text: Brev te Nels 
  De va ræjtinok et ordelia lânt et Brev, a du hâr faad stæjlt sammen
  dænjgonginj. Tak ska du hâ for'ed – aa, som du hâr set i Aavizan, hâr jâ faad et
  Brev injdaa. Unjelit nok – enj Fætter hâr jâ –- mæn æjles viste jâ nu ikkje de
  minjsta aa nonna Søskjenabælla aa saj – aa saa injdaa en Kosina, ætte va enj
  kanj forstaa paa'd, ver ded a hon fikje Søndeskjâulinj paa om Jylaaftan, naar di
  va blena renvaskada.... Ja, jâ hadde nok âu glømt aa fortælla, a:
  
  Vi kom i Vannsaa
  aa fikj ren Sjâurta paa!
  
  Mæn nok'e'de, de e livæl ârtit seddan aa høra lid fraa Familian aa enj ynka
  Gong, for de va pinelakkena et got Brev, va'd. Rârt ska vedda, om enj skujlle hâ
  flera Kosiner æjlle Fættra æjlle nâd, enj ente vedd aa?
  
  Saa du, a hon skrev, voddan hon hadde fnezzad, daa hon læste om. vor
  Grizaslajtninj derjemma, som jâ skrev om i mit forja Brev? Om Mortensdâ,
  skriver hon – mæn jâ skrev nu: om got aa væl Mortensdâtider – aa vaar majed, enj
  saa ska rajna got aa væl te, ja, de vil jâ la minn Kosina om, mæn vi behawde nu,
  naar Flæskastæjen hadde hat saj en Tur i Saltarakâred, injan a hon kom a Uninj,
  dæmmesaa, aa Kattinj skujlle villa sjæjles me sina Søskjenabælla om vaar monga
  Dâ æjlle ikkje, hon skujlle hâ for aa varra tepas.... Naj, jâ va skam glâr ver
  Breved, va jâ, aa de kanj du got saj na, om du ser na – for du boer ju âu mæst
  paa daænj Leen.... De enesta, a jâ kunje hâ Lyst te aa saj te'd, ded e, a der e
  nonna Or, a der kunje va'd lid mera borrinjholmska. Jâ ska saj, a naar jâ
  skriver te daj i Aavizan, saa ed ente ævent alti for aa fortælle daj ejnhillu,
  mæn nok saa majed for aa viza daj, voddan vi snakte, daa jâ, va Bælli.... Daa
  sâ vi hon om Pølsan aa ente dænj, aa saj hed dom i Flertâl: Di unrada dom. Om
  Svinablæran sâ vi: Vi fikj na vaskad – Aa saa kjylnada vi unje Murkjælinj aa
  majed anjed.
  
  De e slætente for aa gaa i Rætta me minn Kosina, a jâ fortæller daj'ed, for
  Breved e æjles saa got, a jâ rappere e farruer aa mena maj lid âuer
  Familiaskawed. Jâ mener bâra, a du got kanj saj te na paa en pen Maada, a hon
  ømmer hâusar aa gjorra Sjælnad paa Honkjøn aa Hanjkjøn (Fimmenina aa Maskelina
  kalte di'ed paa en Skola i Kjuenhawn – tossua Nawn, ikkje sânt) – mæn du skante
  saj, a jâ hâr sajt'ed! A hon kanj, de behøver du ente aa sporra om, naar du hâr
  læst hinjes Brev, mæn du ser âu nok, a hon hâr forgat'ed enj ynka Stâ; aa de
  lyer saa unjelit for enjanj, naar enj læzer'ed.
  
  Ja, vist saa – Enj et, aa enj anj et anjed, vær hâr sit, va der en Konna, a der
  brygte aa saj – aa nu ska jâ saa fortælla daj en Storja fraa minn Bællatid
  aa. Jâ vedd ikkje, om du e kjænder me'd, mæn nera i Svânika, dær e di nonna
  Knobba te ømmerhæn aa hojla dænj gamla Sântehânsfæsten ver læje me udmajad Kjila
  aa seddan. Minn Kosina kjænjer'ed, kanj du lida paa – – aa seddan hâusar jâ
  anjstâ fraa, a der forr i Tider ble holt en Fæst om Pinjesdâ. Rârt ska varra aa
  vedda, om a de e de samma inu, mæn jâ inar mæst for, a hon e glømt – glømt i
  sinį Fattidom.
  
