                                             dom
afsagt den 5. juli 2017 af vestre landsrets 2. afdeling (dommerne bjerg hansen, esben hvam
og anne hedegaard toft (kst.)) i ankesag
v.l. b–0608–16
a
og
b
(begge advokat eddie khawaja, københavn)
mod
udlændingenævnet
(kammeradvokaten ved advokat aleksander lind, københavn)
retten i horsens har den 6. april 2016 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs 150-457/2015).
påstande
for landsretten har appellanterne, a og b, gentaget deres påstand for byretten om, at udlæn-
dingenævnets afgørelse af 18. juni 2014 ophæves, og at sagen hjemvises til fornyet behand-
ling.
indstævnte, udlændingenævnet, har påstået dommen stadfæstet.
udlændingenævnet har endvidere nedlagt påstand om, at det beløb, som statskassen skal beta-
le til nævnet i sagsomkostninger for byretten, forhøjes til 60.000 kr.
supplerende sagsfremstilling
hovedforhandlingen i ankesagen var berammet til den 13. oktober 2016. den 11. oktober
2016 anmodede a og b imidlertid om, at hovedforhandlingen blev udsat, idet de gjorde gæl-
dende, at de ikke er fætter og kusine.
                                              - 2 -
der er herefter taget mundskrab af a og b, og der er på grundlag heraf foretaget en mtdna
undersøgelse af institut for retsmedicin ved universitetet i köln. universitetet har den 10.
maj 2017 udarbejdet en erklæring om undersøgelsen. af erklæringen fremgår, at det er ude-
lukket, at a og b er beslægtet i maternel linje.
retsgenetisk afdeling ved københavns universitet har den 15. marts 2017 besvaret nogle
spørgsmål fra indstævnte om undersøgelse af mitochondrielt dna til afklaring af biologisk
slægtskab. af besvarelsen fremgår bl.a. følgende:
               ”i mailen stilles følgende spørgsmål:
                      1) hvad kan en undersøgelse af mitochondriel dna fortælle om det bio-
                         logiske slægtskab mellem sagsøgerne
                      2) hvor sikkert er resultatet af en mitochondriel dna-undersøgelse, så-
                         fremt ovenstående fremgangsmåde anvendes
                      3) kan man ved anvendelsen af en mitochondriel dna-undersøgelse
                         udelukke, at sagsøgerne er biologisk beslægtede (f.eks. næstsøskende-
                         børn eller på anden måde beslægtede)
                      4) giver sagen, herunder mitochondriel dna-undersøgelse, … anled-
                         ning til øvrige bemærkninger.
               ad 1.
               mitochondrielt dna nedarves fra mor til barn. ved undersøgelse af det mito-
               chondrielle dna kan man derfor få information om, hvorvidt personer er be-
               slægtet i maternel linje. undersøgelsen kan ikke afklare det specifikke slægt-
               skab, fx om to personer er beslægtet som hel/halv-søskende med samme mor,
               som mor-barn, som mormor-barnebarn, som børn af to søstre etc.
               ad 2.
               spørgsmål vedrørende sikkerheden af undersøgelsen kræver kendskab til de af
               laboratoriet anvendte metoder og baggrundsdatabaser. retsgenetisk afdeling
               kan derfor ikke udtale sig om dette.
               ad 3.
               undersøgelsen undersøger alene, om man er relateret i maternel linje. under-
               søgelsen kan derfor ikke udelukke andre former for slægtskab
               ad 4.
               retsgenetisk afdeling har ikke yderligere at bemærke vedrørende sagen og un-
               dersøgelserne.”
forklaringer
b og a har afgivet supplerende forklaring for landsretten. forklaringen fra a er afgivet via
                                                 - 3 -
videolink fra den danske ambassade i islamabad, pakistan.
b har supplerende forklaret, at hun og a ikke er hinandens kusine og fætter. hun havde ikke
før efter sagens behandling i byretten tænkt over, at de i virkeligheden ikke er kusine og fæt-
ter, idet a er hendes mosters stedsøn. for hende handlede det under sagens behandling i by-
retten om, at hun og a elsker hinanden, så der ikke var tale om et tvangsægteskab. hun og a
blev ikke spurgt, om de biologisk er fætter og kusine. hun vidste under sin opvækst, at a ikke
var hendes ægte fætter, men det har hun og a aldrig drøftet. hun og a fik med tiden følelser
for hinanden, og derfor var hans familieforhold ikke af betydning for hende. a boede under
deres opvækst i kandahar, mens hendes familie boede i en landsby cirka tre kvarters kørsel
fra kandahar. familierne mødtes ofte i weekenden.
