paragraph_text: Manastir Dragović na rijeci Cetini je jedan od tri povijesna samostana Srpske pravoslavne crkve u Dalmaciji, uz manastire Krka i Krupa. Podignut je 1395. godine. Godine 1480. turska navala ga je opustošila. Nakon toga stajao je pust dvadeset godina, a onda je obnovljen, da bi 1590. opet njegovi monasi napustili samostan zbog gladi. Iza toga bio je pust sedamdeset godina, a onda ga je 1694. obnovio episkop Nikodim Busović. Četiri godine kasnije samostan je opet napušten, pred turskom. Poslije Karlovačkog mira 1699. godine Cetinska krajina je potpala pod mletačku vlast pa su se dragovićki redovnici vratili u svoj samostan. Zbog nestabilnog tla, na kojem je bio sagrađen samostan, i velike vlage, po dozvoli mletačke vlade 1777. godine je počelo premještanje samostana. Novi samostan je osnovan na mjestu zvanom Vinogradi. Njega je kasnije dovršio iguman Jerotej Kovačević. Osvećenje samostana i nove crkve bilo je 20. kolovoza 1867. g. Međutim, samo nešto manje od sto godina kasnije, obistinile su se riječi samostanskog ljetopisac koji je zapisao: "Od svih samostana Dragović je sreće najhudije". Pedesetih godina 20. vijeka zbog izgradnje hidroelektrane na Cetini samostan je ponovo izmješten, a više tisuća srpskih pravoslavnog naroda iz plodne cetinske doline raseljeno je, mahom u Srbiju. Zlu sudbinu koju je ljetopisac uočio samostan Dragović je doživio i 1995. godine i podjelio je sa srpskim pravoslavnim narodom iz Dalmacije. Ponovo je opustošen. Dragović je do 1995. godine čuvao u svojoj biblioteci i riznici velike dragocjenosti. Tu se mogao vidjeti oktoih iz 14.vijeka, minej za mjesec maj iz 1531. godine, pisan u Studenici, jedna knjiga tiskana u Ostrogu 1594., krmčija tiskana u Moskvi 1653. itd. Tu su i kratki zapisi Dositeja Obradovića, koji je na svojim putovanjima svraćao iu samostan Dragović. Isto je činio kasnije srpskim pjesnik Laza Kostić, kao i Simo Matavulj. U samostanskoj riznici čuvao se antimins patrijarha Arsenija Čarnojevića iz 1692. i dva jeruzalemskog patrijarha Dositeja od 1701. godine. Tu se čuvao, među ostalim, i ručni križ igumana Vasilija iz Kosjereva od 1739. godine.