                       højesterets kendelse
                       afsagt torsdag den 22. november 2018
sag 100/2018
anklagemyndigheden
mod
s
(advokat niels ulrik heine)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 13. februar 2018 og af østre
landsrets 7. afdeling den 12. marts 2018.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen og lars
hjortnæs.
påstande
kærende, s, har nedlagt påstand om, at anklagemyndighedens påstand om fortsat
varetægtsfængsling ved retsmødet den 13. marts 2018 ikke burde være taget til følge.
indkærede, anklagemyndigheden, har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
den 10. oktober 2017 blev s anholdt og efterfølgende varetægtsfængslet, jf. retsplejelovens §
762, stk. 1, nr. 3, sigtet for i forening med en række andre personer at have begået grov skatte-
og momssvig efter straffelovens § 289 (for ca. 280 mio. kr.), subsidiært forsøg på hæleri af
særlig grov beskaffenhed efter straffelovens § 290 (for ca. 500 mio. kr.).
                                              - 2 -
s blev i forbindelse med varetægtsfængslingen overflyttet til vestre hospital, idet han har en
fysisk lammelse i underkroppen og sidder i kørestol samt lider af en række andre sygdomme,
herunder diabetes.
ved københavns byrets kendelse af 13. februar 2018 blev fængslingen forlænget til den 13.
marts 2018. s kærede byrettens kendelse til landsretten, som den 12. marts 2018 stadfæstede
kendelsen. landsrettens kendelse af 12. marts 2018 er med procesbevillingsnævnets tilladelse
indbragt for højesteret.
under sagens forberedelse i højesteret er fængslingsfristen blevet forlænget flere gange, se-
nest ved byrettens kendelse af 25. juni 2018, hvor varetægtsfængslingen blev forlænget til den
19. juli 2018.
den 4. juli 2018 blev s løsladt af københavns politi.
oplysninger, som forelå for landsretten
ved landsrettens behandling af kæremålet den 12. marts 2018 forelå der, foruden oplysnin-
gerne i ss egne forklaringer for byretten og landsretten, udtalelser fra forskellige
afdelingslæger fra vestre fængsel samt fra ss egne læger og fysioterapeuter.
af udtalelse af 5. januar 2018 fra afdelingslæge tue thastum, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… patienten er kørestolsbruger siden 2009, hvor han blev ramt af .... selvkateteriserer
      sig. i fast smertestillende behandling med morfinpræparater. han anvender derudover
      laksantia mod forstoppelse. pt. blev i ca. 2015 diagnosticeret med diabetes. patienten er
      aktuelt indsat i vestre fængsels sygeafdeling, vestre hospital, hvor han modtager
      behandling med genoptræning ved fysioterapeut. patienten har derudover klager over
      dårlig søvn samt træg mave og smerter i ryggen, derudover ingen klager.”
af udtalelse af 17. januar 2018 fra overlæge majbritt almer og fysioterapeut maya dawn
hammill, specialhospitalet for polio- og ulykkespatienter, fremgår bl.a.:
      ”s kommer sædvanligvis til træning 2 x ugentligt på specialhospitalet, men har været
      fraværende siden d. 12.10.17.
                                                  - 3 -
       det er vigtigt for personer med rygmarvsskade at holde sig fysisk aktiv bl.a. for at for-
       hindre kredsløbsproblemer, nedsætte risikoen for siddesår og vedligeholde styrken i
       overkroppen for at være så selvhjulpen i hverdagen som muligt bl.a. i forbindelse med
       forflytninger.
       s selvtræner 2 x ugentligt i vores motionscenter, der er indrettet til kørestolsbrugere
       samt 1 x ugentlig varmtvandsbassintræning.
       vi har mulighed for at tilbyde s at træne hos os under sin varetægtsfængsling og vi
       opfordrer til at en løsning snarest findes for at han kan genoptage sin træning.”
af udtalelse af 18. januar 2018 fra ss praktiserende læge, shabbir ahmed, fremgår bl.a.:
       ”patienten er kørestolsbruger og lammet efter tidligere ... i 2009.
       pt får stærkere smertestillende medicin samt antidepressiva medicin samt medicin for
       type 2.
       pt har daglige smerter og depressionssymptomer og varetægtsfængsling vil forværre
       hans psyko somatiske tilstand…”
af udtalelse af 22. januar 2018 fra fysioterapeut søren lund, vanløse zoneterapi og kinesio-
logi, fremgår bl.a.:
       ”det er kommet til mit kendskab, at en af mine patienter s er blevet varetægtsfængslet.
