text: Saa vænta vi Besje. 
  Ja, nu bled ju saa Slut me aa sænna Storjer inj, mæn, som jâ kom te aa tænjkja
  paa – der e livæl injed, a ja hâr forhâuad seddan i desse Dâna, som a jâ'nte
  gjikke te Sjøs, daa jâ ble komfemerder...... Koss, vaar hadde enj hat majed aa
  fortalt aa skrevved Storjer om sin paa Gammalsaajler.
  
  Som nu te Tieninj...... Der kunje væl nok bled en ræjti Primia-Storja, hadde
  enj vad Varden runt nonna Gonga paa de samma. Ente for ded, for enj skujlle ju
  nok kunja faa nogged stæjlt sammen injdaa; seddan gjik'ed nu maj. De mæsta hadde
  jâ lænje paa Stavvelinj, mæn saa vad Ænnanj, de knev me, for dænj skujlle ju
  hælst varra de bæsta ver hela Storjan...... Jâ hâr præwt baadde ded aa detta
  mæn hâr ømmer maattad gjed'ed op ijæn, naar jâ fikj'ed rættad aa âuerstrøjt, te
  ded ble lisse uret som Sjæskens Lommetorkle. Tesist ble jâ kjivaad, lissom Jins
  Jyls Kjæjlna, daa di sodd i Bronj... Jâ kunje nok rigna ud, a der ska Lokka te
  aa læggja Gompahøns i Noranvinj, mæn jâ e enj gammal Hunj, jâ e vân ver Lopper,
  som Hunjaboninj sâ, aa dæmme viste jâ ju âu, a Kâga kommer, naar Konna
  vil. Kansje kunje enj âu saj, a der e Hunja nok om Âsed, mæn dæmme, Bælla e ju
  Bælla, om de saa e Kongabælla, aa nu troer jâ nok, a jâ hâr hijt udaad.. De
  gaar nok i Pær Torska, som Laggerskan så, daa hon hadde dægtad en Løjn.
  
  Jâ satte maj lisse andægtier hæn i minj Lænnestol aa fikj maj en Piva Røjtobak
  ...... De baadde swâler aa varmer lissom Naskens Kaffe, aa saa, lissom ded, saa
  hadde jâ'd. Jâ sprong op aa skujlle ævent te aa rigga te me aa skriva, saa er
  der nânj, a der knabber paa, aa inj kommer dænj halta Skreddarinj – hanj gaar ju
  paa Huzabesøj lissom Præstens Orna, ska jâ saj, aa hanj fortalde maj saa en
  liden Storja om Auertro, som âu nok e vær aa tâ me, hâr enj fost faad
  Pænnaskafted i Nivan.
  
  »Jo du ved nok«, sajer hanj, »a der va saa majed unjelit forr i Tider, aa mæl
  saa majed anjed va der âu nâd, a der hed, aa faa Faninj op aa âga...... Der
  kunje varra seddena unjelia tunga Dâ i Mæjlemstynjer, sa enj nâue kunje faa Øjen
  te aa trækkja tomma Vâuninj, om enj va uda aa vânka te By's æjle nâd, aa livæl
  kunje di ble saa sweta aa ambostua, sa de ikkje ammada te...... Ægelit saa der
  ente ud te aa varra nogginj Grunj for'ed, aa dæmme mente di gamle, a di hadde
  faad dænj Styggja op aa âga me, aa a de saa va hannem, a Øjen slæwada dom
  fordarrada paa.
  
  Raa for'ed, se de va der âu. Mærkte enj nâd, saa skujlle enj bâra stawna Øjen aa
  gaa hæn aa tâ Hâudlâd aa dænj tehaannada aa sæl kjikka igjennem'ed, saa kunje
  enj se, om hanj sodd der, aa saa skujlle enj bâran gaa hæns aa tâ de ena
  Bâgjâuled aa aa læggjad op i Vâuninj, saa maatte dænj Styggja ner aa løvva som
  fjære Jâul, aa de va nok ente saa plaserlit som aa âga me, kantro.
  
  Nu maa vi hâusa paa, a de va inu mæn vi brygte da gamle fâste Stâsvâunana, vaar
  a Vâunværinj aa Longvâuninj va et, aa dærfor va hanj saa stiver, a enj nymt
  kunje kjøra paa tre Jâul, om ente Kloen va for sledden. Jâ hâr semænj sæl vad
  uda for'ed enjgong, a Hæstana ble saa urimelia fortâna, injdaa jâ kjøre me tomma
  Vâuninj. Jâ gjikke saa aa aa tâu Hâudlâd aa aa kjikkada, mæn vaar galed jâ
  stjærnada, saa saa jâ nu injed, aa dæmme kjøre jâ viderefort...... Mæn minj
  Nâbo, hanj hâr enjgong fortalt maj om en Tur, a hanj hadde te Rønna – nâd saa
  rent forskrækkjeli. Daa hanj hadde faad Hâudlâd aa, saa hanj lisse grangjivelit
  dænj Styggja siddenes bâg idi. De kanj nok varra, a hanj fikj de ena Jâuled aa i
  en Fârt, aa som seddan saa nørlada hanj jemætte paa tre Jâul. Sin, daa Drænj
  hadde spænjt fraa, skujlle hanj saa løvva Vâuninj inj, mæn daa hanj saa satte
  Bâgjâuled paa ijæn aa kjøre igrân runt, saa blozzad'ed, som der va Ijl i hela
  Gaarinj.«
  
  Andris.
  
  