- pba
                                         udskrift
                                              af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 31. januar 2013
n-2-10
                                    forbrugerombudsmanden
                                    (procedurefuldmægtig diane svanholm kvist)
                                    mod
                                    europark a/s
                                    (advokat keld norup)
indledning
sagen vedrører rækkevidden af højesterets dom af 4. marts 2010 med hensyn til spørgsmålet
om, hvorvidt europark a/s er berettiget til at pålægge rykkergebyr i det 1. rykkerbrev, jf.
rentelovens § 9 b, efter at europark a/s har pålagt en bilist en parkeringsafgift i forbindelse
med en uberettiget parkering ved at placere en gul slip, tidligere et girokort (i dommen om-
talt som ”girokort”), bag den ene vinduesvisker på den parkerede bil.
                                                 -2-
påstande
forbrugerombudsmanden har nedlagt følgende påstande:
påstand 1
principalt:
europark a/s skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsfø-
ringslovens § 1, at opkræve rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved frem-
sendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden ale-
ne er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort under vinduesviskeren på en
parkeret bil.
subisidiært:
europark a/s skal anerkende, at europark a/s samtidig med opkrævning af det første ryk-
kergebyr skal oplyse modtageren om, at denne kun er forpligtet til at betale rykkergebyret,
såfremt modtageren forinden har modtaget det på bilen placerede girokort.
påstand 2:
europark a/s skal anerkende at tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for personer
på baggrund af girokort placeret på bilen efter højesterets dom af 4. marts 2010 i sag
140/2008, 1. afdeling, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet
placeret på deres bil.
europark a/s har påstået frifindelse.
sagen er anlagt den 13. oktober 2010.
oplysningerne i sagen
europark a/s, der er danmarks største parkeringsselskab, administrerer parkeringsanlæg,
men ejer kun i meget få tilfælde parkeringsanlæg. driften af parkeringsanlæg består i kontrol
                                                      -3-
og opsyn, herunder blandt andet pålæggelse af kontrolgebyrer i forbindelse med uberettige-
de parkeringer samt opsyn med parkeringsanlæg i øvrigt. såfremt kontrolgebyret ikke beta-
les, sender europark a/s et rykkerbrev, hvori der som tillæg til kontrolgebyret pålægges et
rykkergebyr på 100 kr.
       det fremgår af girokortet, der er placeret bag vinduesviskeren, at der vil blive pålagt et
rykkergebyr, hvis kontrolgebyret ikke betales inden 10 dage.
       på girokortet er der henholdsvis et løbenummer og en fik-kode, som kan identificere
det enkelte kontrolgebyr.
       1. rykkerbrev, der først udsendes 14 dage efter, at kontrolafgiften er pålagt, indeholder
et girokort, som ligeledes er påført et løbenummer samt en fik-kode, således at betalingen
kan identificeres. det fremgår blandt andet af rykkerbrevet:
       ”…
       da vi ikke har registreret indbetaling på ovennævnte løbenummer, beder vi dem betale det
       skyldige beløb ved brug af dette girokort, hvorpå vi har tillagt yderligere rykkergebyr på 100,-
       til dækning af vores omkostninger, jf. renteloven § 9 b, stk. 2. …”
højesterets dom af 4. marts 2010
der har ved domstolene verseret en række sager, hvor bilisten er blevet pålagt at betale ryk-
kergebyr. en af disse sager var anlagt ved retten i herning i 2006 og blev indbragt for vestre
landsret og senere for højesteret, der afsagde dom den 4. marts 2010. forbrugeren gjorde
under sagen gældende, at han ikke havde modtaget girokortet med kontrolafgiften.
       vestre landsret frifandt bilisten ved dom af 9. november 2007 (u2008.583 v). af dom-
mens præmisser fremgår bl.a.:
       ”…
       allerede fordi driften sker efter privatretlige regler, er der ikke grundlag for den påberåbte ana-
       loge anvendelse af bestemmelsen i færdselslovens § 121, stk. 3, der angår afgifter af offentligret-
       lig karakter.
              det findes endvidere bedst stemmende med almindelige privatretlige regler, at kravet på
       et kontrolgebyr forfalder ved påkrav, der i mangel af holdepunkter for andet må afgives ved
       brev eller på anden lignende betryggende måde.
              der er derfor ikke grundlag for at anse girokortet, der blev placeret bag vinduesviskeren,
       for et påkrav, der – mod indstævntes forklaring – er kommet frem til indstævnte. der er herved
       lagt vægt på, at placeringen af girokortet ikke kan antages at rumme samme sikkerhed for, at
       meddelelsen når frem til adressaten som fremsendelse af et brev til den pågældende adresse.
