text: Brev te Nels 
  Nâ, ja, de kanj jâ li daj for! Du kanj då livæll varra ditt ajed Nawn bekjænt; å
  Tak for Breved ska du hâ; mæn saj maj enjgong, e'd i Grunjen inte unjelit, a
  Folk villa skriva i Blâ'n, når di inte torra å sætta dorra Nawn unje. De må ju
  nok varra nânj, a der alri hâr hört snakkes om Holjer Danske. Plaserlit villed
  nu vad, om enj enjgong skujlle kunja slompa te å få set sennenj Kris æjlle
  Krødda ude Læzara – æjlle va di nu kajla dom – siddenes å skriva Brev te Åvizan.
  Skujlle di kunja få fatte på Pænnaskafted ajle på enj Gong, monne, når di sætta
  dom seddan i Runjkris ajlesammena? Æjle rârt skujlle varra å vedda, voddan a de
  går for saj. De har jâ nu spikkelert på så ota, udan å kunjad hit udå'd. Æjlle
  kansje a di seddan sjeftes te å skriva et Or vær om Gonginj? Ja, væm ved'ed? Mæn
  krystaraajtut e'd i de minjsta, når a Folk inte unjse dom for a rakka ner på de
  Vized – å ota så hæsselia domt, a enj foje forstår, a nogginj kanj varra så
  bælla-ajtua glâr ver saj sæl, a hanj inte kanj varra sitt ajed Nawn ver. Va
  mener du?
  
  Mæn for å snakka om nåd anjed – sikkenet Höstavær vi hâ. Ja, inte for ded, for
  di mæste hâ ju fåd dorra bjærad, som væl e, mæn dæmme der er ju alti noggena
  Ættadrabbesa; å de i livæll en Ynk å se så majen Sæ stå på Marken å hallrødna,
  sa dænj foje e te å brygga te værkan Folk æjlle Fæ. Enj hâusar ju inu frå
  Bællaårn, vår nâue de ble tâd, når vi âgte inj. Der ble rawst å rawst, sa de
  foje ammada te, å jemma ver Sænnelyggan brygte vi å bre et stort Sajl, a inte
  nânj Kjærna skujlle gå te Spijlle. Hadde Sæ'n ståd i Stak i noggen Tid på de
  samma, så kunje der ota varra en hel Sjæppa i Sajled ver Awtansti. Vi Horra, vi
  va ju me âueralt, kantro – bådde uda på Agrana å jemma ver Sænnelyggan, æjlle så
  galed i Golled, mæn dær ble vi nu livæll otast kjörda unjan. Trokka va vi inte
  majed te nâd te, dæmme løvv vi bâran i Vænj, sa di døjde me a vâra voss for
  Tjivarna. Enj ynka Gong fikj vi ju âu Lâu å âga me på Lassed, å de va væll nok
  plaserlit....Kanj du hâusa Skræjelassed? Då kunje vi væll nok få Galepinj
  stæmder. Ja, der e væll nok monga glâ Dâ å minjes frå dænj Gonginj. Bâran å
  liggja seddan udanfor Sænnelyggan å höra, voddan Kærnana smajl ner imod Sajled
  for vær Tjivafujl, a Jemmasænnarinj fjælada inj ad Lyggan. De va lissom en hel
  Op læwelse – enj Ly, a der å kajla höre me te Höstinj. Å de va livæll dænj, a
  der skujlle gje voss Brö på Bored, injtes a enj nyer Höst kom å løst'inj å. Å å
  te falt der âu en Tvestarta ner å smajl imod Sajled – akkorât lissom enj
  Kjærna. Vår va'd då plaserlit å liggja å se å høra på. De va lissom en Melodi –
  en Høstmelodi, som enj mæn fikj å høra dænj ena Gonginj om Åred.
  
  Tvestartarna kunje semænj âu gott gjorrad å for Kjærna – te sit Brygg – Jo, vi
  opdagada ju snârt, vi Bælla, a di sjylde dom, ævent vår di kunje komma astâ
  me'd, å dæmme så hite vi på å kryjlla noggena gamla Åvizer æjlle seddan nâd gott
  sammen å læggja i Tornarén om Hawanj, ævent lissom Fiskarna, når di sætta Garn
  uda på Sjønj. Når di så hadde liggjed dær enj hall ælle hel Dâ æjlle nâd, så
  rojtada vi våra Garn – de vil saj, a vi tâu våra Papper forsiktit te voss å
  gjikke inj a Hønsagårinj å rysste dom; å de kanj nok hænna saj, at Hønsen
  behawde'd. Di ble ættehånns så vâna ver'ed, a di kom farenes å trødde vos på
  Tærna, snârt vi kom gånes me enj Bedda Papper i Hånn, dæmme dær gjik monga
  Tvestarter me, lânt hænn på Fiskjed; å ded må væl âu hâ spârad på Sæ'n, skujlle
  enj tro. Æjlla nâd nyt vedd jâ semænj ikkje å fortælla, å kansje kommer du âu
  en Tur ud å besøjer, når nu Æblen bler mona, så kanja vi ju ræjti få voss en
  Passiâr. Monga å dom storte nu æjlles ner i Hinjdânj, då de blæste seddan, mæn
  der e livæll slætt inte så bârt om dom injdå ætte læje. Å di mæste å di
  nerstorte va semænj âu madkådena, sa di va livæll inte te å gjemma. Hælsa Konna
  å Bælla.
  
  Mortinj.
  
  