section_heading: Luminescencija anorganskih kristala
paragraph_text: Mnogi neorganski kristali postaju luminescentni kada su im dodani metalni ioni. Luminescencija obuhvaća interkombinacijski prijelaz, pa može biti upotrijebljena teorija kristalnog polja da bi se objasnili apsorpcijski i emisijski spektri. Najčešći aktivatorski ion je dvovalentni mangan. Njime se aktiviraju tvari kao Zn<sub>2</sub>SiO<sub>4</sub>, ZnS i 3 Ca<sub>3</sub>(PO<sub>4</sub>)<sub>2</sub>∙CaF<sub>2</sub> (kalcijev fluorofosfat, koji se često aktivira sa Sb<sub>3</sub><sup>+</sup> i glavna je tvar za fluorescentne svjetiljke). Ultraljubičasta svjetlost valne duljine 253,7 nm emitirana iz atoma žive pobuđuje na emisiju u modrom Sb<sub>3</sub><sup>+</sup>, a u narančastom području Mn<sub>2</sub><sup>+</sup>. Poznata je luminescentna tvar Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub> kojemu je dodan Cr<sub>3</sub><sup>+</sup>. Pobudi odgovara široka apsorpcijska vrpca, dok je emisija u uskom pojasu. Primjenjuje se u rubinskom laseru.