                             højesterets dom
                           afsagt fredag den 10. april 2015
sag 305/2013
(2. afdeling)
a
(advokat marianne fruensgaard, beskikket)
mod
aarhus universitet
(advokat karsten hagel-sørensen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i holstebro den 2. juli 2012 og af vestre lands-
rets 3. afdeling den 26. juni 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, marianne
højgaard pedersen, oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, aarhus universitet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har supplerende anført, at det er den helt almindelige sagsgang i en erstatningssag, at ska-
devolders forsikringsselskab forelægger en sag for arbejdsskadestyrelsen. det ligger forud-
sætningsvis i forelæggelsen, at man afventer udtalelsen med henblik på opgørelse af erstat-
ningskravet. det er sædvanligt, at parterne i fællesskab bidrager til at indhente de nødvendige
oplysninger, som arbejdsskadestyrelsen skal bruge til sin vurdering af varigt men og er-
hvervsevnetab, hvilket også er sket i denne sag. aarhus universitet ved dennes advokat stod
som rekvirent for at indhente de oplysninger, som arbejdsskadestyrelsen anmodede om, og
                                                - 2 -
as advokat fremsendte yderligere materiale, som hun vurderede havde betydning for sagen. a
havde føje til at antage, at aarhus universitets advokat også ville opfylde arbejdsskadestyrel-
sens sidste anmodning til denne af 6. juli 2006 om at fremsende kopi af as lægejournal for
perioden 1990-2001. straks hendes advokat blev opmærksom på, at det ikke var tilfældet,
indhentede advokaten de pågældende journaloplysninger og sendte dem til arbejdsskadesty-
relsen.
a har – på grundlag af den indledende korrespondance med aarhus universitet, universitetets
forelæggelse af sagen for arbejdsskadestyrelsen og den efterfølgende korrespondance mellem
parterne – haft en berettiget forventning om, at der ville kunne opnås en forligsmæssig løs-
ning, når hendes erstatningskrav efter arbejdsskadestyrelsens udtalelse kunne opgøres. hun
havde derfor føje til at antage, at det ikke var nødvendigt at iværksætte retslige skridt, inden
arbejdsskadestyrelsens vurdering forelå.
aarhus universitet har supplerende anført, at universitetet kun forelagde sagen for arbejds-
skadestyrelsen den 16. august 2004, fordi man på daværende tidspunkt var af den opfattelse,
at a ikke var repræsenteret af advokat, efter at hendes tidligere advokat var udtrådt af sagen
den 7. juli 2004. aarhus universitet fik først kendskab til, at a på ny var repræsenteret af ad-
vokat efter modtagelsen af den nye advokats brev af 20. august 2004. da arbejdsskadestyrel-
sen den 6. juli 2006 anmodede om as lægejournal for perioden 1990-2001, måtte det være
klart, at universitetet ikke selv kunne få denne journal udleveret, da en udlevering forudsatte
samtykke fra a. as advokat burde derfor selv have foretaget, hvad der var nødvendigt for at
varetage sin klients interesser.
as advokat havde ikke forhørt sig om arbejdsdelingen mellem advokaterne og tilsidesatte sin
pligt til at sørge for sagens fremdrift i forhold til arbejdsskadestyrelsen. der er ikke indgået
nogen aftale mellem parterne om suspension af forældelse.
supplerende sagsfremstilling
der er for højesteret fremlagt yderligere materiale, herunder korrespondance mellem parterne
indbyrdes og med arbejdsskadestyrelsen i perioden 2003-2005.