  For de va mæn en fatti Fæst, de va Danjsinj paa Bølsgâda. Der va injena fina,
  flagrenes aa granja Opstæjlninjer Najgonn, mæn Folk kunje mora dom got ver lid
  forr i Tider. De va mæst Drænja aa Pajer norrsogns fraa i Østermarkersen, a der
  møtes om gaddeli got Midda paa Bølsgâda fosta Pinjesdâ, saa monga, a der kunje
  faa Lâu for Syzlarna. Stâstøjed va hijt fram; aa Piblana især, di va forlademaj
  saa jøssa som dærte – aa nu skujlle di ræjti mora dom.
  
  Fost skujlle der sajles Tur – Hele Ættemiddanj sajlde Hâns Andrias aa anra
  Fiskara smaa Lystturer for fæm Øra pr. Snuda, aa de va en ren Swer aa varra me,
  naar Baadinj for op longs Lanned me ajle Sajln oppa. Helt op te Rânklæwaskaar
  gjik Turn, aa om de saa vaggada alri saa galed, va der injinj, a der tænjte paa
  aa varra bonge. Najgonn, naar Hâns Andrias æjlle nânj aa hansa Makkara sodd ver
  Ror aa Sjøde, saa va der ente nâd aa varra bonge for. Di va sjøvâna – vâna te aa
  brygga Hawed, dæmmesaa – aa de sto aa læza i dorra alvorlia Ansajt, a di kjænde
  dorra Answâr.
  
  Om seddenenj Pinjesdâ, hâr jâ enjgong lad maj fortalt, a de skujlle hâ friskad
  tæmmelit op henad Ættemiddanj te aa ble seddan, va enj kajlar, hal ustogga
  Vær. Hâns Andrias va uda paa en tur me Baadinj fujler aa unga, glâ Mænjesker, aa
  daa hanj saa skujlle vænna, kom Sjøded i Klæmma aa ville ente gaa. I de samma
  kom der en Vinjkjikka aa slo Baadinj helt om paa Sian, sa bodde Pajer aa Drænja
  trijlada om enjanj aa flâsgrinada. Di trode vist, a de va nâd, a Hâns Andrias
  hadde hijt paa for Sjâu.... Aa hanj fikj âu snârt loss paa Sjøded, aa Baadinj
  rættader op ijæn. Der va hæjler injinj, a der kunje se paanj, a hanj va
  antererder æjle nâd, æjlle nânj, a der forsto, vaar nær de kunje gaad
  galed.... Najgonn, naj, de e de, a der e ver desse Hæltana fraa Hawed, a di, om
  Fâran saa e nok saa nær, kanj viza et Ansajt saa rolit, a enj kunje tro, de va
  hugged ud i Granit'enj – – De e dænj Roen a der smittar aa gjorr Fâran minre. De
  gjore hon âu dænj Pinjesdânj, sa ikkje nânj ble antererder – mæn, de va dænj
  sista Turn, a Hâns Andrias tâu, dænj Dânj – Der skujlle ente læjes me Liv, for
  hanj kjænde sit Ansvår, om hanj saa nok saa majed kunje hâ tjænt saj enj goer
  Sjillinj injdaa injan Aftan.
  
  Naar Aftaninj falt paa, gjik Danjsinj paa Bølsgâda – vestarst oppa ver
  Dikkabækkjinj. Der spillades Hamonika – saa aa dænj ena aa saa aa dænj anra
  Vals, Hamborr aa Galop, ja, jâ troer saa galed, a baadde Harmen Boss'es aa
  Hamborr paa Raaz ble trødda te lânt paa Natten. Tesist va di otast saa
  sammenrysta, a Drænjana, lissom om Majdâ, hadde nok aa gjorra Ræsten aa Natten
  me aa følla Pajer i Plâs.... Jo, de va skam en aa di goe, gamla Fæstarna, aa
  rârt ska vedda, om der inu gaar Danjs paa Bølsgâda om Pinjesdâ?
  
  Mortinj.
  
  