                                                    -4-
              det kan herefter ikke lægges til grund, at kravet på kontrolgebyr i forhold til indstævnte
      var forfaldet ved afsendelse af den første rykker, og appellanten har derfor ikke krav på ryk-
      kergebyr efter rentelovens § 9 b med hensyn til dette brev.
      …”
højesteret stadfæstede ved dom af 4. marts 2010 (u2010.1534 h) landsrettens dom med føl-
gende begrundelse:
      ”…
      af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for ana-
      log anvendelse af færdselslovens § 121, stk. 3.
      højesteret tiltræder endvidere, at anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ik-
      ke i sig selv indebærer, at påkravet i girokortet kan anses for at være kommet frem til a.
      der er enighed om, at girokortet ikke længere sad på bilen, da a vendte tilbage.
      højesteret tiltræder herefter, at europark a/s ikke har været berettiget til at fastholde det ryk-
      kergebyr, der blev opkrævet ved brevet af 24. januar 2006.
      …”
parterne korrespondance før og efter højesterets dom
efter vestre landsrets afgørelse var der en del korrespondance mellem forbrugerombuds-
manden og europark a/s’ advokat, ligesom der blev afholdt møder.
      forbrugerombudsmanden meddelte efter et møde den 5. februar 2008 i brev af 8. fe-
bruar 2008 til europark a/s’ advokat, ”at private parkeringsfirmaer ikke kan opkræve ryk-
kergebyr, uden at der er sikkerhed for, at adressaten har modtaget girokortet (betalingspå-
kravet)”. i brevet henviste forbrugerombudsmanden til justitsministerens besvarelse af 5.
februar 2008 til folketinget af bl.a. spørgsmål nr. s 552, hvoraf det blandt andet fremgår:
      ”…
      efter justitsministeriets opfattelse forudsætter pålæggelse af et rykkergebyr i forbindelse med
      forsinket betaling, at det kan lægges til grund, at debitor forud for rykkerskrivelsen har modta-
      get underretning om fordringen og om betalingsfristen.
      …”
efter yderligere korrespondance, hvori europark a/s fastholdt sit standpunkt, opfordrede
forbrugerombudsmanden i brev af 3. juli 2008 europark a/s til, indtil sagen blev afklaret i
                                                    -5-
højesteret, at følge vestre landsrets afgørelse og således ophøre med at pålægge rykkerge-
byr i forbindelse med 1. rykkerbrev.
       ved brev af 7. juli 2008 til forbrugerombudsmanden oplyste europark a/s’ advokat, at
der efter hans opfattelse var tale om en konkret afgørelse i forhold til de faktiske forhold i
den foreliggende sag, og europark a/s ville følge dommen og frafalde 1. rykkergebyr i de si-
tuationer, hvor bilisten bestred at have modtaget kontrolgebyret.
       ved breve af 10. juli 2008 og 29. august 2008 til europark a/s’ advokat forbeholdt for-
brugerombudsmanden sig at udtage stævning mod europark a/s.
       efter højesterets dom af 4. marts 2010 rettede forbrugerombudsmanden ved brev
samme dag henvendelse til europark a/s’ advokat med henblik på at få klarlagt, hvordan
europark a/s fremover ville administrere opkrævningen af rykkergebyr ved udsendelse af
betalingsrykkere.
       europark a/s’ advokat svarede ved brev af 8. marts 2010, at afgørelsen ville blive drøf-
tet i brancheforeningen og de respektive private parkeringsselskaber med henblik på at få
fastlagt rækkevidden af den afsagte dom samt at få klarlagt i, hvilket omfang denne ville
medføre procedureændringer.
       i brev af 16. marts 2010 til forbrugerombudsmanden, som bl.a. indeholdt en gengivelse
af en pressemeddelelse om europark a/s’ forståelse af højesterets dom af 4. marts 2010, op-
lyste europark a/s’ advokat afslutningsvis i brevet:
       ”i de tilfælde, hvor der fremkommer indsigelse herimod, vil min klient, som man i øvrigt har
       gjort det siden den afsagte landsretsdom, frafalde det første rykkergebyr. denne praksis er og
       bliver gennemført, både såfremt indsigelsen kommer umiddelbart efter modtagelsen af første
       rykkergebyr, men også såfremt indsigelsen kommer senere i inkassationsforløbet, herunder og-
       så under en eventuel efterfølgende verserende retssag.”
på grundlag af europark a/s’ anmodning om aktindsigt oplyste forbrugerombudsmanden i
brev af 13. oktober 2010, at der var modtaget i alt 11 klager med samme problemstilling som
i nærværende sag.
forklaringer
                                                 -6-
michael christensen har forklaret, at han blev ansat som økonomisk chef i europark a/s i
september 2007 og blev administrerende direktør den 1. juli 2012. han havde indtil den 13.
