillet væsentligt ringere, end den pågældende ville være ble-
vet stillet i tilfælde af skyldnerens konkurs. skifteretten skal alene vurdere, om der er et mis-
forhold i forhold til skyldnerens økonomiske stilling, hvis den dividende, som opnås ved re-
konstruktionen, er væsentligt ringere end den forventede konkursdividende. da den dividen-
de, der opnås ved rekonstruktionen, er højere end den, der opnås ved konkurs, kan rekonstruk-
                                              - 6 -
tionsforslaget ikke nægtes fremme. hertil kommer, at der ikke vil være nogen konkursdivi-
dende i as personlige konkursbo, hvorfor rekonstruktionsforslaget heller ikke af den grund
kan nægtes i medfør af konkurslovens § 13 e, stk. 5. konsekvensen af landsrettens afgørelse
er, at skyldneren tvinges i konkurs, og fordringshaverne tvinges derved til at acceptere en di-
vidende, som er ringere end den, som opnås med rekonstruktionen.
skat har anført navnlig, at det ikke er korrekt, at der ikke blev fremsat indsigelser mod de
anmeldte krav. z-sparekasse var den eneste kreditor, som stemte for rekonstruktionsforslaget,
mens de øvrige kreditorer gjorde indsigelse mod rekonstruktionsplanen og -forslaget. det er
ikke tilført retsbogen, at skat, z aps og x-bank stemte imod rekonstruktionsforslaget. det
fremgår af advokat bent stamers redegørelse i skifteretten, at z-sparekasse havde en væ-
sentlig interesse i gennemførelsen af rekonstruktionen, fordi rekonstruktionen ville indebære
en mulighed for, at a kunne få overdraget anparterne i selskabet … holding aps – som z-
sparekasse er bankforbindelse for – samt datterselskaber. det fremgår af udskrift fra er-
hvervsstyrelsen, at a er registreret som direktør bl.a. i … holding aps og i dette selskabs dat-
terselskaber. det fremgår endvidere, at a har været direktør og bestyrelsesmedlem i en lang
række selskaber, som alle er tvangsopløst eller opløst efter konkurs. sagen handler ikke om
kære af spørgsmål, som ikke kan kæres, jf. konkurslovens § 249, men om sø- og handelsret-
tens skifteret burde have nægtet at stadfæste det vedtagne rekonstruktionsforslag, jf. konkurs-
lovens § 13 e, stk. 3 og 5. der er ikke fremkommet nye oplysninger for højesteret, og derfor
bør landsrettens kendelse stadfæstes. det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget om re-
konstruktionsreglerne, at det altovervejende hovedområde og sigte med anvendelsen af rekon-
struktionsreglerne er selskaber og andre erhvervsdrivende, men at fysiske personer, der ikke
driver erhvervsvirksomhed, dog ikke er udelukket fra at anvende reglerne om rekonstruktion.
det fremgår af landsrettens kendelse, at landsretten tillægger det betydning, at a allerede har
været under konkursbehandling, at konkursboet blev afsluttet i 2012, og at en stor del af gæl-
den vedrører denne konkurs, og dette må forstås sådan, at landsretten tillægger det betydning,
at formålet med rekonstruktionsreglerne, herunder et hensyn til en videreførelse af en virk-
somhed, undgåelse af en konkurs samt kreditorernes fælles interesser i en videreførelse af en
virksomhed, ikke gør sig gældende i denne sag. rekonstruktionsforslaget er således alene
båret af et hensyn til a personligt og ønsket om en akkordering af en gammel gæld. landsret-
ten kan derfor nægte at stadfæste et vedtaget rekonstruktionsforslag, selv om et flertal af for-
                                               - 7 -
dringshaverne ikke stemte imod rekonstruktionsforslaget. z-sparekasse kunne vedtage rekon-
struktionsforslaget alene.
til støtte for den subsidiære påstand har skat anført navnlig, at rekonstruktionen er haste-
behandlet uden nærmere begrundelse, og at der er en række forhold, som burde have været
undersøgt nærmere med henblik på at afdække, om rekonstruktionsforslaget burde nægtes
stadfæstet, jf. konkurslovens § 13 e, stk. 3 og stk. 5. der bør bl.a. ske en undersøgelse af og
fremlæggelse af dokumentation for as engagement med z-sparekasse, herunder vilkårene for
engagementet og den høje rente på 25,5 pct. af et lån på ca. 8 mio. kr.
x aps og y aps, har gjort de samme anbringender gældende for højesteret, som z aps
gjorde gældende for landsretten.
højesterets begrundelse og resultat
efter det oplyste vil rekonstruktionsforslaget indebære en dividende på 1,03 %, mens divi-
denden i tilfælde af konkurs ville være 0 %. som anført af landsretten må det lægges til
grund, at de krav, som er rejst under rekonstruktionsbehandlingen, hovedsagelig vedrører as
personlige konkurs i 2012. rekonstruktionsforslaget vil således næsten udelukkende tilgodese
as interesse i at få slettet en personlig gæld.
herefter og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at stad-
fæstelse af det vedtagne rekonstruktionsforslag bør nægtes, jf. konkurslovens § 13 e, stk. 5.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale kæremålsomkostninger til nogen anden part.