hun og a havde planlagt at rejse til danmark, før de blev gift. de kunne ikke flygte, hvis ikke
de var gift. både hun, a og familien ønskede, at de blev gift, inden de flygtede, og det er helt
naturligt i deres kultur. hun og a blev skilt ad i tadsjikistan. ifølge agenten, som havde plan-
lagt deres rejse, kunne de ikke tage samme tog, og de kom i den forbindelse væk fra hinanden.
hendes stedmor og mor havde under hendes barndom kun talt løst om, at hun og a skulle
giftes, når de blev ældre. der var ikke noget bindende i disse drøftelser.
hun kan ikke huske, at det i ansøgningen om familiesammenføring skulle udfyldes, om ægte-
fællerne var i familie med hinanden. hun har under ansøgningsprocessen haft fokus på, at
hendes og as ægteskab ikke skyldtes tvang, men ikke på, om de var i familie. hendes første
ægteskab med naboens søn var tvangsmæssigt, mens hendes ægteskab med a er indgået fri-
villigt og af kærlighed. det har påvirket hende meget, at udlændingenævnet og byretten har
lagt til grund, at hendes og as ægteskab betragtes som tvangsmæssigt, selv om hun har for-
klaret, at det var frivilligt. hun har fortsat ikke kontakt med sin familie i afghanistan. det er
ikke muligt for hende at få kontakt med dem, da hun er flygtet fra et tvangsægteskab. hun er
bange for repressalier, hvis hun vender tilbage til afghanistan.
det er ikke helt enkelt for hende at rejse til pakistan for at besøge a. hun skulle også have
optjent ferie først. hun har planlagt at besøge ham til sommer, hvor hun har optjent ferie. hun
arbejder for x-firma i x-by.
                                              - 4 -
a har supplerende forklaret, at han er vokset op sammen med sin far og stedmor. han mistede
sin biologiske mor, da han var cirka 3 år. det var først, da han var 12-13 år gammel, at han fik
at vide, at hans stedmor ikke var hans biologiske mor. han blev meget ked af den oplysning,
men han talte ikke yderligere med sin far om det. hans biologiske mor hed c. han har aldrig
fået at vide, hvad hun hed til efternavn. hans biologiske mor og stedmor var ikke i familie.
bortset fra en stedsøster har han ingen søskende.
han og b tog selv beslutningen om at blive gift. de drøftelser, som hans stedmor og bs mor
havde haft om, at han og b en dag skulle giftes, var uden betydning for deres senere beslut-
ning om at blive gift.
han og b blev gift af egen fri vilje, og hans far sørgede for, at der kom mullaher og vidner til
stede. det var vigtigt for dem og for hans far, at de flygtede som ægtefæller. deres flugt fra
afghanistan var planlagt sammen med menneskesmuglere. det var efter råd fra menneske-
smuglerne, at de planlagde at rejse til danmark. hans far stod for kontakten til menneske-
smuglerne, og det havde han og b ikke noget med at gøre. det vigtigste for dem var at kom-
me ud af afghanistan.
han blev først efter afslaget fra udlændingestyrelsen bekendt med, at det var et problem, at
han og b var fætter og kusine. de havde allerede oplyst over for myndighederne før oktober
2016, at de i virkeligheden ikke er fætter og kusine, men de er alligevel gennem ansøgnings-
processen blevet anset som fætter og kusine. han var ikke klar over, at det var af afgørende
betydning, om han og b var fætter og kusine.
han har sidst set b i juli 2015, hvor hun besøgte ham i pakistan. det er på grund af omstæn-
dighederne i pakistan og hendes arbejde ikke lykkedes dem at mødes siden. de holder forbin-
delse via skype. han kan ikke få arbejde i pakistan, hvor han opholder sig ulovligt. han
mangler fortsat et år af sit medicinstudium. hans far forsørger ham.