november 2012 ansvaret for økonomifunktionen i selskabet.
       europark a/s er danmarks største parkeringsselskab med en markedsandel på ca. 60
%. selskabet har eksisteret siden midten af 90’erne og har en række forretningsområder ud-
over parkeringskontrollen, f.eks. vejservice og snerydning, men også rådgivning ved anlæg
af parkeringsarealer. ca. 64 % af omsætningen på 290 mio. kr. i 2011 i europark a/s stammer
fra betaling for parkering på time-, evt. månedsbasis mv., mens indtægterne fra kontrolgeby-
rer og rykkergebyrer udgør ca. 36 % af den samlede omsætning. selskabets årlige indtægter
fra rykkergebyrer svinger en del, men er sædvanligvis 5-6 mio. kr., hvilket omfatter både 1.,
2. og 3. rykkergebyr. opkrævning af rykkergebyr foregår automatisk via et it-system, der på
grundlag af data fra girokortet automatisk tæller 10 dage frem, svarende til betalingsfristen.
før der sendes rykkerskrivelser, foretages en betalingskontrol for at undgå krydsindbetalin-
ger.
       europark a/s opbevarer regnskabsmateriale i 5 år. girokortene gemmes som bogfø-
ringsmateriale. det vil derfor være muligt at finde de sager, hvori der er opkrævet 1. rykker-
gebyr, men det vil skulle ske ved manuel sagsbehandling. i 2011 blev der udstedt ca. 250.000
kontrolgebyrer. der blev udsendt ca. 50.000 1. rykkerbrev, og i mange af disse tilfælde tillige
2. og 3. rykkerbrev. i nogle af disse sager har bilisterne fremsat indsigelser, som efterfølgen-
de er efterkommet. dette drejer sig formentlig om ca. 5.000 sager pr. år. hvis europark a/s
skal tilbagebetale rykkergebyr for første rykkerbrev fra tidspunktet forhøjesterets dom, vil
europark a/s manuelt skulle gennemgå ca. 125.000 sager.
       der er endvidere det problem, at det ofte er en anden end bilens ejer, der har betalt
kontrolafgiften. europark a/s kan ikke selv kontrollere, hvem der har betalt kontrolafgiften,
men vil skulle kontakte bankerne, som opkræver 50 kr. pr. oplysning, hvis de altså overho-
vedet vil medvirke. selskabet henter i øvrigt adresseoplysninger fra det centrale register for
motorkøretøjer (crm) og kender derfor bilejerens registrerede adresse. men adressen kan
have ændret sig, og bilen kan være blevet solgt, siden rykkergebyret blev pålagt.
       det er muligt ved hjælp af det løbenummer, som er påført girokortene, at identificere,
hvilke bilister der har betalt kontrolafgiften på grundlag af det girokort, der oprindeligt blev
placeret i bilens forrude, og hvilke der har betalt efter at have modtaget et rykkerbrev.
                                                   -7-
      da forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive indgivet stævning,
ændrede europark a/s ikke procedure for så vidt angik registrering af indbetalinger eller
opkrævning af 1. rykkergebyr, og gebyrerne opkræves stadig.
thomas jørgensen har forklaret, at han er in-house advokat, og at han i august måned ind-
trådte i selskabets bestyrelse. han har siden ultimo sept./okt. 2010 været ansat i et dattersel-
skab til europark a/s, euroincasso aps. han har ansvaret for den indenretlige inkassopro-
cedure med udsendelse af betalingspåkrav, udarbejdelse af stævninger og møde i retten.
han modtager typisk sagerne 14 dage til 3 uger efter selskabets 3.rykker. indsigelsessager
modtager han ca. 14 dage efter selskabets sidste fastholdelse af gebyret. han bistår også kon-
cernen i øvrige juridiske problemstillinger.
      det er parkeringsvagterne, der placerer girokortene på bilerne. vagterne runderer på
deres tildelte ruter og medbringer en håndholdt computer, en pda, samt et fotografiapparat.
på computeren indtastes før runderingen pladsens nummer. udover parkeringskontrollen
har vagten også andre opsynsopgaver og tjekker bl.a. for indbrud på pladsen og glat føre
mv. hvis en bil holder ulovligt parkeret, indtastes på pda’en bilens mærke, farve samt regi-
streringsnummer. det noteres, hvorfor kontrolgebyret gives. efter indtastning følger en ob-
servationstid på mellem 3-15 min. afhængigt af den aftale, som ejeren af pladsen har indgået
med europark a/s. efter endt observationstid sættes girokortet i bilens forrude under vin-
duesviskeren. herefter tager parkeringsvagten 4-5 billeder af bilen, herunder 1-2 billeder af
girokortet fra forskellige vinkler som dokumentation for, at det er forsvarligt placeret.
