section_heading: Narodni preporod
paragraph_text: Pod utjecajem djelovanja narodnih prvaka, najprije biskupa dr. Dobrile a potom Laginje i Spinčića i u ovim najzapadnijim krajevima Istre počinje uporna borba za hrvatski jezik i hrvatsku opstojnost koja će se najprije očitovati u čitaoničkom pokretu. Premda znatno kasnije od prvih čitaonica u Kastvu (1866.), Puli (1869.) i Vrbniku (1871.) hrvatska čitaonica bit će otvorena 28. rujna 1898. godine. Značenje čitaonice je iznimno veliko – bit će to najzapadnija točka djelovanja čitaoničkog pokreta hrvatskog narodnog preporoda u Istri, u prostoru okruženom gradićima, posebno Vrsarom i Porečom, sa skoro isključivo talijanskim stanovništvom. Ono je bilo moguće u Sv. Lovreču jer većih nacionalnih napetosti nije bilo budući je talijansko stanovništvo bilo u manjini čak i unutar gradskih zidina, a suburbij i selo je ionako bilo naseljeno pretežno hrvatskim etnikom. Pojednostavljeno: bogati su bili Talijani, bez obzira na stvarno nacionalno podrijetlo sa svim privilegijama koja je ovaj statut donosio, a siromašni sloj su bili jednostavno «slavi». Stoga ne začuđuje činjenica da je među siromašnijim talijanskim slojem bila prisutna svijest o jednakoj ugroženosti siromašnog sloja oba etnika pa će u Odboru za otvaranje hrvatske čitaonice i kasnije tajnik ove prve male, ali značajne hrvatske kulturne ustanove, uz predsjednika Hrvata Ivana Heraka u čijoj će kući biti i smještena, biti Giuseppe Piemonte, Talijan, što je u nekim drugim sredinama bilo nezamislivo.