section_heading: Povijest
paragraph_text: Od 20. studenog 1920. do 21. travnja 1921. godine, u Sjevernoj Francuskoj održao se prvi radni kamp Međunarodne državne službe kako bi se rekonstruiralo selo Esnes-en-Argonne, oštećeno u bitki kod Verduna u Prvom svjetskom ratu. Iza ove inicijative stajao je švicarski pacifist Pierre Cérésole, koji je na tu ideju došao na međunarodnoj mirovnoj konferenciji Međunarodne stipendije pomirenja u Bilthovenu 1920. godine. Ovaj oblik volontiranja vidio je kao način za prevladavanje nacionalizma i militarizma. Engleski kveker Hubert Parris, koji je imao iskustva u organiziranju pomoći, podržao je Cérésole u pripremi projekta. mini| [[Pierre Cérésole (lijevo) u prvom radnom kampu u Francuskoj 1920. ]] Sredinom studenog 1920. Cérésole i Parris započeli su izgradnju skloništa za dobrovoljce koji će stići u prosincu, među njima i nekoliko njemačkih dragovoljaca koji su bili vojnici tijekom I. svjetskog rata. Tijekom zimskih mjeseci dobrovoljci su izgradili nekoliko koliba za selo. Već u siječnju pogoršali su se uvjeti rada, a rad volontera postao je zahtjevniji. Francuska vlada smanjila je sredstva za građevinski materijal i u ožujku je župan Meuse zabranio gradonačelniku Esnesa da rad dodjeljuje volonterima. Nakon toga, volonteri su nastavili pomagati poljoprivrednicima u selu i susjednom selu, iznoseći novi projekt obnove poljoprivrede. Na kraju su lokalne vlasti zatražile da njemački dobrovoljci moraju napustiti to područje. Tim je završio svoj rad u travnju 1921. godine i napustio Esnes-en-Argonne.