section_heading: Djelovanje
paragraph_text: Lazius je 1556. objavio knjigu o geografiji Ugarske i susjednih zemalja u kojoj je ukratko opisana i Slavonija. Karta Ugarske bila je uspješna zbog bogate toponimije. Slavonska toponimija zabilježena je pretežito u mađarskoj jezičnoj varijanti, zatim na njemačkom i latinskom jeziku. Za hrvatske pokrajine često je navodio starija antička imena. U posveti kralju Ferdinandu, tiskanoj na karti, ističe da "ona nije namijenjena samo za potrebe vojske ili trgovaca, nego i za razumijevanje starih povijesnih djela". Na istom mjestu zahvaljuje svima koji su mu pomagali, a prije svega kolegi Philippu Gundeliusu. U legendi u donjem lijevom kutu karte nalazi se popis suradnika. Od njih 24, trojica su Hrvati, a to su Matija Zaladnok, Zagrepčanin (Matheus Zaladnoky Zagrabiensis), Đuro Katić, Brođanin (Georgius Kathyt Brodsauiensis) i Antun Vrančić iz Berna (Antonius Wrantius in Bern). Vjerojatno je od njih dobivao upute ili podatke za kartografiranje pojedinih hrvatskih krajeva. Njegova karta poslužila je mnogim kartografima kao predložak. Među prvima njome se poslužio njemački kartograf Mathias Zyndt iz Nürnberga, koji je 1566. objavio reprodukciju, a 1567. kartu Ugarske na šest listova. Posljednju kartu tiskao je ponovno Jakob Pross u Pragu 1587. i 1594. Sambucus je 1572. preradio Laziusovu kartu Ugarske, a Mercator je na svojoj karti Sclavonia, Croatia, Bosnia cum Dalmatiae parte tokove rijeka Save, Drave i Dunava nacrtao prema uzoru na Laziusa kao i veći dio Slavonije. Njegove karte također je upotrebljavao Ortelius za svoj Theatrum Orbis Terrarum.