section_heading: Životopis
paragraph_text: Rođen je u selu Viništu, župa Osova (općina Žepče), otac mu je Žarko, majka Mara, rođ. Martinović. Bio je četvrto od ukupno dvanaestero djece u obitelji. Osnovnu je školu završio u Zavidovićima, a gimnaziju započeo u Franjevačkoj gimnaziji u Visokom, dok je dva završna razreda, kao i ispit zrelosti, polagao privatno na Prvoj muškoj gimanaziji u Sarajevu. U franjevački red primljen je 1946. godine stupanjem u novicijat u Kraljevoj Sutjesci. Teologiju je studirao u Sarajevu od 1947. do 1953. godine. Svećenički je red primio 20. travnja 1952. godine u Sarajevu. Studirao je prirodne znanosti (biologiju i kemiju) u Sarajevu i Beogradu od 1953. do 1958. godine. Nakon diplomskog ispita predavao je biologiju i kemiju u Franjevačkoj klasičnoj gimnaziji u Visokom, gdje je obavljao i dužnost pomoćnika odgojitelja u sjemeništu. U jesen 1963. godine, po nalogu uprave Provincije, odlazi u Frankfurt, da bi u Njemačkoj zastupao interese Provincije i nastavio studij prirodnih znanosti na sveučilištu u Frankfurtu. U prosincu 1966. godine postiže doktorat iz biologije i biokemije. Istodobno je, kao prvi svećenik koji je u Njemačku došao s redovnom putovnicom, počeo organizirati dušobrižništvo i socijalni rad za brojne hrvatske radnike u Frankfurtu i okolici, za koje se dotada nitko nije brinuo. Naišao je na srdačnu potporu tamošnjih crkvenih vlasti, osobito prelata Büttnera, upravitelja tajništva za inozemstvo u Beuelu (Bonn). Godine 1967. preuzima dužnost magistra studenata teologije u Königsteinu, gdje su tada studirali franjevački studenti iz Bosne, Hercegovine i Hrvatske. Od 1969. do 1971. godine radi kao znanstveni suradnik na sveučilištu u Bochumu. Godine 1971. na Institutu za fiziologiju (teorijska medicina) u Tübingenu organizira i vodi biokemijski laboratorij. Godine 1977. habilitira se za humanu fiziologiju i dobiva titulu privat docent i venia legendi za tu disciplinu. Odlukom Ministarstva za znanost i umjetnost u Stuttgartu imenovan je (od 1. listopada 1981.) profesorom biokemijske kardiologije. Godine 1981. zatražio je od Kongregacije za redovnike i svjetovne institute indult za eksklaustraciju i inkardinira se u biskupiju Rottenburg-Stuttgart. Službu dušobrižnika za zatvorenike u Rottenburgu obavlja od 1982. do 1987. godine. Objavio je više stručnih radova iz biologije, teoretske medicine i sl. Umirovljen je 1. listopada 1998. godine, a od kraja 2007. godine umirovljeničke dane proveo je u franjevačkom samostanu u Kreševu, gdje je iznenada umro 14. studenoga 2012. u 85. godini života i 60. godini misništva. Pokopan je u Kreševu na groblju Ogradje 16. studenoga 2012.