section_heading: Životopis
paragraph_text: Prohor 18. kolovoza 1786. godine nakon obreda dobiva ime Serafim. Udvostruči svoje napore i živio još usamljenije, roneći u unutarnje bogomisleno razmatranje. Uvijek u jednoj istoj odjeći, zimi je skupljao granje, ljeti čuvao pčele i radio u svojoj maloj gradini. Uz velike tjelesne napore, danonoćno je pjevao tropare i crkvene pjesme, i predavao se uzvišenim radovima uma i srca. Puno je čitao, naročito Sveto pismo. Izdržavao je velika đavolja iskušenja i zamke. Da bi se još usrdnije borio protiv istih, uzeo je na sebe veliki podvig. Tisuću dana i noći na granitom kamenu proiznosio je iz dubine duše carinikovu molitvu: "Bože, milostiv budi meni grešnome!" Toliko je bio poznat i voljen da je dnevno dolazilo skoro po dvije tisuće ljudi na liječenje ili po savjete, ili samo na blagoslov. Odlikovao se velikom poniznošću. Kada ga je svijet slavio, on je sebe nazivao "ubogi Serafim".