section_heading: Postavke
paragraph_text: Locke nadalje objašnjava podjelu vlasti na zakonodavnu, sudsku i izvršnu. Zakonodavna vlast predstavlja temelj udruživanja ljudi u političku zajednicu odnosno njihovu prvobitnu želju da se zaštite. Prirodan zakon nije bio kodificiran te je u njemu svatko mogao tumačiti zakon na svoj način i svaka osoba je bila tumač prava, a ujedno i izvršitelj kazne ako mu je neko zlo naneseno. Zakonodavna vlast nije veća od one u prirodnom stanju, njen je jedini cilj očuvanje vlasništva. Stupanjem u društvo, prirodno pravo ne prestaje, već je i dalje vječno pravilo za sve ljude. I zakonodavci se moraju prilagoditi zakonu prirode. Vlast zakonodavnog tijela ne smije biti utemeljena na improviziranim pravilima, već moraju postojati zakoni koji su svima poznati i pomoću kojih vlada autoritet. Kada tih zakona ne bi bilo tada ljudi ne bi imali zajamčen mir i sigurnost, jednako kao što to nisu imali u prirodnom stanju. Zakonodavac nema pravo oduzimanja bilo kojeg dijela vlasništva nekog pojedinca bez njegovog pristanka. Oni koji imaju vlast u svojim rukama ne mogu je prenijeti na neku drugu osobu jer narod odlučuje o tome u čije ruke predaje vlast i za kakav oblik države se zalaže. Zakonodavna vlast ima za činiti samo ono što joj narod predaje putem pozitivnog dobrovoljnog prijenosa. Ona vlada za dobrobit naroda. Pozitivni zakon je pisani zakon i ne interpretira se individualno već ga donosi tijelo koje su izabrali članovi zajednice i pritom se svojevoljno odrekli slobode, kako bi se podvrgli zakonu. Čovjek tek sada postaje slobodan u pravnom smislu riječi. Zaštičen od samovolje drugih ljudi on može uživati potpunu slobodu i prava dok je prije za razliku bio slobodan izabrati zemlju koju će obrađivati, ali mu ništa nije jamčilo da mu neće biti naneseno zlo. Čovjek je oslobođen granica koje mu drugi postavlja i na što ga prisiljava, a te slobode nama tamo gdje nema zakona. Zaštitu koju pruža vlast ne može pružiti niti jedna patrijarhalna zajednica, vladar ne može raspolagati našim životima jer njegova moć samo predstavlja našu moć koju smo mu sporazumno prenijeli. Dolazi i do nastanka političkih zajednica te ljudi svoje prirodno pravo prenose na skup osoba ili ovlaštenu osobu koja donosi zakone i djeluje u skladu s njima. Prijelaz iz stanja prirode u stanje organizirane političke zajednice Locke objašnjava kao nastanak političkog društva. Do takvog društva dolazi jer se kod ljudi rađa potreba da ponajprije steknu vlasništvo, a zatim da ga očuvaju. Ljudi se odriču slobode i ulaze u društvo zbog nedostataka prirodnog stanja, poput nepostojanja zakona, nepristranog suca, i moći. U društvu ljudi vide jedini način da očuvaju vlasništvo. “ To je ono što ih je učinilo voljnim da svako preda svoju pojedinačnu vlast kažnjavanja da bi je vršio onaj pojedinac koga će između sebe imenovati; a sve to na osnovu takvih pravila s kojima će se saglasiti zajednica ili oni koje su ljudi za ovu svrhu ovlastili.” Jedina moć čvjeka u prirodnom stanju jest moć kažnjavanja prekršioca i moć očuvanja samog sebe. Političko društvo sa sobom povlači i postojanje pozitivnog prava koje će onemogućiti svakojaka tumačenja prava već univerzalno vrijedi za svakoga kao mjerilo po kojem se treba ravnati. U prirodnom stanju pravo svakog čovjeka je da presudi i kazni drugog čovjeka ako povređuje nečiju imovinu, ili napada nekoga odnosno uskračuje mu slobodu. S druge strane političko društvo ne može opstati ako ne postoji vlast uz pomoć koje bi se očuvalo čovjekovo vlasništvo i kada se ne bi provodilo kažnjavanje prekršioca. Ono nastaje kada se pojedinac odluči odreći prirodne vlasti i predaje ju u ruke zajednice koja ga od sada štiti od prekršitelja putem svojih zakona. “Oni koji su sjedinjeni u jednom telu i imaju zajednički uspostavljeni zakon na koji se pozivaju i sudstvo s vlašću da rešava sporove između njih i kažnjava prekršioce, jesu u političkom društvu jedan s drugim; ali oni koji nemaju takvog zajedničkog prava apelacije, mislim na zemlji, još su u prirodnom stanju,i gde nema drugog sudije, svako je sudija za sebe i izvršilac, što predstavlja, kao što sam ranijepokazao, savršeno prirodno stanje.” Osnovna funkcija tog društva je zaštita svih ljudi unutar zajednice od onih koji odstupaju od zakona ili ga krše kada nastoje nanijeti zlo nekom čovjeku, općenito povrijediti mu vlasništvo. U političkom društvu ujedinjen je jedan narod s jednim političkim tijelom pod jednom vrhovnom vladom. Svaki član građanskog društva obvezuje se na poštovanje njegovih zakona, jer se u protivnome taj član ne bi uopće razlikovao od bilo kojeg drugog člana prirodnog stanja. Država koja nastaje društvenim ugovorom ima zadatak da zajamči prirodno stanje. Političko društvo se formira sa svrhom očuvanja posjeda, ujedno i očuvanja života, ali vladar nama pravo raspolagati imovinom svojih podanika. Ljudi koji stupaju u zajednicu čine to pod pretpostavkom da su svu vlast predali većini u zajednici. “ I stoga ono što započinje i stvarno uspostavlja neko političko društvo nije ništa drugo do saglasnosti nekog broja slobodnih ljudi, pogodnih za stvaranje većine, da se ujedine i utjelove u takvo društvo.I to je ono što je dalo ili može da da početak nekoj zakonitoj vladi u svijetu.”. U izvjesnim situacijama vladar može da ozlorabi svoj položaj i nanese štetu podanicima bilo da povređuje njegov život ili imovinu, ali tada oni imaju pravo na samoobranu. Na taj način mogu svrgnuti postojeću vlast koja nanosi štetu i uspostaviti novu koja će prema njihovom mišljenju bolje obnašati funkciju. Kada pak vladar ne poštuje zakon i nameće svoju volju kao zapovijed kojoj se treba pokoravati tada on postaje uzorpator, postojeći zakoni se poništavaju te se ponovno uspostavlja prirodno stanje. U tom stanju podanici nisu obvezni poštovati vladara već imaju i pravo da se bore protiv njega. Stoga ako je bilo tko kriv što je tiranski vladar svrgnut onda je to upravo on jer je svojim ponašanjem i načinom na koji je vladao potaknuo takav slijed događaja. Takav vladar i sam daje povod da bude svrgnut i sam se izravno dovodi u stanje rata jer ne ispunjava dužnosti koje stoje u zakonu već radi mimo zakona. Svaki raskid ugovora između naroda i vladara donosi sa sobom stanje rata, ali i povratak u prirodno stanje.