section_heading: Etnografija
paragraph_text: Klamathi su imali dva tipa kuća, onaj zimski i ljetni. Za zimu su gradili kuće dijelom ukopane u tlo, od drvene konstrukcije i prekrivene zemljom tule-trskom. Otvor na vrhu krova kuće služio je kao ulaz i kao rupa za dim. Preko ljeta zadovoljsavali su se jednostavnim štitnicima poznatim kao wickiup, izgrađene od vrbovine i tule-trske. Gradili su i malene parne kupelji koje su i služila za uzimanje ceremonijalnog parnog kupanja i očišćenja. Sela Klamatha su malena i svako bira svoje vlastite vođe. Šamanizam je kod njih u pravilu nasljedan, a to se odnosi i na Shahaptian plemena Nez Percé i Tenino, s kojima ih neki povezuju u jezično srodstvo. Šaman stupa kontakt s duhovima, a jedan od zadataka mu je i liječenje bolesnih. Klamathi su preuzeli i clap rattle, instrument poznat kao parabára, a imala su ga plemena središnje Kalifornije, Klamathi su ga preuzeli od plemena sjeverno od rijeke Pit. Clap rattle, kaže Spier, nikada se nije koristio u obredima inicijacija niti u šamanske svrhe, nego isključivo u ceremoniji Ghost Dance, koja se pojavljuje oko 1870. Klamathi su jedno od plemena koje držalo robove, što je pak karakteristika kulturnom području Sjeverozapadne obale. Na postojanje ropstva u krajevima sve do Kalifornije i južnog Oregona ukazuje Henry W. Henshaw. Kod Klamatha rob je nazivan lugsh, a riječ je nastala od glagola, u značenju  'nositi teret' .