                                             dom
afsagt den 4. november 2016 af østre landsrets 3. afdeling
(landsdommerne anne birgitte fisker, gerd sinding (kst.) og ole stryhn (kst.)).
3. afd. nr. b-69-16:
advokat
a
(advokat morten samuelsson)
mod
advokatnævnet
(advokat martin simonsen)
københavns byrets dom af 30. juni 2015 (bs 36a-109/2014) er anket af advokat a med
påstand som for byretten om principalt, at advokatnævnets kendelse af 16. december 2013
ophæves, subsidiært at sanktionen formildes.
indstævnte, advokatnævnet, har påstået stadfæstelse af advokatnævnets kendelse af 16.
december 2013.
forklaringer
der er for landsretten afgivet supplerende forklaring af advokat a, der har forklaret blandt
andet, at han, da stævningen var indgivet, blev ringet op af en medarbejder fra retten i
lyngby, der spurgte ham, om han havde sendt en kopi af stævningen til sin klient. dette
svarede han bekræftende på. han mener, at det af rettens medarbejder blev nævnt, at adressen
var beskyttet, men i øvrigt blev han ikke orienteret om anledningen til opringningen.
det var hans klient, der havde afbrudt samlivet med k, og som ikke ønskede kontakt med
hende. hans klient havde derfor ingen anledning til efterfølgende at opsøge k. i al den tid k
efter samlivsophævelsen boede i hans klients hus på bernstorffsvej, havde klienten nøgle til
                                               - 2 -
dette, ligesom klienten, indtil k skiftede låsen, havde nøgle til et sommerhus, som parterne
begge benyttede også efter samlivsophævelsen.
det var en ansat advokatfuldmægtig eller advokat, der indhentede adresseoplysningerne. han
tænkte ikke nærmere over det, da han sendte en kopi af stævningen til sin klient. han anså det
som en selvfølge, at ks adresse skulle angives på en stævning, og var på det tidspunkt ikke
opmærksom på, at man kunne indgive en stævning uden angivelse af sagsøgtes adresse. det
hastede at få indgivet stævningen, blandt andet fordi den skulle tinglyses på sommerhuset,
som parterne var uenige om ejerskabet til.
procedure
parterne har for landsretten i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har
procederet i overensstemmelse hermed.
advokat a har supplerende anført blandt andet, at ks ønske om at få behandlet sine
adresseoplysninger fortroligt skal vurderes i lyset af cpr-lovens § 42, stk. 5, hvorefter navne-
og adressebeskyttelse ikke kan opretholdes over for kreditorer. da hans klient, som var
kreditor, var den reelle adressat for folkeregistrets besvarelse af adresseforespørgslen,
foreligger der ikke en videregivelse i cpr-lovens forstand.
såfremt landsretten ikke måtte være enig heri, må det lægges til grund, at han ikke har
udleveret oplysninger til sin klient, som klienten ikke selv kunne have fået fra folkeregistret,
hvortil kommer, at en advokat som hovedregel ikke har tavshedspligt i forhold til sin egen
klient.
da spørgsmålet om grænserne for udlevering af oplysninger til en klient ikke er udtrykkeligt
reguleret i de advokatetiske regler og hidtil har været uafklaret i praksis, bør en eventuel
sanktion i alle tilfælde bortfalde.
advokatnævnet har supplerende anført blandt andet, at advokat a ved lov var afskåret fra at
videregive adresseoplysningerne til sin klient. derfor skal udgangspunktet, hvorefter en
advokat som hovedregel ikke har tavshedspligt over for sin klient, fraviges.
                                                - 3 -
ms krav var anfægtet og blev først fastslået ved dom af 29. oktober 2013. det kan således
ikke lægges til grund, at m, da adresseoplysningerne blev videregivet, havde en forfalden
fordring og selv kunne have indhentet adresseoplysningerne.
sanktionen skal derfor fastsættes i overensstemmelse med advokatnævnets retningslinjer og
praksis, hvorefter normalbøden for en førstegangsforseelse er 10.000 kr. dette gælder særligt,
når henses til, at forseelsen er begået blot to måneder efter, at advokat a blev meddelt en
irettesættelse af advokatnævnet vedrørende en sag mellem samme parter.
det kan ikke anses for en formildende omstændighed, at advokat a ikke havde grundlag for at
antage, at hans klient ville misbruge adresseoplysningerne.
landsrettens begrundelse og resultat
ved brev af 13. februar 2013 til folkeregistret anmodede advokat troels mohr thygesen på
vegne af advokat a om oplysninger om ”ks nuværende adresse, således at stævning kan
forkyndes for hende”.
efter det oplyste om formålet med adresseforespørgslen havde folkeregistret ikke nærmere
anledning til at foretage en prøvelse af, om adresseoplysningerne ville kunne udleveres til
advokat as klient. på den baggrund tiltrædes det, at advokat a ved at udlevere
adresseoplysningerne til sin klient videregav disse til ”andre private”, jf. cpr-lovens § 44,
stk. 1.
da advokat a ikke har været berettiget hertil ifølge lov eller bestemmelser fastsat i henhold til
lov, jf. cpr-lovens § 44, stk. 1, finder landsretten, at der ved videregivelsen til klienten skete
en overtrædelse af reglerne om god advokatskik, jf. retsplejelovens § 126, stk. 1.
landsretten finder ikke, at der i sagen foreligger sådanne særlige omstændigheder, at der er
grundlag for at ændre den af advokatnævnet pålagte bøde, der er fastsat i overensstemmelse
med advokatnævnets retningslinjer og retspraksis og under hensyn til, at advokat a tidligere
ved kendelse af 21. december 2012 var tildelt en irettesættelse.
                                              - 4 -
der er herved tillige lagt vægt på, at advokat a efter modtagelsen af advokat stægers brev af
21. februar 2013 ikke kunne være i tvivl om, at k også ønskede sin adresse holdt hemmelig
under den forestående retssag mellem hende og advokat as klient.
landsretten stadfæster derfor advokatnævnets kendelse af 16. december 2013.
efter sagens udfald skal advokat a betale sagsomkostninger for begge retter til
advokatnævnet med i alt 30.000 kr. beløbet er tilkendt til dækning af udgifter til
advokatbistand ekskl. moms ved fastsættelsen af beløbet er der taget hensyn til sagens
omfang, varighed og betydning for parterne.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
advokatnævnets kendelse af 16. december 2013 stadfæstes.
i sagsomkostninger for begge retter skal a inden 14 dage betale 30.000 kr. til
advokatnævnet. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