retsgrundlaget
udlændingelovens § 9, stk. 8, lyder således:
                                              - 5 -
               ”stk. 8. opholdstilladelse efter stk. 1, nr. 1, kan ikke, medmindre ganske særli-
               ge grunde, herunder hensynet til familiens enhed, afgørende taler derfor, gives,
               såfremt det må anses for tvivlsomt, om ægteskabet er indgået eller samlivsfor-
               holdet er etableret efter begge parters eget ønske. er ægteskabet indgået eller er
               samlivsforholdet etableret mellem nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere be-
               slægtede, anses det, medmindre særlige grunde, herunder hensynet til familiens
               enhed, taler derimod, for tvivlsomt, om ægteskabet er indgået eller samlivsfor-
               holdet er etableret efter begge parters eget ønske.”
udlændingelovens § 9, stk. 8, blev indsat i loven ved lov nr. 1204 af 27. december 2003. i
bemærkningerne til lovforslaget (l 6 af 8. oktober 2003 om ændring af udlændingeloven, side
8) er det blandt andet anført:
               ”det foreslås, at gruppen af personer, der er i relation til § 9, stk. 8, 2. pkt., skal
               anses som nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere beslægtede, omfatter slægt-
               ninge i ægtefællernes eller samlevernes bedsteforældres ret op- og nedstigende
               linje og bedsteforældres søskendes ret op- og nedstigende linje.
                   gruppen omfatter bl.a. bedsteforældrenes børn (onkler og tanter), bedste-
               forældrenes børnebørn (fætre og kusiner) og bedsteforældrenes oldebørn (fæt-
               res og kusiners børn). gruppen omfatter endvidere bl.a. bedsteforældrenes sø-
               skendes børnebørn (forældres fætres og kusiners børn (næstsøskendebørn)).
                   er ægteskabet eller samlivsforholdet indgået eller etableret mellem en fætter
               og kusine eller i øvrigt med slægtninge i de pågældendes bedsteforældres ret
               op- og nedstigende linje, vil der således være en formodning for, at ægteskabet
               eller samlivsforholdet ikke er indgået eller etableret efter begge parters eget
               ønske. tilsvarende gælder, hvis ægteskabet eller samlivsforholdet er indgået
               eller etableret mellem næstsøskendebørn eller i øvrigt med slægtninge i de på-
               gældendes bedsteforældres søskendes ret op- og nedstigende linje.
               …
                   det foreslås endvidere, at stedforældre og deres slægtning i ret op- og ned-
               stigende linje anses som nærtbeslægtede i relation til § 9, stk. 8, 2. pkt.
                   adoptivbørn foreslås sidestillet med biologiske børn, og halvsøskende fore-
               slås sidestillet med helsøskende.”
anbringender
a og b har til støtte for deres påstand principalt gjort gældende, at udlændingenævnets afgø-
relse beror på en forkert anvendelse af udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., idet det er afdæk-
ket, at a og b ikke er fætter og kusine, da deres biologiske mødre ikke er søskende.
de har subsidiært gjort gældende, at det efter en konkret og samlet vurdering af sagens om-
stændigheder kan lægges til grund, at ægteskabet er indgået efter deres eget ønske.
                                                - 6 -
de har endvidere gjort gældende, at der foreligger særlige grunde, herunder hensynet til fami-
liens enhed, der taler for, at formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., ikke
skal finde anvendelse, og at udlændingenævnets anvendelse af formodningsreglen i udlæn-
dingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., er udtryk for indirekte forskelsbehandling af dem på grund af
bl.a. etnisk oprindelse i strid med emrk artikel 14, jf. artikel 8.
for så vidt angår udlændingenævnets anvendelse af formodningsreglen i udlændingelovens §
9, stk. 8, 2. pkt., har a og b gjort gældende, at der ikke er grundlag for at anvende denne,
hvorfor afgørelsen lider af en grundlæggende forvaltningsretlig mangel, der indebærer, at af-
gørelsen må anses for ugyldig.