      i tilfælde af, at der f.eks. ligger girokort på pladsen, samles disse op og medbringes til
det driftskontor, hvor parkeringsvagten har sin daglige gang. disse kontrolafgifter behandles
efterfølgende særskilt. dette udgør ikke et stort problem.
      på driftskontorets afkodes oplysningerne på pda’en, herunder de billeder, som parke-
ringsvagten har taget, og parkeringsvagtens eventuelle bemærkninger om, at han har været i
kontakt med bilisten. oplysningerne sendes til en server. herefter fremnoteres sagen i 10
plus 4 dage, og hvis der hverken er sket betaling eller rejst indsigelse, indledes rykkerproce-
duren, der udgøres af i alt 3 rykkere.
                                                 -8-
       europark a/s benytter samme rykkerskrivelse som før højesterets dom, dog med en
tilføjelse om, at hvis det ikke er den registrerede bruger, der har parkeret bilen, bedes der ret-
tet henvendelse til europark a/s herom.
       han har ikke tal på, hvor mange der betaler efter henholdsvis den første, anden og
tredje rykker. efter en gennemgang af ca. 5.000 sager kunne europark a/s’ brugerafdeling
konstatere, at der var indsigelser - telefoniske eller skriftlige - i ca. 25 % af sagerne. når eu-
ropark a/s modtager en indsigelse, standses rykkerproceduren, og indsigelsen besvares. af
de 5.000 sager udgjorde indsigelsen om ikke at have modtaget den oprindelige opkrævning
maksimum 30-40 sager, svarende til 0,8 %. af de tvister, der er i retten, udgør denne pro-
blemstilling 10-20 %. som hovedregel frafaldes per kulance rykkergebyret, der opkræves i
forbindelse med 1. rykkerbrev, når der rejses indsigelse.
       efter en konkret bevismæssig vurdering kan rykkergebyret dog blive fastholdt. den
ene situation er, hvor bilisten oplyser ikke at have modtaget kontrolafgiften, men hvor det
kan konstateres, at der er sket en indbetaling på det oprindelige løbenummer, der fremgik af
det girokort, som blev placeret på den parkerede bil. dette løbenummer er forskelligt fra det
løbenummer, der står på det girokort, der er en del af rykkerbrevet. det kan herefter konsta-
teres, at det oprindelige girokort er modtaget. den anden situation er, hvor han som advokat
foretager en bevismæssig vurdering af modpartens indsigelser sammenholdt med parke-
ringsvagtens observationer, fotos og andre data, og hvor der på det grundlag ikke er holde-
punkter for indsigelsen. den tredje situation er, at der reageres kort tid efter girokortets afle-
vering på bilen, og hvor bilisten siden gør gældende, at vedkommende ikke har modtaget gi-
rokortet.
       rykkerbrevene sendes med post danmark. af de 5.000 gennemgåede sager er der
modtaget returpost i størrelsesorden 170-180 stk., svarende til ca. 3 %. den typiske årsag er,
at adressaten er ubekendt på adressen. udsendelse af rykkerskrivelser sker på baggrund af
oplysninger fra crm, hvor bilens ejer og primære bruger er registreret.
       han har af brugerafdelingen fået oplyst, at de har modtaget omkring 5 henvendelser
på baggrund af den offentlige opmærksomhed, der har været omkring problemstillingen.
       han har ikke personligt set noget krav om tilbagebetaling af 100 kr.
parternes argumenter
                                                  -9-
forbrugerombudsmanden:
ad den principale påstand 1:
det gøres gældende, at europark a/s ikke har haft rimelig grund til at opkræve rykkergebyr
i forbindelse med det 1. rykkerbrev til bilisten, jf. rentelovens § 9b, stk. 1. det er en forudsæt-
ning for opkrævning af et rykkergebyr, at det beløb, der rykkes for, er forfaldent til betaling.
bilisten skal derfor forud for modtagelsen af rykkerbrevet have modtaget et betalingspåkrav.
er betalingspåkravet ikke kommet frem, er der ikke indtrådt en betalingsforpligtelse for bili-
sten, og der kan ikke opkræves rykkergebyr. det er en almindelig retsgrundsætning i dansk
ret, at afsenderen bærer risikoen for, at en meddelelse er kommet frem. det er således ikke
bilisten, der bærer risikoen for, om girokortet er kommet frem.
