text: Brev te Nels 
  I Hinjdânj sodd jâ ævent aa læste et pent lided Jylabrev fraa Âna i Saltuna, aa
  saa kom jâ te aa hâusa paa daj, æjles hadde jâ kansje rent forgat aa skriva daj
  te iaar.... Jo, hon skriver semænj saa næt om, voddan hon har betænjt ajle sina
  Horra me Jylagaver, aa hon skriver om dænj nya, bre Vænj, a der nu ska løvva
  ævent frambi hinjes Huz.... saa brer e hanj, a ajle Saltunabona kanja køra
  jawnsies te Guhjem, paastaar hon.
  
  Se, nu ed ente for ded, for hon troer væl sajta, a vi slætente kjænja nâd te
  senna bre Vaja hær paa dænja Leen om Lanned, mæn dær târ hon nu livæl
  forkjert.... Jagonn, de e alt monga Aar sin, aa vi maatte hâ vos seddenenj brer
  Vaj lawader sønneruda i Bønj, ættesom der vânkades tættere aa tættere ømmer dænj
  Vænj paa.... De varsta va bâran, a de va ente a Gudhjem te enj kom, aa de va
  hæjler ente for Turistarna, a Vænj va lawader, najgonn dænj gjik a Fattigaarinj
  te, gjore dænj, aa e semænj alt ræjti næt sleddinj.... Jo, va hâ skam bre Vaja
  paa dænja Leen âu – Huz ble kjøfta, aa Gâder ble udviada – de skujlle Ana bâran
  komma ud aa se paa enj Dâ, saa ville hon nok forgryza saj, skal ja tro.
  
  De me a Gâdarna ble gjorda brere, de e nu nâd, a vi e ganske nødda te, om Bønj
  ska kunja ble ver aa vâusa aa trives som forr, aa der e semænj Huzarøsta nok, a
  der ente e for goa te aa gje Plâs.... Et saar der sønneruda i Bønj enj
  Stâ – et gammalt Sprøjtehuz – de hâr der nu âu vad Snak om, a de skujlle unjan,
  aa nânj Gawn gjor'ed daa vist hæjler ente me aa staa der, om de saa ævent gjor
  nânj Skâ, ska jâ'kje kunja saj, mæn de kanj livæl varra Aarsâgan te Rollarnes
  Sammenblanninj,, som, Anesa Noldus sajer.... Jo, de va nu i Sommars enj Gong, a
  der kom enj Manj me en Sjaska Bælla hænjenes ætte saj – en Skola hâr'ed væl vad
  – aa hanj gjik ordelig aa pæjde aa fortalde aa pæjde ijæn aa hadde saj, aa
  Bællana stjærnada aa tâu inj me stora Iven, forgrysta som di va, a Skolærinj
  seddan va kjænder i hela Rønna. Di kom te Sprøjtehuzed âu, aa Skolærinj fortalte
  dom, at de va dænj gamla Hâudvajten i Rønna, vaar a Søldâtarna forr i Tider
  maatte sidda i de sworta Holled paa Vann aa Brø, naar di ente ville ajta ætte
  dorra Forresatta, æjle kansje bâran hadde glømt aa possad enj Knap æjle nâd.
  
  Voddan hanj sin klârada na me Bællana, daa di rajte fram te dænj rætta
  Hâudvajten, de kjænjer jâ'nte nâd te, mæn kansje a hajn hâr bijlt dom inj, a de
  va dænj gamla Raastâuan – a di ente skujlle møsta Troen paa’nj.... Nok'e'de,
  hadde Sprøjtehuzed vad unjan paa de samma, hadde Skolærinj ente gaad i Vanned
  paa de Vized.
  
  Jylagawer vil jâ slæt ente spekkelera paa iaar. Skrâlt ed paa Lanned, ætte va
  enj hør, mæn de e forlademaj vist ente stort bær i Bønj. Enj ska varra glâr i
  desse Tidarna, om enj hâr lid aa baadde bida aa brænja, mæn nâd aa ryzla me de
  bler der nu ente te te vort.... aa saa kanj jâ hæjler slæt ente hijta paa nâd,
  om enj saa âu
  
  gjærna villa glæ enj aa anj Goven me en liden Jylahælsan. Nânj Horra hâr enj ju
  ente som Ana, der hâr hele fera, for æjla kunje enj ju tâd ætte hinje aa
  kjøft'enj ræjti Horsaswøva te aa knallad de nya Aared inj me.
  
  De e lissom de e helt anjlens me alt nu om Stynjer. Sikke de sætter i me Taaga
  aa Rægj nu lie op til Jyjl. De e ju forgjøjemaj saa vannkâlt, a enj nâue tor aa
  vâua saj udandørs.... Aa naar enj saa minjes, voddan vi Horrasyrka for i Tider
  va me paa Klapjagt op imod Jyln, aa Snenj laa saa vider baadde paa Jorn aa vær
  enesta lidinj Boska. Hâusar du, voddan vi kunje ble ræjtia Snemanja, naar vi
  stæjlde vos unje Grânegrenana aa rysta dom bâran i vassens Grân? Jâ e farruer aa
  tro, a de e ajl dænja Krien, a vi hâ hat nu snârt i monga Aar, a der e Sjyjl te,
  a alt seddan hâr foranrad saj, for ikkje aa snakka om ajl dænj Râdioen, a Loften
  e fyjlad me.... Song aa Mosik aa Præk far ju forgjøjemaj baadde paa krys aa
  twars igjennem Loften, sa de føje ammar te baadde Nat aa Dâ, sa vaar ska der ble
  Plâs te nonna stakkals smaa vittans Snefnugga aa komma ner?.... Mæn skujlle du
  komma paa dænja Leen i Jyladâna, saa tâ mæn du Konna aa Bælla me aa kjikka
  injanfor, saa kunje vi daa livæl vos en ræjti Passiâr om Jyl paa Lanned
  forr i Tider me baadde Kânaføre, aa Stæjfetsmâda aa ræjti borrinjholmsker
  Fyjln. Glædeli Jyl, ajlesammena!
  
  Mortinj.
  
  