det følger af dna-analysen, at det er udelukket, at a og b har samme mødrene ophav. deres
mødre er således ikke søskende, og der er derfor ikke tale om et fætter-kusine-ægteskab. som
oplyst af a og b under nærværende sag, er as stedmor søster til bs mor. en sådan relation er
ikke omfattet begrebet ”i øvrigt nærmere beslægtede” i udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
bestemmelsen kan ikke ud fra en formålsfortolkning udvides til at omfatte stedforældres sø-
skendes børn, særligt i lyset af, at lovgiver i forarbejderne til ændringen af udlændingeloven i
2003, hvor udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., blev indsat, eksplicit har afgrænset, hvornår
stedforældre og deres slægtninge er omfattet af bestemmelsen. alene stedforældre og deres
slægtninge i ret op- og nedstigende linje er således omfattet af begrebet.
a og b har for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt anvendelse af formodningsreglen er
udtryk for indirekte forskelsbehandling i strid med emrk artikel 14, jf. artikel 8, supplerende
gjort gældende, at udlændingenævnet ikke har ønsket at fremlægge statistiske oplysninger om
bestemmelsens anvendelse, men det følger bl.a. af oplysninger fremlagt den 27. juni 2016 af
den danske stat i forbindelse med en verserende klagesag (nr. 2531/2015) ved fn’s menne-
skerettighedskomité, at der i perioden 2013, 2014 og 2015 er behandlet 75 klagesager hos
udlændingenævnet vedrørende anvendelsen af bestemmelsen.
disse 75 sager ses efter de anførte oplysninger at vedrøre ansøgere og referencepersoner af
ikke-etnisk-dansk oprindelse, som alle er knyttet til lande – på nær sri lanka – hvor befolk-
                                                - 7 -
ningerne overvejende består af personer, der følger islam. ingen klagesag ses at vedrøre ansø-
gere eller referencer fra såkaldte vestlige lande.
det lægges til grund, at disse statistiske oplysninger, henset til at udlændingelovens § 9, stk.
8, 2. pkt., vedrører krav om slægtskab mellem referencen og ansøgeren, direkte belyser refe-
rencens nationale og etniske oprindelse.
oplysninger viser således, at der – i hvert fald – ved udlændingenævnets stadfæstelse af afgø-
relser om afslag på ægtefællesammenføring under henvisning til udlændingelovens § 9, stk. 8,
er tale om afgørelser, der knytter sig til personer med bestemte nationale og etniske oprindel-
ser fra lande, hvor islam er den største religion.
oplysningerne viser således, at bestemmelsen ikke anvendes på ansøgere eller referencer fra
de øvrige ikke-muslimske lande, hvorfra der indgives flest ansøgninger om ægtefællesam-
menføring, f.eks. usa, thailand, filippinerne og kina.
det kan på den baggrund konkluderes, at bestemmelsen har en markant skæv effekt på ansø-
gere fra særligt tyrkiet, pakistan, afghanistan, irak, libanon, iran, syrien, somalia, marok-
ko, eritrea, egypten, eller som er statsløse palæstinensere, og at bestemmelsen på den bag-
grund udelukkende finder anvendelse på ansøgere og referencer, der må antages at være af
ikke etnisk dansk oprindelse, ikke dansk national oprindelse og overvejende eller udelukken-
de muslimer.
udlændingelovens § 9, stk. 8, og udlændingenævnets afgørelse er på den baggrund udtryk for
indirekte diskrimination på grund af i hvert fald national og etnisk oprindelse.
a og b har endvidere anført, at bemærkningerne til lovforslag nr. 6 af 8. oktober 2003, som
udlændingenævnet ses at henvise til som støtte for, at udlændingelovens § 9, stk. 8, forfølger
et legitimt formål mv., knytter sig til lovbemærkninger, der på en lang række punkter er ind-
holdsmæssigt sammenfaldende med indholdet af de problematiske, tendentiøse og generalise-
rende lovbemærkninger, som resulterede i, at emd i biao mod danmark, for så vidt angik
den indirekte diskriminations proportionalitet knyttet til udlændingelovens dagældende § 9,
                                               - 8 -
stk. 7, fandt, at danmark ikke havde påvist, at forskelsbehandlingen byggede på objektive
faktorer, som ikke relaterede sig til etnisk oprindelse, jf. hertil dommens præmis 125-127.
det bemærkes således, at de bemærkninger i udlændingeloven, der henvises til af udlændin-
genævnet, ligeledes generelt omtaler kendsgerninger om tvangsægteskaber, og livs- og ægte-
skabsmønstre hos personer og grupper, der ikke er af dansk etnisk oprindelse uden nærmere
på saglig vis at underbygge de i bemærkninger anførte antagelser, jf. hertil bl.a. de generelle
bemærkninger til lovforslag nr. l 6 af 8. oktober 2003, pkt. 2.