                                               - 3 -
ved brev af 2. april 2003 til danmarks miljøundersøgelser, nu aarhus universitet, indtrådte
as tidligere advokat, jon johnsen, i sagen, og han sendte den 18. juni 2003 efter anmodning
forskellige lægelige akter til aarhus universitets advokat. ved brev af 14. november 2003
sendte advokat jon johnsen en erstatningsopgørelse på grundlag af beregninger foretaget af
as revisor. ved brev af 18. marts 2004 bestred aarhus universitets advokat erstatningskra-
vets størrelse og meddelte, at han ønskede sagen forelagt for arbejdsskadestyrelsen, der
skulle udtale sig om stationærtidspunktet samt om størrelsen af et eventuelt varigt men og
erhvervsevnetab. ved brev af 7. juli 2004 udtrådte advokat jon johnsen af sagen.
ved brev af 16. august 2004 anmodede aarhus universitets advokat arbejdsskadestyrelsen
om en udtalelse om stationærtidspunktet, mengrad og erhvervsevnetab.
as nye advokat, karina kellmer, meddelte ved brev af 20. august 2004, at hun var indtrådt i
sagen.
efter en anmodning i september 2004 fra arbejdsskadestyrelsen tog aarhus universitets ad-
vokat initiativ til at få udpeget en speciallæge i neurologi via den almindelige danske læge-
forening og at få indhentet en erklæring om skadens følger fra denne.
af speciallægeerklæringen af 1. december 2004 fra speciallæge michael nielsen fremgår
bl.a.:
       ”funktionsniveau
       siden ulykken delvist sygemeldt i form af deltidsarbejde i eget firma tre-fire timer per
       dag. blandet kontorarbejde og lettere manuelt arbejde med rengøring i form af støvsug-
       ning på glat underlag. støvsugning på tæppeunderlag medfører nakkeproblemer. har
       altid hjælper med under rengøringsarbejdet. tilkendt handicaphjælper otte timer per uge
       til arbejdssituationerne…
       med tilladelse for de beskrevne fluktuationer i klageintensitet/niveau skønner hun
       symptomerne overvejende stabile fra omkring maj/juni 2003, med fortsat effekt af kiro-
       praktorbehandlinger især mht. smerte, bedring af hørelse og evne til at tømme blære og
       tarmkanal. således forstås det, at kiropraktorbehandlingerne har en stabiliserende effekt
       af symptomerne. har modtaget ca. 30 fysioterapeutiske behandlinger fra omkring fe-
       bruar 2003 til sensommeren 2003. ophørte pga. manglende effekt. herudover behandlet
       med lettere håndkøbsanalgetika.
       …
       vurdering
                                               - 4 -
      …
      i de lægelige akter foreligger ikke oplysninger, der kvalificerer et skøn over stationær-
      tidspunktet, af ea selv skønnet til omkring maj-juni 2003.”
på foranledning af as advokat blev der endvidere foretaget en neuropsykologisk undersø-
gelse, der er beskrevet i en erklæring af 4. februar 2005.
efter anmodning fra arbejdsskadestyrelsen i et brev af 5. april 2005 fremsendte aarhus uni-
versitets advokat en lægeattest fra as egen læge og betalte honoraret herfor.
forsikring & pensions responsumudvalg har efter anmodning fra as advokat afgivet udtalelse
af 29. august 2014, hvoraf fremgår:
      ”ved brev af 23. juni 2014 har du anmodet forsikring & pension om at besvare, hvor-
      vidt det er branchens generelle holdning, at en personskadesag, der forelægges for ar-
      bejdsskadestyrelsen af forsikringsselskabet med henblik på at vurdere mén og er-
      hvervsevnetab ikke forældes, mens arbejdsskadestyrelsens vurdering afventes.
      hermed følger responsumudvalgets svar.
      svar
      indhentelse af en vejledende udtalelse fra arbejdsskadestyrelsen i en personskadesag
      afbryder ikke forældelsen, jf. forældelseslovens § 21, stk. 2.
      såfremt forsikringsselskabet selv eller en af parterne efter aftale med den anden part
      vælger at indbringe sagen for arbejdsskadestyrelsen, er det branchens generelle opfat-
      telse, at dette som udgangspunkt betragtes som en forhandling mellem skadelidte og
      selskabet, som kan suspendere forældelse i h.t. forældelseslovens § 21, stk. 5.
      det følger heraf, at forældelse i den nævnte situation som udgangspunkt ikke indtræder,
      mens arbejdsskadestyrelsens vurdering afventes. hvilket dog alene gælder for de krav,
      som vurderingen indhentes for.”
