text: Hânanj droknada i Öltynjan
  
  Hânanj å Hønnan gjik på Möjdynjen å spiggada, mæn så lie me enj gånes Gong ble
  di bæggje to så tosstua, så tosstua, a di ble enia om å gå inj å bryggja dom en
  Tynja Öl. Hânanj hænte Vann ver Kjijllan, å Hønnan lawada Rystabaljan te me Halm
  i Bonninj å Malted âuanpå å stok Rystatappinj i. Å sin, når Vanned kogte, så slo
  hon’ed âuer Malted.
  
  Ættesom Öled hadde trajt seddan passelit, linnada di Rystatappinj, å injan Aftan
  hadde di Tynjan laddrenes fujll. Så satte di Gjârn te, sa Öled kunje stå å
  gjorres om Natten, mæn di saw.
  
  Di gjik tilia te Sænjs som vân, mæn seddan hænn på Mârnstunjen fikj Hânanj nu
  for saj, a hanj kunje trænja te å strækkja Ben igrân, å tâu saj så en Tur a
  Gårinj. Dær sprong hanj op på Vâundrætten å baskada nonna Gonga me Vinjana, å så
  râfte hanj lisse hojt, hanj kunje: »Hømlinj e rö-ö-ö-r!«
  
  Mæn lissom ded, kom hanj te å hâusa på Öled, å tænjte, a de kunje varra ârtit å
  se, om de nu âu va begjynjt å gjorres. Hanj gjik så inj a Bryggjersed å floj op
  å satte saj på Tynjekântinj …  Jo, de gjores  ræjti nætt — å som de
  lâutada då dajlit... Hanj vijlle ævent lie sætta Smâg på’d å bokte saj så ner
  for å få et Næbfullt, mæn aw — der va for lânt ner. Hanj gjik barduz ner a
  Öltynjan å droknada.
  
  Der ble en arbarmeli Jamran, då Hønnan kom å hit’inj. Hon vrælada å vrælada, sa
  de værkan ammada æjlle linada.
  
  »Mæn va hundan vrælar du då seddan for?« sajer Stolinj.
  
  »Jâ skujlle væll nok hâ Grunj te å vræla, når Hânanj e droknader i Öltynjan,«
  knulkada Hønnan.
  
  »Ja, vrælar du, så danjsar jâ,« påsto Stolinj. Å så tâu hanj på å danjsa.
  
  »Mæn va i ajl Varden danjsar du for som enj galinj?« râver Dörn.
  
  »Å, jâ hâr væll nok Grunj te å danjsa, når Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i
  Öltynjan,« sajer Stolinj.
  
  »Ja, danjsar du, så knerkar jâ,« sâ Dörn. Å så tâu hon på å knerka.
  
  »Mæn va Pâzinj plawar daj, sin du seddan knerkar i ett væk?« sajer Möjdynjen.
  
  »Om jâ’nte skujlle hâ Grunj te å knerka, så vedd jâ’nte, væm der skujlle,«
  gnæjllde Dörn, »når Stolinj danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i
  Öltynjan.«
  
   »Ja, knerkar du, så röjer jâ,« sâ Möjdynjen. Å så tâu hon på å röja som
  alri forr.
  
  »Mæn, va går der då ad daj, som du röjer?« brommada Stengjâred.
  
  »Röjer — skujlle jâ’nte hâ Grunj te å röja, når Dörn knerkar, å Stolinj danjsar,
  å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i Öltynjan?«
  
  »Ja, röjer du, så ramlar jâ,« sâ Stengjâred. Å så ramlad’ed.
  
  »Mæn va i ajl Varden e de for et Sty, va ramlar du for?« spore Tarskemanjana.
  
  »Â, jâ hâr væll nok Grunj te å ramla,« mente Stengjâred, »når Möjdynjen röjer, å
  Dörn knerkar, å Stolinj danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i
  Öltynjan.«
  
  »Ja, ramlar du, så slåss vi me Plojlana,« påsto Tarskemanjana. Å så gâ di dom te
  å slåss.
  
  »Mæn e Ni rent galena blena, Kara, a Ni seddan tâ på å slåss me Plojlana?« râfte
  Boninj.
  
  »Galena?... Skujlle vi inte hâ Grunj te å slåss me Plojlana, når Gjâred ramlar,
  å Möjdynjen röjer, å Dörn knerkar, å Stolinj danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj
  e droknader i Öltynjan?«
  
  »Ja, slåss Ni me Plojlana, så går jâ inj å slår ajle Krajturn  ijæll,«
  sajer Boninj. Å så gjik hanj inj a Lâ’n å slo ajle Krajturn ijæll.
  
  »I, mæn va e’d då, Di gjorr?« stønnde Jomfruen.
  
  »Va jâ gjorr? — Skujlle jâ’nte hâ Grunj te å slå ajle Krajturn ijæll, når
  Tarskemanjana slåss me Plojlana, å Stengjâred ramlar, å Möjdynjen röjer, å Dörn
  knerkar, å Stolinj danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i Öltynjan?«
  
  »Ja, når Di slår ajle Krajturn ijæll, så klær jâ maj najen å går bâr te Bönj,«
  sâ Jomfruen. Å så klædde hon saj najen å gjik bâr te Bönj.
  
  »Mæn koss ilæll! Va går der då ad Dom, a Di klær Dom najen å går bâr te Bönj?«
  sporr Pajan så.  »Skujlle jâ’nte hâ Grunj te å klæ maj najen å gå bâr te Bönj,«
  mente Jomfruen, »når Boninj slår ajle Krajturn ijæll, å Tarskemanjana slåss me
  Plojlana, å Stengjâred ramlar, å Möjdynjen röjer, å Dörn knerkar, å Stolinj
  danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i Öltynjan?«
  
  »Ja, klær Di Dom najen å går bâr te Bönj, så går jâ inj å slår ajle Kârn itu,«
  sajer Pajan. Å så gjik hon inj å slo ajle Kârn itu te Skræjll.
  
  »Mæn ilæll, ilæll då, Pibel — plawar Bölinj daj?« râver Konn, »a du slår ajle
  Kârn itu?«
  
   »Jâ skujlle væll nok hâ Grunj te å slå ajle Kârn itu,« påsto Pajan, »når
  Jomfruen klær saj najen å går bâr te Bönj, å Boninj slår ajle Krajturn ijæll, å
  Tarskemanjana slåss me Plojlana, å Stengjâred ramlar, å Möjdynjen röjer, å Dörn
  knerkar, å Stolinj danjsar, å Hønnan vrælar, å Hânanj e droknader i öltynjan?«
  
  »Ja, slår du ajle Kârn itu, så går jâ inj å bânkar Bællana, kanj du tro,« sâ
  Konn. Å så gjik hon inj å gâ saj te å bânka Bællana, sa di vrælada, å vrælada —
  — å di vræla inu!
  