section_heading: Islamizacija i čitlučenje
paragraph_text: Uz prelazak na islam, zbog ovakve osmanske državne politike povlaštenog statusa pravoslavne Crkve bilo je prelazaka katoličkih Hrvata na pravoslavlje, ponegdje vrlo brojnih. Gradovi s najvećim udjelom prelaska katoličkih Hrvata na pravoslavlje su Zvonik, Srebrenica, Trebinje, Banja Luka i Prijedor. Osmanske vlasti bile su u sprezi sa SPC i otvoreno su podupirale SPC u konvertiranju Hrvata katolika u Srbe pravoslavce. Hrvati su, ako nisu prešli na islam, zbog pritisaka ili nedostatka svećenstva prelazili na pravoslavlje, da barem ostanu u kršćanstvu. Popravoslavljivanje Hrvata u istočnoj Hercegovini masovno je bilo u Trebinju i njegovoj bližoj i daljoj okolici, a u nešto manjoj mjeri u predjelima oko Ljubinja, Stoca i Nevesinja. Razmjerno mnogobrojni prelasci katolika na pravoslavlje bili su u Olovu i okolici, u oblastima Zavidovića, djelimice i Kladnja. Prelazak katolika na pravoslavlje u Podrinju bio je brojan u srednjem Podrinju oko Srebrenice, Zvonika i Bratunca te u gornjem Podrinju u području Foče, Višegrada i Goražda. Prelazak katolika Hrvata na pravoslavlje na jugozapadu i sjeverozapadu današnje Bosne u najvećoj mjeri bio je na rubu Livanjskog polja, u Bihaću i okolici, Bosanskoj Krupi, Sanskom Mostu, Ključu, Banjoj Luci i Prijedoru, Tesliću, Kotor Varošu, Skender Vakufu, te u manjoj mjeri u Doboju prema sjeveru Bosne. Osmanlije su se politikom podvajanja i stimuliranja potkazivanja obilato koristili. Pravoslavni su bili obilato nagrađivani za potkazivanje katolika, pa su nerijetko potkazivali Osmanlijama svaki hrvatski plan, pripremu, organiziranje i provođenje oružane pobune, a Hrvati su bili okrutno kažnjavani.<ref>HOP – nezavisni news portal Dragan Ilić: Svi arheološki nalazi i ostaci srednjovjekovne Bosne i Hercegovine nose zapadne i hrvatske oznake i odlike, 4. kolovoza 2016. (pristupljeno 23. ožujka 2017.)