section_heading: Postanak
paragraph_text: Ultraljubičasto sunčevo svjetlo koje sjaji na molekulama metana koji prekrivaju Haronovu površinu moglo bi potaknuti fotokemijske reakcije da ih poveže u progresivno duže molekularne lance i formiraju toline. Međutim, molekula metana na hladnoj površini s noćne strane trebala bi se moći osloboditi danju, kada temperatura poraste do vrtoglavih visina od -220 ° C - što će mu omogućiti oslobađanje u svemir i da se trajno izgubi. A kako noću nema sunčeve svjetlosti, molekule metana ne mogu se povezati (čineći ih previše masivnim da bi lebdjele) prije zore novog dana. U iznenađujućem rezultatu istraživanja pokazuju da, čak i noću, Haronovi polovi primaju dovoljno ultraljubičastog svjetla da se molekule metana mogu povezati. To je zato što međuplanetarna prašina u regiji raspršuje sunčevu svjetlost u svim smjerovima, uključujući i na Haronovu noćnu stranu. Jednom kada je molekularni lanac od dva ili tri metana povezan (s ili bez povremenog dušika za dobru mjeru), vjerojatno je dovoljno težak da ostane vezan za površinu i tijekom dana. Uobičajena dnevna sunčeva svjetlost tada može preuzeti dovršavanje procesa formiranja tolina.