section_heading: Povijest
paragraph_text: thumb|250px|desno|Vjenčanje Gracija Levi i Alberta Atijasa u sinagogi u Bihaću Židovi su se doseljavali u Bihać iz Sarajeva, Travnika i Banjaluke pred kraj osmanske vladavine u Bosni i Hercegovine. Nisu dolazili u skupno, nego pojedinačno. Vremenom broj je rastao, ali nikada nije prelazio 165 osoba, koliko ih je bilo do 1910. godine. U Bihaću je 1910. godine živjelo 128 Sefarda i 37 Aškenaza. Iste godine u cijelom Bihaćkom okrugu živjelo je 206 Sefarda i 69 Aškenaza. Aškenazi su bili u Bihaću u manjini i, bez obzira na sve otpore i netrpeljivosti u odnosima između Sefarda i Aškenaza, domaćih i stranih Židova, prisutne u većim gradovima Bosne i Hercegovine, toga u Bihaću nije bilo i oni su se mirno uključili u rad Sefardske židovske općine, koja je osnovana između 1903. i 1904. godine. Sastajanja i službe su se odvijale u kućnom ambijentu. Godine 1906. na inicijativu rabina Avrama Atijasa započeta je izgradnja sinagoge, koja je bila iste godine osvećena. Predvorje i krov sinagoge držali su četiri grčka stuba. Sinagoga je bila namjenski pravljena, bila je funkcionalna, akustična i s mnogo svjetla.