text: Brev te Nels 
  Nâ, du hâr vad uda aa øst Sne – ja, jâ âu, kanj du tro. Aa saa ed daa livæl âu
  nâd saa ubændadelia forarjelit – som der âu sto lid i Aavizan om i Hinjdânj – a
  der e monna, som bâran lar Sne varra Sne aa alri ska gjida aa sjæwla lid unjan,
  sa Folk kanja komma fram. Hæruda ed ju mæst Fortâuen, a de gjæjler, aa hâr enj
  saa gaad aa ræjti gjort saj hal Umâga med, saa faar enj livæl mæn Skam te Takka,
  om Nâbona e lid rappa te aa slaa unje Ørn me dorra Bedda. Ævent igaar saa jâ,
  voddan a enj gammal Manj gjikke aa nørlada sjæwlde aa fajde, aa der ble ræjti
  sânt mæst lisse rent som paa Stâugolled, mæn Nâbona di hadde injed gjort, aa
  ikkje for, va hanj komminj inj om Dørn, forrinj a der saa kommer nânj gaanes, aa
  de kanj nok hænna saj, a hanj sjønnada paa dænj rengjorda Beddanj. Hær kunje
  hanj ordeli komma te aa trø Snenj aa Stæwlana. Ætte hannem kom der enj anj aa
  trâmpada saj aa, dæmme lænje vâred ente, forrinj a dænj Stompinj Fortâu saa ud
  lissom Nâbones, aa dænj gamla Manj hadde gjort sit Arbaj ganske te Unyts. Aa ja,
  vist saa, de e dænj gamla Storjan om ijæn – Bâran Folk daa ville hâusa paa, a vi
  ømmer e kjørenes i dænj samma Vâuninj, aa saa unja enjanj lid Plâs. Enj et aa
  enj anj et anjed – vær hâr ju sit, kantro, mæn hâr du set i Blâ'n, voddan di
  sjæjles i Âlinja om Turistarna? Ja, nu vil di ju – nâ ja, de e væl mæn nonna aa
  dom livæl nu vil di forlademaj vist hâ dom te aa gaa i Vanned me Tøjed paa. Di
  mæste mena nok livæl, a detta me, a di skujlle varra saa slømma te aa gaa rent
  najena te Folkaviners, de e nâd arbarmelit Paahit. »De ska slæt ente unra
  maj«. va der enj, a der sâ, »om enj kansje kunje faa ded aa se, a enj ente
  seddan ville sjytta saa fæzelit om, mæn jâ troer nu livæl, a enj sæl for nogged
  skujlle varra uda om'ed, aa de kanj enj ju saa bâran la ble me, daa livæl
  âu. Gaar enj imæl dom dâli Dajs som jâ, bler enj nu alri trødder for nær, entan
  di saa hâ Bâdetøj æjlle anjed paa, aa nu hâr jâ livæl hat me dom aa gjort et hal
  Snes Aar uden aa set nâd te, a di hâ baarred dom hæsselit ad. Aa nâd styjt hâr
  ja alri set, om jâ saa âu enj Gong lidt uforajt fikj en aa se udan Bâdebojsarna
  paa – mæn hon va unjsjyjlt, for hon hadde bâran glømt dom jemma, aa spode saj
  retad jem ætte dom.... Nej, la vos ente sætta for monga Gjâre op, for vi kanja
  ju livæl entė varra dom forudan. Skujlle der saa varra enj ynka fnâzaajtuer enj,
  a der skujlle hijta paa varre Tossastrajer, inj pent e, saa ska hanj forlademaj
  nok ble moflader, kjænjer jâ Folk ret. Aa, nue, hâr du set, voddan a
  Aakjærkebona
  
  Enj et aa enj anj et anjed – vær hâr ju sit, kantro, mæn hâr du set i Blâ'n,
  voddan di sjæjles i Âlinja om Turistarna? Ja, nu vil di ju – nâ ja, de e væl mæn
  nonna aa dom livæl nu vil di forlademaj vist hâ dom te aa gaa i Vanned me Tøjed
  paa. Di mæste mena nok livæl, a detta me, a di skujlle varra saa slømma te aa
  gaa rent najena te Folkaviners, de e nâd arbarmelit Paahit. »De ska slæt ente
  unra maj«. va der enj, a der sâ, »om enj kansje kunje faa ded aa se, a enj ente
  seddan ville sjytta saa fæzelit om, mæn jâ troer nu livæl, a enj sæl for nogged
  skujlle varra uda om'ed, aa de kanj enj ju saa bâran la ble me, daa livæl
  âu. Gaar enj imæl dom dâli Dajs som jâ, bler enj nu alri trødder for nær, entan
  di saa hâ Bâdetøj æjlle anjed paa, aa nu hâr jâ livæl hat me dom aa gjort et hal
  Snes Aar uden aa set nâd te, a di hâ baarred dom hæsselit ad. Aa nâd styjt hâr
  ja alri set, om jâ saa âu enj Gong lidt uforajt fikj en aa se udan Bâdebojsarna
  paa – mæn hon va unjsjyjlt, for hon hadde bâran glømt dom jemma, aa spode saj
  retad jem ætte dom.... Nej, la vos ente sætta for monga Gjâre op, for vi kanja
  ju livæl entė varra dom forudan. Skujlle der saa varra enj ynka fnâzaajtuer enj,
  a der skujlle hijta paa varre Tossastrajer, inj pent e, saa ska hanj forlademaj
  nok ble moflader, kjænjer jâ Folk ret. Aa, nue, hâr du set, voddan a
  Aakjærkebona hâ tâd dom for aa samla Pænja inj te aa kjøvva Râdioer for te di
  fattie gamle aa sjøga, som trænja alra mæst. De maa enj nok livæl te aa tâ sinj
  Hat aa for. Monga Stâ hâ di spillad Kommidia runt omkrænj paa Øen aa ømmer for
  fujla Huz, sa de e skam nâd, a der gjer te. Jâ va semænj sæl henna aa saa dom
  spilla i Hinjdânj, aa koss, vaar jâ morada maj. Komma di paa din Le, saa gaa du
  mæn hen aa faa daj enj glâr Aftan, for de e væl nok plaserlit, som di kanja tâ
  dom ud.... Nu skujlle enj i Grunjen tro, a Folk ræjti maatte faa Iven op aa
  mæjla dom me i dænj upolitiska Râdioklobben – for de e ju dænj, a der staar
  bâgver, kantro, dæmme seddan nâd maa daa ajle kunja varra me te. Aa naar enj saa
  âuan i Kjøvved gawnar saj sæl ver aa varra i me te aa faa Motoraspetakkel
  døllad, aa ver aa gjorra Klobben saa stark, a Krien for di bæste Programmarna
  for ajle kanj føras igjennem, ja, saa skujlle enj ægelit mena, a der va'nte nâd
  aa betænjkja saj paa, mæn bâran se aa komma me. Vi maa ju hæjler ente glømma, a
  de e dænj Klobben, a der hâr skaft vos de borrinjholmske Aftnana i Râdioen – aa
  inu arbias der for de samma, sa jâ mener nu, a di, der ente i nân Klob inu, di
  skujlle tâ aa gjorra Alvor aad aa gaa me me de samma, for nu ska der snârt varra
  Val, aa daa gjæjler'ed om aa varra monga..... E du sæl me, maa jâ sporra? For
  æjlans kanj jâ got mæjla daj inj!
  
  Mortinj.
  
  