de pågældende bemærkninger kan således i lyset af biao mod danmark ikke danne grundlag
for en retfærdiggørelse af den i nærværende sag konstaterede indirekte diskrimination.
udlændingenævnet har til støtte for påstanden om stadfæstelse supplerende gjort gældende, at
resultatet af mtdna-analysen ikke kan udelukke, at a og b er nærtbeslægtede eller i øvrigt
nærmere beslægtede. det må på baggrund af resultatet af mtdna-analysen lægges til grund,
at a og b ikke er beslægtet i maternel linje (moderlig genetisk linje). det kan dog ikke på
baggrund af resultatet af mtdna-analysen udelukkes, at de er beslægtede på anden vis.
med henvisning til sagens forløb, herunder at a og b utvivlsomt har været bevidste om rele-
vansen af deres slægtskab under hele forløbet, men at de først få dage inden den berammede
hovedforhandling den 13. oktober 2016 tilsyneladende bliver opmærksomme på, at de ikke er
beslægtede i maternel linje, kan deres udsagn om, at de ikke er beslægtede på anden vis, ikke
lægges udokumenteret til grund. dette bestyrkes af det forhold, at a og b ikke har redegjort
nærmere for as biologiske mors relation til bs familie trods opfordret hertil.
a og b har heller ikke fremlagt oplysninger, som kan belyse familieforholdet nærmere, f.eks.
i form af udfyldte stamtræer, hvorfor det ikke kan udelukkes, at de er beslægtede via f.eks. as
fars familie eller bs fars familie.
det bemærkes i den forbindelse, at det fremgår af bemærkningerne til udlændingelovens § 9,
stk. 8, 2. pkt., at såfremt ægtefællerne ikke ønsker at medvirke til nærmere undersøgelser af
slægtskabet, vil det kunne tillægges processuel skadevirkning.
                                              - 9 -
udlændingenævnet har endvidere gjort gældende, at relationen mellem a og b er underlagt
formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., på trods af, at resultatet af mtdna-
analysen påviste, at de ikke er beslægtet i maternel linje, da det fremgår af ordlyden af udlæn-
dingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., at bestemmelsen både omfatter et samlivsforhold etableret
mellem nærtbeslægtede og mellem ”i øvrigt nærmere beslægtede”.
hertil kommer, at det fremgår af bemærkningerne til bestemmelsen, at persongruppen ”bl.a.”
omfatter fætre og kusiner, fætre og kusiners børn, forældres fætre og kusiner og næstsøsken-
debørn.
det fremgår af bemærkningerne til bestemmelsen, at udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., har
til hensigt at beskytte særligt unge kvinder med etnisk minoritetsbaggrund, som bliver udsat
for pres fra familien til at indgå ægteskab med en mand, som familien har udvalgt. ud fra en
formålsfortolkning af loven må det således lægges til grund, at relationen mellem a og b er
omfattet af formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., fordi a har været en del
af bs mors familie, siden han var 4 år gammel.
i den forbindelse skal det fremhæves, at a og b under hele forløbet har anset dem selv for
fætter og kusine. senest har a og b under hovedforhandlingen ved byretten under strafansvar
oplyst, at de er fætter og kusine.
hertil kommer, at det er uklart, hvorvidt bs mors søster efter afghansk sædvane og tradition
formelt er as adoptivmor eller stedmor.
det bemærkes i den forbindelse, at det fremgår af sagsfremstillingen i udlændingenævnets
afgørelse af 18. juni 2014, at as stedmor/adoptivmor havde sagt til bs far, at han ikke kunne
gifte hende bort til naboens søn, fordi hun allerede var lovet bort til a. as stedmor/adoptiv-
mor kunne således disponere over, hvem han skulle indgå ægteskab med, hvilket taler for, at
hun efter afghansk sædvane og tradition formelt er as adoptivmor.
dette er væsentligt, idet adoptivbørn sidestilles med biologiske børn. det skal i den forbindel-
se fremhæves, at a under hele forløbet har benævnt bs mors søster sin ”mor” og ikke sin
”stedmor”.
