section_heading: Zaboravljena ljeta 1992. – 1995.
paragraph_text: I dok su u pozadini pucali topovi, s Prokurative se mogla čuti pjesma. Doduše, pjesma je bila puno tiša no obično, a izostale su i brojne zvijezde, koje smo bili navikli gledati iz godine u godinu. Sve je puklo 1993. godine, kad Zdenko Runjić, prvi kompozitor "Splita", zbog nesporazuma s upravom festivala, odlučuje napustiti Prokurative i na Zvončacu osnovati drugi, konkurentski festival "Melodije hrvatskog Jadrana" ili, kako je on to rado volio naglasiti, "pravi Split". I dok su 1992. na još jednom, posljednjem zajedničkom festivalu pjevali Oliver Dragojević, Tereza Kesovija, Meri Cetinić, Zlatko Pejaković, Matko Jelavić i nova, mlada zvijezda "Splita" - Gibonni, Zdenko Runjić ih je naredne godine sve okupio na prvim "Melodijama" na bazenima Zvončaca. Prokurativama su ostali vjerni Radojka Šverko, Ibrica Jusić, Zorica Kondža, Ljupka Dimitrovska, Vice Vukov, "Tutti frutti" i punodrugih, o kojima se danas malo zna. 1994. festival se u pjesmi ponovo vraća moru i Dalmaciji. Vidljivo je to iz naslova nekih festivalskih uspješnica tog ljeta: "Nek zapjeva stara klapa" (Tereza Kesovija), "Rajski cvite moj" (Maja Blagdan), "Dok ploviš morima" (Zorica Kondža), "Dalmacija rap" (Dino Dvornik), "Kora kruha u vinu" (Vinko Coce), "Švere su stale" (Vice Vukov), "Putovanje" (Radojka Šverko), "Lipa Dalmacija" (Ljupka Dimitrovska).