                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 27. september 2013
sag 185/2011
(1. afdeling)
a
og
b
(advokat tyge trier, beskikket for begge)
mod
justitsministeriet (tidligere ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration)
(kammeradvokaten ved advokat benedicte galbo)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 3. afdeling den 29. april 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, niels grubbe, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben og kurt rasmussen.
påstande
appellanterne, a og b, har påstået indstævnte justitsministeriet, dømt til
1) at betale 1.450 kr. med tillæg af rente,
2) at friholde dem for betaling af dokumenterede udgifter i forbindelse med fødslen af c, der
      er født den 27. februar 2004, og
3) at betale 120.000 kr. eller et efter rettens skøn mindre beløb for tort og/eller lignende
      skade.
justitsministeriet har påstået stadfæstelse.
justitsministeriet har i oktober 2011 overtaget ressortområdet.
                                               - 2 -
anbringender
a og b har navnlig anført, at de havde et retskrav på familiesammenføring, og at det skyldes
klare myndighedsfejl, at b fik afslag på opholdstilladelse den 14. juni 2004 og først fik op-
holdstilladelse i danmark den 6. juli 2005. den tidligere praksis var i strid med artikel 8 i den
europæiske menneskerettighedskonvention, og justitsministeriet er som følge heraf ansvarlig
for den krænkelse, som de er blevet udsat for. krænkelsen går nærmere ud på, at de som følge
af afslaget den 14. juni 2004 blev bragt i en situation, hvor de følte usikkerhed, ængstelse og
uretfærdighed mv. justitsministeriet skal derfor betale erstatning og godtgørelse som anført
under påstand 1-3. deres krav er ikke forældede, da forældelsesfristen tidligst kan regnes fra
udlændingestyrelsens afgørelse af 6. juli 2005, hvor de fik viden om krænkelsen.
justitsministeriet har navnlig anført, at da ministeriet traf afgørelse den 14. juni 2004, var mi-
nisteriet ikke bekendt med, at b allerede opholdt sig i danmark, og at hun her i landet i fe-
bruar 2004 havde født sit og as første barn. det skyldes ikke fejl hos ministeriet, at afgørelsen
blev truffet på forkert faktuelt grundlag. den afgørelse, som ministeriet traf, var på det fore-
liggende grundlag i overensstemmelse med praksis på området, og denne praksis var ikke i
strid med artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention. hertil kommer, at kra-
vene under påstand 2 og 3 er forældede, da fristen skal regnes fra den 14. juni 2004, hvor mi-
nisteriet traf afgørelse i sagen.
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund
a flygtede i 1995 fra sri lanka, og i 1997 fik han opholdstilladelse som flygtning i danmark.
den 15. januar 2003 blev han gift i thailand med b, der ligeledes er født og opvokset i sri
lanka, og den 28. januar 2003 søgte b om at blive familiesammenført med a. udlændinge-
styrelsen gav den 19. marts 2003 afslag på ansøgningen om opholdstilladelse, og den 14. juni
2004 stadfæstede ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration denne afgørelse. in-
tegrationsministeriet genoptog sagen den 17. august 2004 og tilbagesendte den 23. maj 2005
sagen til udlændingestyrelsen med henblik på, at styrelsen skulle udstede opholdstilladelse i
danmark til b, hvilket styrelsen gjorde den 6. juli 2005. ressortområdet er i oktober 2011
overført til justitsministeriet.
                                                   - 3 -
a og b anlagde den 24. august 2009 sag med påstand om erstatning og godtgørelse som følge
af, at b i juni 2004 havde fået endeligt afslag på ansøgningen om opholdstilladelse. påstand 1
angår et erstatningskrav til dækning af udgifter til lægeundersøgelser i november 2004 og se-
nere. påstand 2 angår et muligt krav på betaling af hospitalsudgifter i forbindelse med det før-
ste barns fødsel i februar 2004. påstand 3 angår et krav om godtgørelse på 120.000 kr. for tort
mv. begrundet i usikkerhed, ængstelse og følelse af uretfærdighed, som sagsforløbet har på-
ført dem.
forældelse (påstand 2 og 3)
justitsministeriet har gjort gældende, at erstatnings- og godtgørelseskravene i påstand 2 og 3
er forældede.
a og bs krav er undergivet forældelsesfristen på 5 år i forældelsesloven af 1908, jf. lovens §
1, stk. 1, nr. 5, jf. § 30, stk. 1, i forældelsesloven af 2007. medmindre der er grundlag for su-
spension af forældelsesfristens begyndelsestidspunkt efter § 3 i forældelsesloven af 1908, lø-
ber forældelsesfristen fra skadens indtræden, jf. denne lovs § 2, 1. pkt.
højesteret finder, at skaden indtrådte den 14. juni 2004, da integrationsministeriet som kla-
geinstans stadfæstede udlændingestyrelsens afslag på opholdstilladelse til b. fra dette tids-
punkt var a og b bekendt med de forhold, som de nu begrunder kravene i påstand 2 og 3 om
økonomisk kompensation med. den omstændighed, at ministeriet genoptog sagen i august
2004, og at b fik opholdstilladelse i juli 2005, kan ikke medføre, at fristen for kravene blev
suspenderet eller først skal regnes fra juli 2005.
da der først blev anlagt sag den 24. august 2009, er kravene i påstand 2 og 3 forældede. ju-
stitsministeriet frifindes derfor for disse påstande.
erstatning (påstand 1)
justitsministeriet har for højesteret frafaldet indsigelsen om forældelse af kravet i påstand 1
om erstatning for udgifter i forbindelse med lægeundersøgelser i november 2004 og senere.
ved afgørelsen om familiesammenføring af 23. maj 2005 lagde integrationsministeriet til
grund, at a fortsat risikerede asylrelevant forfølgelse i sit hjemland, sri lanka, samt at han og
                                                - 4 -
b havde etableret et familieliv med tilknytning til danmark. ministeriet lagde bl.a. vægt på, at
ægtefællerne boede sammen i danmark og havde to fællesbørn født i danmark. grundlaget
for afslaget af 14. juni 2004 var anderledes, idet der ikke indgik oplysninger om fælles bopæl
og om fødslen af det dengang ene fællesbarn, ligesom det da blev lagt til grund, at der ikke
var forhold, der bevirkede, at a ikke ville kunne tage ophold i sri lanka.
højesteret finder, at et erstatningsansvar for justitsministeriet må forudsætte, at der i forbin-
delse med afgørelsen af 14. juni 2004 blev handlet ansvarspådragende. efter en samlet vurde-
ring finder højesteret ikke tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at integrationsministeriet ved
denne afgørelse begik sådanne fejl, at ministeriet har pådraget sig erstatningsansvar. højeste-
ret frifinder derfor justitsministeriet for påstand 1.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 100.000 kr. til justitsministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