højesterets begrundelse og resultat
1. sagens baggrund og problemstillinger
a var den 2. juli 2001 involveret i et færdselsuheld, hvor modparten var ansat hos danmarks
miljøundersøgelser, som nu er en del af aarhus universitet, og som var selvforsikret, jf. færd-
                                               - 5 -
selslovens § 109, stk. 1. aarhus universitet har anerkendt erstatningspligten, og der er enig-
hed om den beløbsmæssige opgørelse af erstatningskravet.
sagen angår alene, om erstatningskravet var forældet, inden retssagen blev anlagt den 29. ja-
nuar 2007. dette spørgsmål skal afgøres efter den dagældende forældelseslov fra 1908, og
forældelsesfristen for kravet er 5 år.
der er under sagen rejst spørgsmål om, hvornår forældelsesfristen skal regnes fra, og hvorvidt
forældelsesfristen må anses for foreløbigt afbrudt i forbindelse med sagens forelæggelse for
arbejdsskadestyrelsen.
2. forældelsesfristens begyndelsestidspunkt
ved erstatningskrav for personskade løber forældelsen efter fast praksis fra tidspunktet for
skadens indtræden, medmindre der er grundlag for suspension af forældelsesfristens begyn-
delsestidspunkt, jf. bl.a. højesterets dom af 19. marts 2013 (ufr 2013.1823).
ved bedømmelsen af, fra hvilket tidspunkt forældelsesfristen skal regnes, kan det i praksis
have betydning, om der er tale om erstatning eller godtgørelse for midlertidige følger af ska-
den (f.eks. erstatning for tabt arbejdsfortjeneste eller godtgørelse for svie og smerte) eller for
varige følger af skaden (godtgørelse for varigt men eller erstatning for tab af erhvervsevne).
der henvises herved bl.a. til højesterets dom af 7. juni 2006 (ufr 2006.2535). som det frem-
går af dommen, var kravet om godtgørelse for varigt men og erstatning for tab af erhvervs-
evne ikke forældet, idet forældelsesfristen først regnedes fra det tidspunkt, hvor skadelidte
vidste eller burde have vidst, at skaden havde medført eller måtte forventes at medføre en va-
rig lidelse.
3. foreløbig afbrydelse af forældelsen
hvis skadevolder i forbindelse med forligsforhandlinger har givet skadelidte en forventning
om, at forældelsesindsigelsen ikke vil blive gjort gældende under forhandlingerne, følger det
af praksis efter forældelsesloven af 1908, at der normalt foreligger en stiltiende accept af, at
forældelsen foreløbigt afbrydes i forhandlingsperioden. i så fald får skadelidte, hvis forhand-
lingerne ikke fører til noget resultat, en rimelig frist til at anlægge retssag. der henvises bl.a.
til den ovennævnte dom af 7. juni 2006 (ufr 2006.2535) og til højesterets dom af 17. juni
                                                - 6 -
2013 (ufr 2013.2608). denne praksis er lovfæstet i § 21, stk. 5, i den nugældende forældel-
seslov, som trådte i kraft den 1. januar 2008, hvor fristen for afbrydelse af forældelsen nu er
fastsat til 1 år fra det tidspunkt, hvor forhandlingerne må anses for afsluttet.
det følger af § 10 i erstatningsansvarsloven, at såvel skadelidte som skadevolder kan indhente
en udtalelse fra arbejdsskadestyrelsen om spørgsmålet om fastsættelse af mengraden og er-
hvervsevnetabsprocenten. i praksis indhentes der ofte en udtalelse fra arbejdsskadestyrelsen
om disse spørgsmål før sagsanlæg med henblik på en eventuel forligsmæssig løsning af sagen.
tidligere blev der også indhentet en udtalelse om stationærtidspunktet, som efter den dagæl-
dende erstatningsansvarslov (vedrørende skader, der var sket inden den 1. juli 2002) havde
betydning bl.a. for erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og godtgørelse for svie og smerte.