       det afgørende for, om europark a/s er berettiget til at opkræve rykkergebyr i forbin-
delse med 1. rykkerbrev, er derfor, om girokortet er kommet frem til bilisten. det forhold, at
girokortet anbringes under vinduesviskeren på bilen, er ikke tilstrækkeligt til at anse påkra-
vet for at være kommet frem. dette er fastslået ved højesterets dom af 4. marts 2010. høje-
sterets præmisser er formuleret generelt og afklarer retsstillingen på området. det er således
uden betydning, at parterne i den konkrete sag var enige om, at girokortet ikke sad på bilen,
da bilisten vendte tilbage, eller at der var tale om en fuldbyrdelsesdom.
       det forhold, at europark a/s tager et billede af anbringelsen af girokortet, beviser ikke,
at det er kommet frem til bilisten. girokortet kan efterfølgende være fjernet f.eks. som led i
en drengestreg, det kan være blæst væk, eller en anden bilist kan have placeret det på sin
egen bil.
       europark a/s anerkender selv denne problemstilling, eftersom europark a/s per au-
tomatik frafalder 1. rykkergebyr, når bilisten kommer med en indsigelse om ikke at have
modtaget girokortet. dette gør europark a/s, fordi selskabet ikke kan bevise, at bilisten har
modtaget girokortet.
       da europark a/s ikke kan være sikker på, at et girokort placeret under vinduesviske-
ren på bilen er kommet frem til bilisten, handler europark a/s i strid med markedsførings-
lovens § 1 ved uden retligt grundlag at pålægge bilisten et rykkergebyr allerede ved frem-
sendelse af det 1. rykkerbrev.
                                                    - 10 -
       det forhold, at der i europark a/s er praksis for at eftergive 1. rykkergebyr, når der
modtages indsigelser, er ikke tilstrækkeligt til, at det er i overensstemmelse med god mar-
kedsføringsskik at opkræve rykkergebyret ved fremsendelse af 1. rykkerbrev.
ad den subsidiære påstand 1:
det gøres gældende, at europark a/s handler i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 3 og
artikel 7 om vildledende udeladelser i direktivet om urimelig handelspraksis, når europark
a/s i sit 1. rykkerbrev undlader at oplyse om, at bilisten kun er forpligtet til at betale rykker-
gebyret, hvis girokortet med parkeringsafgiften er modtaget. europark a/s udelader derved
vigtige informationer, jf. u 2005.2250 s.
       det er ikke tilstrækkeligt til imødekommelse af markedsføringslovens § 3, at europark
a/s per kulance frafalder rykkergebyret, når der fremkommer indsigelser, idet denne praksis
forudsætter en reaktion fra forbrugerens side.
ad påstand 2:
det gøres gældende, at europark a/s har handlet i strid med markedsføringslovens § 3 ved
rutinemæssigt i tiden efter højesterets dom at have opkrævet rykkergebyr i forbindelse med
1. rykkerbrev. europark a/s skal derfor tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for
bilister alene på grundlag af et girokort placeret på bilistens bil, medmindre bilisten aner-
kender at have modtaget dette.
       der er i markedsføringslovens § 20 hjemmel til at give påbud for at sikre genoprettelse
af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand. det fremgår af bemærkningerne
til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at bestemmelsen giver
mulighed for i det tilfælde, hvor det må anses for nødvendigt for at sikre genoprettelse af
status quo, at give de i så henseende nødvendige påbud. hvis en erhvervsdrivende hos kun-
der opkræver beløb, som ikke baserer sig på civilretlige krav – enten fordi de pågældende af-
taler ikke indeholder hjemmel til at opkræve beløbene, eller fordi vilkår om betaling af de
pågældende beløb er ugyldige efter aftalelovens regler – vil der således i klare tilfælde i med-
før af den tidligere lovs § 13, 2. pkt., litra 2, (nu § 20, stk. 1, nr. 2) kunne gives påbud om til-
bagebetaling af allerede modtagne beløb. et sådant påbud om tilbagebetaling til kunder kan
gives, hvis retten anser alle civilretlige betingelser for opfyldt. det fremgår tillige af be-
                                                 - 11 -
mærkningerne til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at be-
stemmelsen kan anvendes ved flere forbrugere.
       europark a/s har som tidligere nævnt ikke ved udsendelse af 1. rykkerbrev sikkerhed
for, at betalingspåkravet er kommet frem til bilisten. europark a/s har derfor ikke med sik-
kerhed et civilretligt krav mod bilisten.
       det fremgår af retspraksis, at betaling på grund af en vildfarelse med hensyn til en klar
retsregel normalt kan danne grundlag for tilbagesøgning, jf. u 1972.1025 h og u 2005.2960 s.
