section_heading: Kraljevina Jugoslavija
paragraph_text: Mihalović se nije uspio uključiti u vlast te se slabo prilagodio novom vremenu, iako je bio blizak srpskim radikalima te je trebao biti u političkoj milosti. Koncem 1920. bio je u kombinacijama za ponovno imenovanje banom, jer se Matko Laginja pokazao preslabim za Stjepana Radića, protivnika novog režima. 1922. kupio je dvorac Erdödy u Kerestincu u kojem je živio te je bio njegov posljednji vlasnik prije nego što je pretvoren u zatvor.<ref> Erdödy Castle in Kerestinec, svetanedelja.hr Kerestinečki posjed imao je 650 jutara te se oko njega sukobio s dotadašnjim političkim saveznicima i prijateljima prilikom agrarne reforme. Kako se podosta zadužio tijekom njegove sanacije, bio je prisiljen pristati na suradnju s ministarstvom agrarne reforme. Materijalni položaj ponešto je popravio kad je ušao u vlasništvo jedne tvrtke za uvoz i prodaju automobila. U Kraljevini Jugoslaviji bio je član Jugoslavenske radikalne zajednice. Bio je vođa za Hrvatsku fašističke<ref> Hapsi celu čaršiju!, Veljko Lalić i Uglješa Balšić, novosti.rs organizacije JUGORAS jugoslavenskog premijera Milana Stojadinovića, tzv. plavih košulja.[http://tera-3.ul.cs.cmu.edu/NASD/4dcb85c3-9fee-4c83-9e6d-fe6ce5522b59/China/disk4/77/77-7/31011447/HTML/00000178.htm Vladko Maček: 'In the Struggle for Freedom', Robert Speller & Sons, New York, 1957., str. 175.] 16. travnja 1936. nekolicina članova JUGORAS-a krenula je putem kroz okolna sela do Mihalovićevog dvorca u Kerestincu na sastanak. Putem su vikali parole protiv Mačeka i HSS-a, što je uznemirilo seljake. Pomislili su da idu napasti Mačeka u obližnji Kupinec. Razjareni seljaci potom su pobili sve JUGORAS-ovce. Nakon toga kupio je jedan mali stan na Pantovčaku i tamo se preselio, bojeći se da ga seljaci iz Kerestinca ne ubiju. Uz pomoć svog zeta, ministra dvora Milana Antića bio je 1936. imenovan senatorom te je taj položaj držao do raspada zemlje 1941.