                       højesterets kendelse
                        afsagt torsdag den 20. februar 2014
sag 275/2013
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat peter ølholm, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i glostrup den 16. maj 2013 og af østre
landsrets 8. afdeling den 5. juli 2013.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: børge dahl, thomas rørdam og michael rekling.
påstande
kærende, t, har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 5. juli 2013 ophæves, og
at sagen hjemvises til fornyet behandling ved retten i glostrup, subsidiært ved østre lands-
ret.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse ophæves, og at sagen
hjemvises til fornyet behandling ved landsretten.
supplerende sagsfremstilling
ved retten i glostrups dom af 15. april 2008 blev t fundet skyldig i bl.a. vold mod en politi-
betjent, jf. straffelovens § 119, stk. 1, og for at have udøvet betydeligt hærværk, jf. straffelo-
vens § 291, stk. 2.
t, der i medfør af straffelovens § 16, stk. 1, blev frifundet for straf, blev idømt ambulant psy-
kiatrisk behandling på psykiatrisk afdeling, således at overlægen kunne træffe bestemmelse
om indlæggelse, jf. straffelovens § 68. længstetiden for foranstaltningen blev fastsat til 5 år.
                                                - 2 -
anklagemyndigheden indbragte den 26. marts 2013 ts foranstaltning for retten i glostrup
med påstand om, at længstetiden blev forlænget med 2 år, jf. straffelovens § 68 a, stk. 1, 3.
pkt., jf. § 72.
der blev under sagen for byretten fremlagt en udtalelse af 23. november 2012 fra overlæge
bjørn kaldan vedrørende t. i udtalelsen hedder det bl.a.:
       ”patienten lider af skizofreni, og det synes i en lang periode som om præparatet cloza-
       pine, var det eneste antipsykotiske præparat, der virkelig havde en god effekt på patien-
       ten. denne effekt blev dog noget mindre af, at patienten bestemt ikke ønskede at tage
       denne medicin og at hun, til en vis grad i hvert fald, blev understøttet i denne indstilling
       af sin mor. dette medførte utallige psykotiske gennembrud, ofte primært visende sig
       ved opblussende af de psykotiske symptomer. af og til blev patienten også voldsomt
       udadreagerende i disse perioder. så sent som den 14/9-2012 overfaldt hun en personale
       på det bosted, hvor hun bor. et klart psykotisk tilstand, idet hun mente, at vedkom-
       mende personale, havde været med til at ligge hende i bælte for 20 år siden, hvilket
       alene personalets alder gjorde det fuldstændig umuligt, da vedkommende var ganske
       ung, og slet ikke arbejdede indenfor psykiatrien på daværende tidspunkt. et argument
       patienten var fuldstændig uimodtagelig overfor.”
ved kendelse af 16. maj 2013 bestemte retten i glostrup, at ts foranstaltning ikke skulle
forlænges, idet der ikke forelå sådanne særlige omstændigheder som anført i straffelovens §
68 a, stk. 1, sidste pkt. retten lagde herved navnlig vægt på, at der ikke forelå nærmere oplys-
ninger om den påståede voldelige episode den 14. september 2012 som omtalt i overlæge
bjørn kaldans udtalelse af 23. november 2012.
anklagemyndigheden kærede samme dag byrettens kendelse til østre landsret.
den 30. maj 2013 anmodede landsretten anklagemyndigheden om en uddybende udtalelse
vedrørende de voldelige episoder, der var omtalt i overlæge bjørn kaldans udtalelse af 23.
november 2012.
den for t beskikkede forsvarer, advokat peter ølholm, skrev den 10. juni 2013 til landsretten
og gjorde gældende, at sagen alene skulle afgøres på det foreliggende grundlag.
                                                - 3 -
den 1. juli 2013 sendte anklagemyndigheden en supplerende udtalelse af 24. juni 2013 med
bilag fra region sjælland, retspsykiatrisk kompetencecenter, til landsretten og forsvareren,
advokat peter ølholm.
ved kendelse af 5. juli 2013 ændrede landsretten byrettens afgørelse og forlængede længsteti-
den for ts foranstaltning med 2 år. i kendelsen hedder det bl.a.:
       ”der er til brug for landsrettens behandling af sagen indhentet en uddybende udtalelse
       vedrørende de voldelige episoder, som er omtalt i overlæge bjørn kaldans udtalelse af
       23. november 2012. landsretten har modtaget denne udtalelse den 3. juli 2013 med ud-
       drag af journal fra region sjælland.