       det er ikke urimeligt, hvis europark a/s skal tilbagebetale de uretmæssigt opkrævede
rykkergebyrer. et påbud om tilbagebetaling vil ikke stå i misforhold til europark a/s’ forse-
else, selvom tilbagebetalingen vil kræve et omfattende manuelt arbejde fra europark a/s’
side. der har løbende været dialog mellem forbrugerombudsmanden og europark a/s ved-
rørende problemstillingen, og forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive
indgivet stævning mod europark a/s. europark a/s kunne i denne forbindelse have truffet
de nødvendige foranstaltninger, så det i dag ville have været lettere at finde de sager frem,
hvor der er betalt 1. rykkergebyr på grundlag af 1. rykkerbrev.
       der foreligger ikke passivitet i den foreliggende situation, hvor europark a/s har op-
krævet et beløb uden retligt grundlag.
europark a/s:
europark a/s har overordnet gjort gældende at være berettiget til at opkræve rykkergebyr i
forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev, idet girokortet må antages at være kommet
frem til bilisten, når det er anbragt på pågældendes bil. af justitsministerens besvarelse af
spørgsmål nr. s 552 fremgår det, at debitor skal have modtaget underretning om betalings-
påkravet, men intet om, hvordan underretning skal være foretaget. det er intet krav om, at
bilisten fysisk skal have modtaget girokortet, at betalingspåkravet skal være kommet til bili-
stens kundskab, eller at bilisten skal være orienteret om selve indholdet af påkravet. påkra-
vet er i nærværende situation fremsat under sådanne omstændigheder, at det normalt vil
være kommet frem til bilisten. rykkerbrevet fremsendes derfor med rimelig grund, jf. rente-
lovens § 9 b, idet der i bestemmelsen ”med rimelig grund” henvises til, at kravet skal være
forfaldent. dette er tilfældet, når der er gået 10 dage, siden girokortet blev placeret på bilen.
                                                   - 12 -
ad den principale påstand 1:
forbrugerombudsmandens konklusion på baggrund af højesterets dom af 4. marts 2010 er
alt for vidtrækkende og uden belæg i dommen. der var tale om en konkret afgørelse, hvor
højesteret alene tog stilling til den situation, hvor der var enighed om, at girokortet ikke sad
på bilen, da bilisten returnerede til bilen. denne enighed var afgørende for højesteret. høje-
steret har derimod ikke taget stilling til, hvordan det ville have forholdt sig, hvis europark
a/s havde fastholdt, at girokortet var til stede, da bilisten vendte tilbage til bilen. højesteret
anfører alene, at ”.. anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ikke i sig selv inde-
bærer, at påkravet kan anses for at være kommet frem til a.”
        det må derfor lægges til grund, at europark a/s vil have mulighed for på anden måde
at føre bevis for, at et girokort placeret på en parkeret bil er kommet frem til bilisten. højeste-
ret tiltræder således ikke landsrettens præmisser om, at betalingspåkravet skal afgives ved
brev.
        det må afgøres efter sædvanlige bevisbyrderegler, om et påkrav er kommet frem.
        når parkeringsvagten har taget billeder af, at girokortet er placeret på bilen, er disse et
tungtvejende bevis for, at girokortet er kommet frem, og der er dermed grundlag for at op-
kræve et rykkergebyr i forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev. i disse tilfælde er det
bilisten, der skal løfte bevisbyrden for, at girokortet ikke var til stede, da han returnerede til
bilen. europark a/s har erkendt, at bevisbyrden kan være svær at løfte for bilisten, hvorfor
rykkergebyret frafaldes per kulance, hvis bilisten straks i forbindelse med modtagelse af 1.
rykkerbrev fremsætter indsigelse over for europark a/s om, at girokortet ikke er modtaget.
dette sker på baggrund af bevismæssige og forretningsmæssige vurderinger. der ligger heri
ikke en anerkendelse af, at europark a/s er uberettiget til at opkræve rykkergebyret. der er
således også situationer, hvor rykkergebyret fastholdes. dette er for eksempel tilfældet, hvis
indsigelsen først fremsættes under en efterfølgende retssag, og bilisten oprindeligt klagede,
inden rykkerskrivelsen blev udsendt, eller hvis det kan konstateres, at der er sket indbetaling
på det girokort, som blev placeret på bilen. dommen af 10. august 2010 fra retten i glostrup
er et eksempel herpå.
        rykkerbrevet sendes med post danmark. i rykkerbrevet får bilisten den forbruger-
mæssige information, som er nødvendig. forbrugeren bør straks reagere, hvis forbrugeren
ikke er enig i, at der skal betales rykkergebyr.