                                               - 10 -
for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8,
som sådan er i strid med emrk artikel 8, og om udlændingelovens § 9, stk. 8, indebærer
ulovlig indirekte diskrimination i strid med emrk artikel 14, har udlændingenævnet supple-
rende gjort gældende, at der ikke er belæg for at udlægge emd’s dom i biao mod danmark
på den måde, som appellanterne har anført.
for det første angik biao-sagen en helt anden bestemmelse i udlændingeloven end nærværen-
de sag. biao-sagen – og dermed emd’s udtalelser om foreneligheden af dansk lovgivning
med emrk artikel 8 og 14 – vedrører den (tidligere) såkaldte 28-års regel i den dagældende
bestemmelse i udlændingelovens § 9, stk. 7. nærværende sag angår et afslag på opholdstilla-
delse i medfør af udlændingelovens § 9, stk. 8, jf. § 9, stk. 1, nr. 1.
for det andet er afgørelsen i biao-sagen konkret begrundet i, at emd fandt, at 28-års reglen
var udtryk for indirekte diskrimination på baggrund af nationalitet eller etnisk oprindelse. der
skulle derfor ikke foretages en vurdering af, om den dagældende bestemmelse i udlændinge-
lovens § 9, stk. 7, forfulgte et legitimt formål og var proportional.
i forhold til spørgsmålet om formodningsreglens overensstemmelse med emrk artikel 8 har
udlændingenævnet anført, at det som udgangspunkt er de kontraherende stater selv, der fast-
lægger reglerne for familiesammenføring. der kan henvises til højesterets og den europæi-
ske menneskerettighedsdomstols praksis vedrørende emrk artikel 8.
på denne baggrund bestrides det, at formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, er i
strid med emrk artikel 8.
i forhold til spørgsmålet om indirekte diskrimination er der i modsætning til situationen i bi-
ao-sagen intet belæg for, at formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, er udtryk for
indirekte diskrimination på baggrund af nationalitet eller etnisk oprindelse i strid med emrk
artikel 14. reglen finder anvendelse på samme måde i forhold til alle, der befinder sig i sam-
me retlige og faktiske situation, uafhængigt af nationalitet og etnisk oprindelse. reglen for-
følger endvidere et legitimt formål og er egnet til at realisere dette formål. det skal fremhæ-
ves, at staterne efter praksis har et betydeligt skøn ved vurderingen heraf.
                                                 - 11 -
om det konkrete legitime formål, der søges opnået ved reglen, bemærkes, at hensynet bag
formodningsreglen i § 9, stk. 8, bl.a. er at styrke indsatsen mod ægteskaber, der indgås under
tvang eller pres mod ægtefællernes eget ønske.
det fremgår eksempelvis af de almindelige bemærkninger til lovforslag nr. 6 af 8. oktober
2003 om ændring af udlændingeloven mv., at der i perioden fra den 1. januar 2001 til den 31.
juli 2003, forinden formodningsreglen blev indført, blev givet i alt 27 afslag på ansøgninger
om ægtefællesammenføring under henvisning til, at ægteskabet ikke ansås for indgået efter
parternes eget ønske.
på baggrund af konkrete undersøgelser, jf. bemærkningerne til lovforslaget, kan det konstate-
res, at der er en relativt høj risiko for, at ægteskaber indgået mellem nærtbeslægtede er
tvangsægteskaber.
på baggrund af bemærkningerne til lovforslaget må det endvidere anses som påvist, at for-
modningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, er egnet til bekæmpelse af tvangsægteskaber,
der har til formål at udløse familiesammenføring.
i forhold til formodningsreglens intensitet må det endvidere tillægges betydning, at der i mod-
sætning til den relevante bestemmelse i biao-sagen ikke er tale om en undtagelsesfri regel,
men en formodningsregel, således at parterne har mulighed for at godtgøre over for udlæn-
dingemyndighederne, at ægteskabet er indgået efter parternes eget ønske.
sammenfattende bestrides det, at formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, som så-
dan er i strid med emrk artikel 8, og at den konkrete anvendelse af bestemmelsen er udtryk
for direkte eller indirekte diskrimination i strid med emrk artikel 14.