       af hensyn til patientens fremskridt vedrørende hans mobilitet, finder jeg det nødvendigt
       og hvis muligt, at han kan genoptage sin træning her på klinikken, da de fremskridt og
       den mobilitet han har opnået, vil gå tabt.
       til orientering har jeg stået for muskelopbygningen af s gennem de sidste 15 mdr.
       derfor anbefaler jeg, at han genoptager vores træningsprogram til minimum 2 gange
       ugentlig…”
af mail af 23. januar 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
       ”… de indsatte bliver begge behandlet i henhold til gældende lægepraksis.
       såfremt de har behov for behandling uover den allerede givne, må de anmode om læ-
       getilsyn, hvorefter de vil blive tilset i løbet af en uge (ved ikke akutte tilstande).
       endelig foreligger der mulighed for at klage over behandlingen til patientklagenævnet.”
                                               - 4 -
af udtalelse af 9. februar 2018 fra afdelingslæge lise worm, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… klienten har fået tilbudt fysioterapi d. 13., d. 18., og d. 27. november 2017, men af-
      vist dette. har trænet med fysioterapeut d. 23. november 2017. klienten har ikke efter-
      følgende fået tilbudt eller selv anmodet om fysioterapi...”
af mail af 27. februar 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… jeg kan oplyse at ovennævnte indsatte er velbefindende, selvhjulpen og i sin habi-
      tuelle tilstand. han har et stående tilbud om fysioterapeutisk behandling, men har selv
      afslået dette ved tidligere lejlighed. aktuelt har han ytret ønske om, at genoptage træ-
      ningen og vil blive tilset af fysioterapeut snarest.
      der er intet, som indikerer, at fængselsopholdet forringer for hans helbredstilstand eller
      hans allerede erhvervede handicap.”
af mail af 6. marts 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… kan jeg oplyse, at deres klient i samråd med fængslets fysioterapeut vil indgå aftale
      om træningsforløb.
      hvordan dette træningsforløb bliver udformet, har jeg i skrivende stund ikke kendskab
      til. samtidig må jeg oplyse, at der naturligvis under en fængsling ikke er mulighed for at
      tilbyde samme form for træning og hjælp til personlig pleje som uden for fængslets mu-
      re.”
under et retsmøde den 7. marts 2018 ved københavns byret forklarede s bl.a. følgende om
sine helbredsmæssige forhold forud for anholdelsen:
      ”… han går til genoptræning fire gange om ugen. han får stærke smertestillende piller
      dagligt og har derfor gode og dårlige dage. på dårlige dage kan han ikke komme ud af
      døren…”
ved kæremålets behandling i landsretten den 12. marts 2018 forklarede s bl.a.:
      ”kærende forklarede om sine personlige forhold, at han forud for anholdelsen gik til
      genoptræning fire dage om ugen. de to dage var han på hospitalet, og de to dage fik han
      to timers behandling hos en fysioterapeut. han var smertefri og også medicinfri, bortset
      fra at han fik behandling for sukkersyge. forventningen var, at han kunne komme til at
      bevæge sig igen. nu sidder han i sygeafdelingen i vestre fængsel i et lille rum. han får
      slet ikke den træning, han har brug for. han har en enkelt gang i november 2017 takket
                                               - 5 -
      nej til træning, idet han havde smerter og skulle spise af hensyn til sin sukkersyge. han
      har ikke før i sidste uge talt med afdelingslægen, der har afgivet erklæringer. afdelings-
      lægen har erkendt, at man i vestre fængsel ikke er i stand til at give den behandling,
      som han har behov for. der bliver heller ikke taget fornødent hensyn til hans sukkersy-
      ge.”
oplysninger, som er fremkommet efter landsrettens behandling af sagen
for højesteret er der fremlagt supplerende lægelige udtalelser samt udskrift af ss
sundhedsjournal fra vestre hospital.
af udtalelse af 5. marts 2018 fra fysioterapeut maya dawn hammill og ledende fysioterapeut
mette linding bloch, specialhospitalet for polio- og ulykkespatienter, fremgår bl.a.:
      ”den rygmarvsskade som s har fået, betyder at han er lammet i de nederste mave- og
      rygmuskler samt i begge ben, og at følesansen er ophævet nedefor skadesniveauet.
      disse lammelser stiller store krav til funktionen i arme, skuldre og til kropsbalancen i
      forbindelse med forflytninger. den manglende følesans gør, at der er risiko for tryksår.
