section_heading: Plan o nasljednom Carstvu (1195. – 1196.)
paragraph_text: U srpnju 1196. Henrik je preko Burgundije krenuo u Italiju. Tamo je pregovarao s papom Celestinom III. o krštenju i pomazanju sina Fridrika za kralja, a zauzvrat je obećao javno uzeti križ tj. krenuti u križarski rat. Da bi postigao trajan sporazum s papom, car je papi dao sa svoga gledišta „najvišu ponudu“. Budući da izvori šute o pojedinostima te ponude, pojavila su se razna nagađanja o njenom sadržaju. Povjesničar Johannes Haller povezao je tu ponudu s događajima u vrijeme Henrikove krunidbe za cara. Zaključio je da je Henrik papi ponudio Carstvo kao leno. Novija istraživanja pretpostavljaju da je car htio dodijeliti papi kao posjed najvrjedniju zadužbinu od svake veće biskupske crkve u Carstvu.<ref>Ehlers, str. 268.; Csendes, str. 185. Papa je ipak odbio Henrikove prijedloge, jer se papino pomazanje Fridrika za kralja moglo smatrati da priznaje vlast Staufovaca nad Sicilskim Kraljevstvom čime bi Papinska Država bila potpuno okružena teritorijem pod njihovom vlašću.<ref>Ehlers, str. 268. U Njemačkoj je u međuvremenu, prije svega u Saskoj i Tiringiji, jačao otpor protiv careva plana o nasljednom Carstvu. Odbijanjem sudjelovanja u križarskom ratu knezovi su vjerojatno cara željeli prisiliti na obnovu pregovora. Nakon što je Henrik opomenuo knezove, neki od njih povukli su i svoj pristanak za Fridrikov izbor za kralja. Budući da je papa u tim uvjetima odbio daljnje razgovore, car je knezove oslobodio obećanja da će odobriti izbor njegova sina Fridrika za kralja. Knezovi su nato oko Božića 1196.u Frankfurtu izabrali Fridrika za rimskog kralja.