       landsrettens begrundelse og resultat
       efter de lægelige oplysninger om det åbenbare behov for behandling af t sammenholdt
       med oplysningerne om karakteren af ts voldelige optræden den 17. september 2012,
       den 5. december 2012 og den 7. december 2012, som fremgår af hendes journal, og
       hensynet til at forebygge ny kriminalitet finder landsretten, at der foreligger sådanne
       særlige omstændigheder, at der bør fastsættes en ny længstetid på 2 år for den idømte
       foranstaltning, jf. straffelovens § 68 a, stk. 1, 3. pkt. …”
ved brev af 9. juli 2013 gjorde forsvareren, advokat peter ølholm, landsretten opmærksom
på, at han først havde set den supplerende udtalelse med bilag efter landsrettens kendelse. han
henviste bl.a. til, at anklagemyndigheden ved en fejl havde sendt den supplerende udtalelse til
en anden adresse end hans kontoradresse.
landsretten bemærkede den 12. juli 2013, at der ikke var hjemmel til at genoptage sagen og
henviste i stedet t til reglerne om kære til højesteret.
anbringender
t har til støtte for påstanden om hjemvisning anført bl.a., at landsretten i sin kendelse ikke har
taget stilling til anmodningen om, at sagen skulle afgøres på det foreliggende grundlag. der-
udover har landsretten ikke sikret sig, at ts forsvarer, advokat peter ølholm, modtog den sup-
plerende udtalelse, inden landsretten traf afgørelse i sagen, ligesom der ikke blev fastsat frist
for forsvarerens og ts bemærkninger hertil. landsretten, der er i sin afgørelse har lagt stor
vægt på oplysningerne, har som følge heraf begået væsentlige sagsbehandlingsfejl, herunder
                                                - 4 -
frataget forsvareren og t retten til kontradiktion. sagen påstås principalt hjemvist til byretten,
således at t kan afgive forklaring om de pågældende forhold. alternativet er, at der i stedet
tillades mundtlig forhandling i landsretten.
anklagemyndigheden har til støtte for påstanden om hjemvisning til landsretten anført bl.a.,
at der ikke er grundlag for at tilsidesætte forsvarerens, advokat peter ølholms, oplysninger
om, at han først modtog den supplerende udtalelse efter landsretten kendelse. forsvarets mu-
lighed for kontradiktion er særligt relevant i den foreliggende sag, hvor landsretten i sin afgø-
relse har lagt vægt på de oplysninger, der fremgår af den supplerende udtalelse. der er som
følge heraf begået en ikke uvæsentlig sagsbehandlingsfejl. efter retsplejelovens § 972, stk. 1,
sammenholdt med § 922, kan der i landsretten ske en fuldstændig ny sagsbehandling, herun-
der indhentes nye oplysninger, ligesom landsretten efter § 972, stk. 2, kan træffe bestemmelse
om mundtlig forhandling. t har derfor ikke krav på en to-instansbehandling på samme
faktiske grundlag, hvorfor sagen alene påstås hjemvist til landsretten.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 972, stk. 1, 2. pkt., kan landsretten, hvis den finder det nødvendigt,
pålægge anklagemyndigheden at indhente nye oplysninger til brug for en kæresag. reglen i
retsplejelovens § 922 finder herved tilsvarende anvendelse, således at anklagemyndigheden
sørger for at fremskaffe sådanne oplysninger og straks giver meddelelse herom til forsvareren.
efter det oplyste lægges det til grund, at anklagemyndigheden den 1. juli 2013 sendte den
supplerende udtalelse med bilag til forsvareren, advokat peter ølholm, og landsretten. lands-
retten modtog den supplerende udtalelse med bilag den 3. juli 2013. anklagemyndighedens
brev til forsvareren blev imidlertid ved en fejl adresseret til advodan glostrups afdelings-
kontor i taastrup og ikke til hovedkontoret i glostrup, hvor forsvareren har sin kontoradresse,
med den konsekvens, at forsvareren ikke så den supplerende udtalelse med bilag forud for
landsrettens kendelse af 5. juli 2013.
landsretten burde ved sagens behandling have fastsat en frist for forsvarerens og ts bemærk-
ninger til den supplerende udtalelse, således at forsvareren og t havde haft lejlighed til at ud-
tale sig herom, inden landsretten traf afgørelse. der er ikke i den fejl, landsretten har begået,
grundlag for ophævelse af andet end landsrettens kendelse.
                                            - 5 -
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse og hjemviser sagen til fornyet behandling i
landsretten.
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling ved landsretten.
kæremålsomkostningerne for højesteret betales af statskassen.