      det er vigtigt med forebyggende træning både for at reducere smerter, men også for at
      vedligeholde muskelstyrken til de daglige funktioner så som personlig hygiejne,
      forflytninger og påklædning.
      det har vist sig at være særdeles gavnligt for s, med hensyn til smertereduktion, at
      træne i varmtvandsbassin. det er tilrådeligt at undgå at øge dosis af smertemedicin, da
      det har tendens til at give den allerede skadede tarm yderligere problemer. disse
      problemer resulterer ofte i længere toilettider og et øget stress på kroppen i den forbin-
      delse. endvidere kan det bevirke et øget behov for smertelindring, og dermed en nedad-
      gående spiral.
      vi har mulighed for at tilbyde s selvtræning i varmtvandsbassin og i vores
      handicapvenlige motionscenter under sin varetægtsfængsling. der er ingen egenbetaling
      i forbindelse med træningen hos os.”
udtalelsen blev fremsendt til kriminalforsorgen af advokat niels ulrik heine ved brev af 27.
marts 2018.
af udtalelse af 16. april 2018 fra institutionschef lea bryld, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… sundhedsafdelingen har et begrænset tilbud til de indsatte og gør sig umage for, at
      behandle efter bedste evne. af sikkerhedsmæssige samt ressourcemæssige årsager har
      fængslet dog ingen muligheder for at transportere indsatte til bassintræning, kiropraktik,
      massage mv. vi har en fysioterapeut ansat - som i din klients tilfælde - tilrettelægger et
                                                - 6 -
       træningsprogram, som under de gældende vilkår, vil tilgodese din klients behov dog
       uden at være optimalt. at sidde i fængsel er på mange måder ikke en optimal situation
       og de indsatte vil opleve, at de har ringere vilkår i hverdagen end i eget hjem mv.
       det sundhedsfaglige personale har til mig oplyst, at såfremt din klient grundet de subop-
       timale vilkår i fængslet får flere smerter, har de ingen anden mulighed end i den be-
       grænsede periode, fængslingen pågår, at behandle med smertestillende medicin og fort-
       sat opfordre din klient til at tage imod fysioterapeutens trænings tilbud og herudover ud-
       føre selvstændig træning i det omfang fysioterapeuten har opfordret til.”
af udtalelse af 29. juni 2018 fra afdelingslæge marianne linnet, vestre fængsel, fremgår
bl.a.:
       ”... diabetes mellitus kontrolleres kvartårligt, sidst i juni 2018. ikke helt velreguleret…
       indsatte er opfordret til at spisere mere hensigtsmæssigt… indsatte ønsker ikke øgning i
       antidiabetisk medicin…
       rygmarvsskadet efter ... 2009. siden kørestolsbruger. selvkateteriserer sig. er ved
       indsættelse i fast smertestillende behandling. følges på klinikken for rygmarvsskade,
       glostrup hospital…
       der er flere gange forsøgt iværksat et genoptræningsforløb…
       indsatte ønsker ikke at deltage, eller deltager kun enkelte gange…
       indsatte får som ovenfor anført fast morfin (oxynorm 5 mg) 3 gange dagligt. derudover
       indtager han ca. 1 tablet oxynorm 5 mg dagligt efter behov. dvs. ca. 4 tabletter dag-
       ligt…
       der er 1 times gårdtur dagligt. den øvrige tid opholder indsatte på cellen. deltager i en-
       kelte aktiviteter på afdelingen samt er i studiegruppe med imamen.”
anbringender
s har anført navnlig, at varetægtsfængslingen samlet set har været i strid med pro-
portionalitetsprincippet i retsplejelovens § 762, stk. 3. der var en betydelig risiko for en uop-
rettelig forværring af hans tilstand under den fortsatte varetægtsfængsling, idet han har været
afskåret fra at deltage i de behandlings- og træningsforløb, som han var i forud for anholdel-
sen.
vestre fængsel har ikke været i stand til at sørge for, at han fik den behandling, som er nød-
vendig, hvilket ansatte hos vestre fængsel har erkendt, og hvilket er i strid med danmarks
                                                - 7 -
internationale forpligtelser. han har ikke i fornødent omfang været sikret genoptræning ved
fysioterapeut i fængslet, og sikkerhedsmæssige eller ressourcemæssige hensyn kunne ikke
begrunde, at s ikke fik behandling uden for fængslet, herunder kiropraktik, massage og
bassintræning.