                                                 - 13 -
       det afgørende i denne sag er, hvad der ligger i begrebet ”kommet frem”. det er euro-
park a/s’ opfattelse, at det er tilstrækkeligt, at girokortet er kommet inden for skyldnerens
rådighedssfære, jf. u 2003.1421 ø og u 2005.3046 ø, hvilket er sket, når det er placeret på bi-
lens forrude. det forhold, at tredjemand kan fjerne girokortet, må komme bilisten til skade.
europark a/s anvender den fremgangsmåde, som er den almindelige ved pålæggelse af kon-
trolgebyrer i hele verden. det er ganske udokumenteret, at risikoen for, at girokortet forsvin-
der, når det placeres i forruden på bilistens bil, er større, end hvis det blev sendt med post
danmark.
       færdselslovens § 121, stk. 3, kan ikke anvendes analogt, men det afskærer ikke retten
fra at anvende de samme principper, som færdselslovens § 121, stk. 3 er udtryk for. det må
betragtes som en sædvane, at girokortet ved pålæg af kontrolgebyr bliver placeret på bilen
og ikke eftersendt med postvæsenet. ved anbringelse på bilen er det den, der har parkeret bi-
len, som får underretning om kontrolgebyret og om baggrunden herfor, og som dermed har
mulighed for med det samme at kontrollere, om kontrolafgiften er pålagt med rette.
       det bestrides derfor, at europark a/s handler i strid med god markedsføringsskik, jf.
markedsføringslovens § 1.
ad den subsidiære påstand 1:
det bestrides, at europark a/s handler i strid med markedsføringslovens § 3 ved fremsen-
delsen af rykkerbrevet. den foreliggende situation er heller ikke omfattet af artikel 7 i direk-
tivet om virksomheders urimelige handelspraksis.
       der er ikke tale om vildledende markedsføring. europark a/s undlader ikke i rykker-
brevet at give bilisten væsentlige oplysninger. der er ikke holdepunkter for at pålægge eu-
ropark a/s i videre omfang, end hvad der er gældende for andre kreditorer, at skulle rede-
gøre for, hvornår der kan pålægges et rykkergebyr. der foreligger ikke en sådan generel vej-
ledningsforpligtelse for kreditorer. der vil derfor være tale om forskelsbehandling, hvis det
pålægges europark a/s i 1. rykkerbrev at oplyse, at der er mulighed for, at europark a/s fra-
falder 1. rykkergebyr, hvis bilisten ikke har modtaget girokortet.
ad påstand 2:
                                                  - 14 -
markedsføringslovens § 20 indeholder efter sin ordlyd ikke hjemmel til, at forbrugerom-
budsmanden kan rejse et tilbagebetalingskrav. det bestrides, at der med henvisning til be-
mærkningerne til den tidligere § 13 kan stilles krav om en så omfattende tilbagebetaling, som
tilfældet er i denne sag.
       det er ifølge bemærkningerne en betingelse for, at der kan kræves tilbagesøgning, at
tilbagebetalingen vil være uproblematisk. hvis europark a/s pålægges at tilbagebetale ryk-
kergebyrerne, vil europark a/s skulle gennemgå mange tusinde sager manuelt, idet euro-
park a/s ikke har registreret elektronisk, hvem der har betalt rykkergebyr. et krav om tilba-
gebetaling vil derfor være urimeligt og uproportionalt. desuden er påstanden alt for vidtgå-
ende, idet der kan være tilfælde, hvor rykkergebyret efter en bevismæssig bedømmelse er
opkrævet med rette.
       når bilisten har betalt rykkergebyret uden indsigelser, må det tages som udtryk for, at
girokortet er modtaget. hvis retten kommer frem til, at europark a/s er forpligtet til at tilba-
gebetale rykkergebyr, må det kræves, at bilisterne selv henvender sig til europark a/s og
beviser, at girokortet ikke er modtaget. der er tale om et forsvindende lille antal sager, hvor
bilisten reelt er berettiget til tilbagesøgning. det bør tillige tages i betragtning, at ingen har
fremsat krav om tilbagebetaling på trods af den offentlige opmærksom, der har været om-
kring sagen. forbrugerombudsmanden har også alene modtaget 11 henvendelser.
       markedsføringslovens § 20 indeholder ikke hjemmel for tilbagesøgning. det bestrides,
at § 20 kan finde anvendelse i den foreliggende situation, idet der i så fald er tale om lovgiv-
ning i bemærkningerne.
       betingelserne for tilbagesøgning er desuden ikke opfyldt, da der ikke har været tale om
overtrædelse af en klar retsregel. spørgsmålet om, hvorvidt opkrævning af rykkergebyr i
den foreliggende situation er berettiget efter renteloven, har således været genstand for for-
tolkning i såvel landsretten som højesteret.
       tilbagesøgning er endvidere udelukket, idet bilisterne ikke har reklameret inden for en
rimelig frist. forbrugerombudsmanden kan ikke afbryde fristen på vegne af en lang række
unavngivne bilister. de enkelte bilister må rette henvendelse på egen hånd.