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procede-
ret i overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
udlændingenævnets afgørelse af 18. juni 2014 er begrundet med, at a og b er fætter og kusi-
                                             - 12 -
ne, og at det derfor må anses for tvivlsomt, om deres ægteskab er indgået efter begge parters
ønske, jf. udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
efter de nu foreliggende oplysninger må det lægges til grund, at bs mor er søster til as sted-
mor. a og b er således ikke biologisk fætter og kusine, og efter erklæringen fra institut for
retsmedicin ved universitetet i köln kan de ikke på mødrene side være beslægtet. der er ikke
oplysninger om, at a og b er nært beslægtede som følge af et adoptionsforhold, og der er hel-
ler ikke oplysninger om, at de på andet grundlag er nært beslægtede eller i øvrigt nærmere
beslægtede.
i forarbejderne til udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., er der en ikke udtømmende angivelse
af de biologiske familierelationer, som indebærer, at familieforholdet er omfattet af bestem-
melsen. i forarbejderne er det angivet, at også stedforældre og deres slægtninge i ret op- og
nedstigende linje anses som nærtbeslægtede i relation til udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
og dermed for omfattet af bestemmelsen. stedforældres søskendes børn og forældres søsken-
des stedbørn er derimod efter forarbejderne ikke medtaget som en del af den gruppe, der er
omfattet af bestemmelsen.
der er efter bestemmelsens formulering og forarbejder ikke grundlag for ud fra en formålsfor-
tolkning af bestemmelsen at udvide denne til at omfatte relationer svarende til relationen mel-
lem a og b, også selv om de og deres familier under deres opvækst har haft nær kontakt med
hinanden, og de først for landsretten har gjort gældende, at de ikke biologisk er fætter og ku-
sine.
landsretten finder herefter, at ægteskabet mellem a og b ikke kan anses for etableret mellem
nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere beslægtede. landsretten bemærker herved, at landsret-
ten ikke er afskåret fra at inddrage de nye oplysninger om relationen mellem a og b, der først
er fremkommet for landsretten, jf. herved højesterets dom i u.2007.1115 h.
formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., om, at det som udgangspunkt må
anses for tvivlsomt, om ægteskabet mellem a og b er indgået efter begge parters eget ønske,
finder derfor efter de nu foreliggende oplysninger ikke anvendelse.
                                                 - 13 -
da udlændingenævnet har truffet sin afgørelse under henvisning til udlændingelovens § 9,
stk. 8, 2. pkt., ophæver landsretten nævnets afgørelse og hjemviser sagen til fornyet behand-
ling ved udlændingemyndighederne.
udlændingemyndighederne må herefter efter udlændingelovens § 9, stk. 8, 1. pkt., tage stil-
ling til, om det efter de foreliggende oplysninger, herunder om baggrunden for ægteskabet og
grundlaget for at give b asyl i danmark, må anses for tvivlsomt, om ægteskabet er indgået
efter a og bs ønske, og i givet fald om ganske særlige grunde afgørende taler for, at der skal
gives tilladelse til familiesammenføring.
oplysningerne om, at a og b ikke er fætter og kusine, er først fremkommet under ankesagen.
ingen af parterne skal derfor betale sagsomkostninger for byretten til statskassen eller til no-
gen anden part.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal udlændingenævnet betale
sagsomkostninger for landsretten til a og b med i alt 55.412,81 kr. beløbet omfatter 750 kr.
til retsafgift, 40.000 kr. til udgifter til advokatbistand og 14.662,81 kr. til dækning af udgifter
til indhentelse af dna-erklæringen. beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand er inkl.
moms, da a og b ikke er momsregistrerede.
landsretten har ved fastsættelsen af størrelsen af beløbet til dækning af advokatudgifter lagt
vægt på sagens omfang og karakter, herunder at den har omfattet flere komplekse problemstil-
linger.
                                     t h i k e n d e s f o r r e t:
udlændingenævnets afgørelse af 18. juni 2014 ophæves, og sagen hjemvises til fornyet be-
handling.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for byretten til statskassen eller til nogen an-
den part.
i sagsomkostninger for landsretten skal udlændingenævnet betale 55.412,81 kr. til a og b.
                                          - 14 -
de idømte sagsomkostninger, der skal betales inden 14 dage, forrentes efter rentelovens § 8 a.
