text: Brev te Nels 
  Tak for de sista Breved. – Ja, saa târ nok Fiskjed ræjti paa aa sætta inj,
  lader'ed te. Sikkenen Kjyjl vi alt hâ hat aa aa te. Vi hâ nu vad farrua aa
  trâuas me aa kjylna i Karkluninj nonna Gonga; mæn dæmme, enj gjor'ed ju livæl
  inte, forrinj a enj ska nøs ted me desse Prizarna. Ævent i desse Dâna hâ vi nu
  âu nok aa gjorra me aa løvva aa se paa Søldâtarna, sa saa lænje de vârar, kanj
  enj sajtes hojla Kjyjln fraa saj. Vaar monga her e, i Bønj, kanj jâ skam ikkje
  saj daj, men monga e her. Jâ præwde semænj aa tælla dom i Hinjdânj, a di
  masjerde frambi, aa jâ talde, aa talde, men se, nu hadde jâ ævent Awtaninj forra
  saadded aa lajt Tællekabâlan, aa dæmme, naar jâ kom te maj sæl, saa saadd jâ aa
  talde: en, to, tre, fera, fæm, seks, sju, aata, ni, ti, Knajt, Dama, Kong, aa de
  hadde jâ alt gjort mongą Gonga, sa nâd Tâl paa Sødâtarna fik jâ.. nu alri.
  
  Du skujlle mæst tâ daj enj Dâ aa. tâ ud aa se dom, skujlle, du. Der e saa,
  majed nymonedes nu, som vi slætinte kjænde nâd te, daa vi laa inja. Der e nya
  Bøsser, a der læjefram kanj sprøjta Kularna ud, aa Staalhatta hâ di paa i Stânj
  for Hâuer – – aa saa hâ di senna possia Vâuna. Va Pâzinj di e te, de forstaar jâ
  maj nu ente paa; mæn di line mæst Unjered te enj Bil, me Gommijâul – aa
  saa Hæsta for âuanikjøvved – saa kanj du sæl rajna te. Om nonna Dâ ska di saa ud
  paa Lanned aa liggja i Kvater, aa jâ inar for, a der e asjillia, a der gaar saa
  smaat aa unras paa, veddan monne Pæregaarspajan hâr hat'ed sijn sist, a
  Søldâtarna va paa dænj Leen.
  
  Kanj du hâusa dænj ena Gonginj, a vi skujlle stæjla op deruda pâ Gallykkjan for
  at di kunje faa voss optalda, naar vi hadde faad Tøjet paa – aa saa monglada der
  enj.... Hanj skujlle seddan hal uvæntenes varra komminj te tæmmelit me Sjillinj
  ævent Dâna forra, mentes der, aa dæmme va hanj nok ver aa ønska saj sæl Lokka aa
  Hæjl me ded nânj Stâ.... Nok'e'de, kom gjore hanj tesist, aa kansje hadde hanj
  âu faad lid mer inj hanj ægelit va tostuer te, mæn hanj stæjlde nu læje hæn te
  Kaptajninj udan aa hậ faad nân Munderinj paa injdaa, aa sajer saa nok saa
  fermer: »67 mejler. saj, Hr. Kaptajn«. »Ja, de e got«, sajer Kaptajninj, »mæn
  se nu aa kom hæn aa faa nogged Tøj paa«. »Ja«, sajer 67 ijæn, »mæn se de e ju
  maj, a der kanj floja, aa nu vijlle jâ bâran be Kaptajninj om aa saj maj, vaar
  jâ ska gaa op. Daa maatte vi nu livæl grina, aa Kaptajninj grinada semænj me –
  mæn tesist fikj hanj livæl 67 i Troen me aa gaa hæn te Bøslinj (aa trækkja i
  Søldâtaratøjed.
  
  Ja, somma Tider kanj enj nu livæl ente la ble me a grina, om enj saa e nok saa
  majed Søldât.... Seddan hâu-. sar jâ enjgong, a vi hadde vad uda te Manøvra –
  daa vi saa skujlle hâ Ap pæl om Awtaninj, saa sajer Kaptajninj: »Ja, se i Dâ en
  I ju blena ordeli stroppeserda aa hâ gaad aa trajt me hela Oppakninjen, me stora
  Stæwla paa aa Slaw paa Bojsarna; mæn saa imârn, saa ska vi hâd lid got, dæmme
  møda vi me di smaa Stæwlana aa Bojsarna nera«. Nu mente hanj ju bâran, a vi inte
  behøfte aa hâ nâd Slaw paa, Bojsarna, som vi brygga, naar vi ska masjera lânt,
  mæn koss vaar vi døjde me aa hojla voss for aa flâs grina..
  
  Saj maj enjgong – saa I nâd te i Søndes, veddan de va, a Maananj hanj va
  teredder? Hær vad nu saa rent galed, som a Folk di hadde set me Strajer retop aa
  ner i Ansajted aa paa twars ude Ansajted, aa saa va der anra, a der hadde set
  dom baadde paa Krys aa paa twars....ja, der va injdaa ijæn anra, a der bâran
  hadde set enj Øgaar om'enj – aa de hâr enj ju set saa ota mæn vaar enj gjik aa
  sto, hed'ed saj ømmer: »Saa du'ed?« aa »Va monne der nu ska sje?« Om enj nu
  hadde vad lid kjænder me seddena Tinj, saa kunje enj ju nok hâ sat paa et æjlle
  anjed, mæn dæmme de ena ska ju bety et aa de anra et anjed, aa naar der nu va
  saa monge, a der hadde set forsjellit, saa viste enj ju ente, om de kunje varra
  Pæstinj æjlle Kri æjlle Vaaijl æjlle va; mæn Tieninj hadde alt gat'ed. De ble
  Krien.... for om Mandanj vad saa, a Søldâtarna møte.
  
  Ja, dær kanj enj se, Maananj hanj ska nok passa sit, aa om de saa bâran e enj
  lidinj Plæt som Borrinjholm, saa glømmer hanj vos inte. Hanj sjøttar sit aa
  tænner sin Løjta for voss âu, aa ska Søldậtarna møda, saa kanja di bâran tita
  paa Maananj.
  
  Mortinj.
  
  