højesteret finder i lyset af det, som er anført foran om foreløbig afbrydelse af forældelse ved
forligsforhandlinger, at skadevolder som udgangspunkt må anses for stiltiende at have accep-
teret en udskydelse – en foreløbig afbrydelse – af forældelsen, hvis skadevolder (eller skade-
lidte efter aftale med skadevolder) har anmodet arbejdsskadestyrelsen om en udtalelse i hen-
hold til erstatningsansvarslovens § 10. det skyldes, at skadelidte i denne situation som ud-
gangspunkt har føje til at antage, at parterne, når arbejdsskadestyrelsens udtalelse foreligger,
kan nå frem til en forligsmæssig løsning uden anlæg af retssag. den foreløbige afbrydelse
vedrører kun de krav, som forelæggelsen for arbejdsskadestyrelsen angår. denne retstilstand
svarer til, hvad der efter udtalelsen af 29. august 2014 fra forsikring & pensions responsum-
udvalg er den generelle opfattelse i forsikringsbranchen.
4. den konkrete sag
aarhus universitet forelagde sagen for arbejdsskadestyrelsen den 16. august 2004 med an-
modning om en udtalelse om stationærtidspunktet samt om størrelsen af as eventuelle sam-
lede men og erhvervsevnetab. efter de foreliggende oplysninger lægger højesteret til grund,
at forelæggelsen for arbejdsskadestyrelsen havde betydning for as samlede erstatningskrav.
højesteret finder i overensstemmelse med det, som er anført under punkt 3, at aarhus univer-
sitet ved forelæggelsen for arbejdsskadestyrelsen stiltiende har accepteret en foreløbig afbry-
delse af forældelsen. det bemærkes herved, at det efter bevisførelsen må lægges til grund, at
aarhus universitet havde anerkendt erstatningspligten, inden sagen blev forelagt for arbejds-
                                                 - 7 -
skadestyrelsen, således at tvisten mellem parterne herefter alene drejede sig om tabsopgørel-
sen. a havde derfor føje til at antage, at parterne kunne opnå en forligsmæssig løsning uden
sagsanlæg, når arbejdsskadestyrelsens udtalelse forelå.
arbejdsskadestyrelsen afgav sin udtalelse den 14. november 2006, men aarhus universitet
havde allerede i brev af 7. november 2006 gjort gældende, at as erstatningskrav var forældet.
ved brev af 11. januar 2007 fastholdt aarhus universitet forældelsesindsigelsen. a anlagde
herefter retssag den 29. januar 2007. højesteret finder, at a afbrød forældelsen rettidigt, efter
at parternes forhandlinger om en forligsmæssig løsning uden sagsanlæg måtte anses for af-
sluttet.
det er som følge heraf ikke nødvendigt at tage stilling til begyndelsestidspunktet for forældel-
sesfristen for de enkelte poster, som indgår i opgørelsen af as erstatningskrav, jf. det under
punkt 2 anførte om sondringen mellem midlertidige og varige følger.
højesteret tager herefter as påstand til følge.
5. sagsomkostninger
sagsomkostninger for byret og landsret er fastsat til dækning af advokatudgifter med 90.000
kr. og af retsafgift med 19.510 kr., i alt 109.510 kr.
sagsomkostninger for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgifter med 50.000 kr. og
af retsafgift, jf. retsplejelovens § 332, stk. 1, med 15.440 kr., i alt 65.440 kr. sagsomkostnin-
gerne for højesteret skal indbetales til højesteret, der efter dækning af udgifterne til fri proces
afregner med retshjælpsforsikringen. retsafgiften tilfalder statskassen.
                                       thi kendes for ret:
aarhus universitet skal til a betale 416.224 kr. med rente efter erstatningsansvarslovens § 16
af 414.340 kr. fra den 2. juli 2001 og med procesrente af 1.884 kr. fra den 29. januar 2007.
i sagsomkostninger for byret og landsret skal aarhus universitet betale 109.510 kr. kr. til a.
                                           - 8 -
i sagsomkostninger for højesteret skal aarhus universitet betale 65.440 kr., som indbetales
til højesteret.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.