sø- og handelsrettens afgørelse
                                                 - 15 -
indledningsvis bemærkes, at retten ikke finder grundlag for at anvende principperne i færd-
selslovens § 121, stk. 3, jf. højesterets dom af 4. marts 2010.
påstand 1
parkeringsselskabet europark a/s pålægger bilister en parkeringsafgift i tilfælde, hvor eu-
ropark a/s konstaterer, at bilen er parkeret på parkeringsarealet, uden at reglerne for parke-
ring på det omhandlede areal er iagttaget. parkeringsafgiften pålægges ved, at europark
a/s’ parkeringsvagt på stedet placerer et girokort (nu en gul slip) på den parkerede bils for-
rude under vinduesviskeren.
      som fastslået i højesterets dom af 4. marts 2010 (1. afdeling, sag 140/2008) indebærer
anbringelse af girokortet på denne måde ikke i sig selv, at påkravet i girokortet kan anses at
være kommet frem til den, som påkravet vedrører. europark a/s’ bevisbyrde for, at påkravet
er kommet frem, løftes ikke ved, at der nu optages fotos af girokortets placering på bilen.
      under disse omstændigheder finder retten, at det vil være uberettiget og i strid med
markedsføringslovens § 1, såfremt europark a/s i henhold til rentelovens regler opkræver et
rykkergebyr allerede ved fremsendelse af det første rykkerbrev efter betalingspåkravet, med
mindre det ved øvrige omstændigheder godtgøres, at påkravet er kommet frem. der kan så-
ledes foreligge tilfælde, hvor bilisten har anerkendt eller på anden direkte eller indirekte
måde ved sine handlinger har tilkendegivet at have modtaget girokortet, eller der foreligger
anden dokumentation herfor.
      med disse bemærkninger tages forbrugerombudsmandens påstand 1 til følge.
påstand 2
det er ubestridt, at europark a/s i en årrække forud for anlæggelsen af nærværende sag har
opkrævet rykkergebyrer på grundlag af påkrav i de under bilernes vinduesviskere placerede
girokort. det følger af det ovenfor anførte, at disse opkrævninger har været uberettigede,
hvor der ikke har foreligget øvrige omstændigheder, hvorefter det må anses for godtgjort, at
påkravet er kommet frem. de personer, hos hvem europark a/s uberettiget har opkrævet de
nævnte rykkergebyrer, vil derfor have et tilbagesøgningskrav mod europark a/s.
                                                  - 16 -
forbrugerombudsmandens påstand 2 må anses for et påbud, som er nødvendigt for at sikre
genoprettelse af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand, jf. markedsfø-
ringslovens § 20, stk. 1, nr. 2.
      i bemærkningerne til lovforslag nr. 211 til lov om markedsføring § 13 (nu § 20) - ft
1994 s. 7271 fremgår, at bestemmelsen kan anvendes, hvor mange forbrugere har været udsat
for samme lovstridige adfærd, og hvor det vil være uproblematisk for vedkommende er-
hvervsdrivende på eget initiativ via kundekartotek at rette for sig.
      da retstilstanden efter højesterets dom af 4. marts 2010 har haft den fornødne klarhed,
og da europark a/s fortsatte opkrævningerne uden at ændre registreringsforholdene, findes
et påbud om tilbagebetaling at stå i rimeligt forhold til forseelsen.
      påstand 2, der er begrænset til tiden efter højesterets dom af 4. marts 2010, indeholder
som en undtagelse til tilbagebetalingspligten de tilfælde, hvor personer, til hvem tilbagebeta-
ling ellers skulle ske, anerkender at have modtaget girokortet placeret på deres bil. retten
finder, at undtagelsen bør udstrækkes til tilfælde, hvor bilisten i øvrigt på en direkte eller in-
direkte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen placerede girokortet.
    som følge af det anførte samt idet der ikke, som anført af europark a/s, findes at være
indtrådt passivitet, tager retten påstand 2 til følge med ovennævnte tilføjelse.
                                        thi kendes for ret:
europark a/s skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsfø-
ringslovens § 1, at opkræve et rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved frem-
sendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden ale-
ne er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort/en gul slip under vinduesvi-
skeren på en parkeret bil.
europark a/s skal anerkende at have pligt til i tiden efter højesterets dom af 4. marts 2010 at
tilbagebetale alle rykkergebyrer, der er opkrævet over for personer på baggrund af girokort
placeret på bilen, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet place-
ret på deres bil, eller direkte eller indirekte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen
placerede girokortet.
                                              - 17 -
europark a/s skal inden 14 betale 25.000 kr. i sagsomkostninger til forbrugerombudsman-
den. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
claus forum petersen              mette christensen                    mette skov larsen
              gitte forsberg                         torben steenberg
                                           (sign.)
                                       ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                                sø- og handelsretten, den