han har gennem hele forløbet samarbejdet med lægerne i vestre fængsel. der har aldrig væ-
ret tilrettelagt et træningsprogram for ham, således som vestre fængsel flere gange havde
lovet det. han har været henvist til at opholde sig stort set døgnet rundt i sin celle igennem
næsten 9 måneder, bortset fra når han har haft mulighed for at blive kørt på gårdtur.
kravet om begrundet mistanke og fængslingsbetingelserne i medfør af retsplejelovens § 762,
stk. 1, nr. 3, har ikke været opfyldt. henset til mistankegrundlaget er der i øvrigt tale om et
uforholdsmæssigt og uhensigtsmæssigt indgreb over for ham. der er alene tale om en sag om
påstået økonomisk kriminalitet, hvor der sædvanligvis ikke sker varetægtsfængslinger af så
lang varighed som i denne sag.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at betingelserne for varetægtsfængsling efter rets-
plejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, var opfyldt. der er begrundet mistanke om, at s som direktør i
og ejer af selskabet x aps har begået grov skatte- og momssvig efter straffelovens § 289 i
forening med sine to brødre og sin fætter til en samlet værdi af 280 mio. kr. der var efter
sagens omstændigheder bestemte grunde til at antage, at s på fri fod ville vanskeliggøre
forfølgningen i sagen, navnlig ved at fjerne spor eller advare eller påvirke andre, idet
forholdene er begået i et miljø, der er præget af tætte familiemæssige og/eller
erhvervsmæssige relationer mellem de sigtede.
varetægtsfængslingen af s har ikke været i strid med retsplejelovens § 762, stk. 3, vurderet i
lyset af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 3.
s har således været egnet til at være undergivet frihedsberøvelse. ifølge udtalelserne fra
vestre fængsel har han fremstået velbehandlet efter gældende lægepraksis, velbefindende og
selvhjulpen, og der har ikke været indikationer af, at hans helbredstilstand eller handicap er
blevet forværret under opholdet i fængslet. han har heller ikke været udsat for lidelse, der
overstiger den lidelse, som uundgåeligt er forbundet med at være varetægtsfængslet. det er
                                               - 8 -
ikke et krav, at arrestantens egne ønsker vedrørende behandlingen af en sygdom altid skal
imødekommes fuldt ud, og praktiske forhold kan også medføre begrænsninger, som
arrestanten må acceptere, så længe den nødvendige behandling sikres i fængslet. s har i
fornødent omfang været sikret genoptræning ved behandling af en fysioterapeut i fængslet, og
sikkerhedsmæssige og ressourcemæssige hensyn har begrundet, at s ikke også modtog
behandling uden for fængslet.
varetægtsfængslingen er sket under forsvarlige forhold, hvor der i fornødent omfang er taget
hensyn til ss handicap og særlige behov. det fremgår af vestre fængsels sundhedsjournal, at
s i betydeligt omfang har nægtet at samarbejde med vestre fængsel om den nødvendige
behandling ved bl.a. flere gange at nægte at tage imod tilbud om fysioterapi. af
sundhedsjournalen fremgår endvidere, at s har selvtrænet i sin celle efter instruktion fra en
fysioterapeut i fængslet. desuden kan det på baggrund af oplysninger i sundhedsjournalen og
udtalelsen fra ss praktiserende læge ikke antages, at s var smertefri og medicinfri, da han blev
varetægtsfængslet.
varetægtsfængslingens øjemed har ikke kunnet opnås ved mindre indgribende foranstaltnin-
ger, herunder ved surrogatfængsling, jf. retsplejelovens § 765, idet der var fare for, at han
kunne skade efterforskningen.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om det var med rette, at varetægtsfængslingen af s den 13.
februar 2018 blev forlænget med frist til den 13. marts 2018.
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at fængslingsbetingelserne i
retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, var opfyldt. det bemærkes, at der på daværende tidspunkt
bl.a. udestod afhøringer af vidner og sigtede, og at det var oplyst, at mulige medgernings-
mænd var på fri fod.
højesteret tiltræder endvidere af de grunde, som landsretten har anført, at den fortsatte vare-
tægtsfængsling af s ikke var uproportional, jf. retsplejelovens § 762, stk. 3. de supplerende
udtalelser om ss helbredstilstand mv., som er fremlagt for højesteret, kan ikke føre til en
anden vurdering.
                                              - 9 -
højesteret finder, at den fortsatte varetægtsfængsling af s ikke indebar en krænkelse af
danmarks internationale forpligtelser.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
