section_heading: Hrvatski narodni preporod u Dalmaciji
paragraph_text: 200px|minijatura|lijevo|Glavni trg u Šibeniku, 1841. Gibanja Hrvatskog narodnog preporoda u tzv. Banskoj Hrvatskoj počela su se osjećati i u Dalmaciji. 1835. Božidar Petranović u Zadru počinje tiskanje Srbsko-dalmatinskog magazina, a 1844. Ante Kuzmanić u Zadru pokreće časopis Zora dalmatinska te počinje rad na jezičnom i nacionalnom osvješćivanju Dalmatinaca, dotad poticanom tek od svećenstva. Revolucionarna 1848. isprva donosi stidljivu političku podjelu na markiliste (pobornike obnove Republike sv. Marka) i monarhiste (pobornike Habsburške Monarhije). Kako je zbog izbornih pravila bogato talijansko građanstvo i plemstvo imalo potpunu kontrolu nad gradovima i njihovim skupštinama, prijedlog županijskih i gradskih skupština Kraljevine Hrvatske "dalmatinskoj braći iste krvi i jezika" revolucionarne 1848. za ujedinjenje s Hrvatskom glatko je odbijen. No, hrvatska nacionalna strujanja i gibanja ipak su bila jaka. Na autonomašku odbijenicu reagirali su župnici i stanovništvo Dalmatinske zagore pismom Jelačiću, u kojem su ipak tražili sjedinjenje, jer su protivnici u velikoj manjini. U prosincu 1848. Franjo Josip I. imenovao je bana Jelačića i namjesnikom Dalmacije. Njegovom imenovanju protivile su se splitska i zadarska općina (tada u autonomaškim rukama), a preporoditelji u Dalmaciji, pogotovo u Dubrovniku, su ga dočekali s velikim očekivanjima.<ref>Macan, 288. No, ona uglavnom nisu ispunjena. Jelačićeva vlast ostala je uglavnom formalna, a dvor je odbio sjedinjenje s Hrvatskom. 1851. Jelačić je posjetio Dalmaciju, a u Dobroti (Boka kotorska) dočekan je s posebnim oduševljenjem.<ref>Vanda Babić, Josip Miletić: Kulturni život Boke i preporodna gibanja, Kolo, Broj 3, jesen 2007 Kako bi se suprotstavili talijanskom građanstvu, osnivaju se narodne čitaonice i društva, uglavnom pod "slavjanskim" imenom. Mali pomak bila je odluka vlade da se u srednjim školama hrvatski poučava kao drugi, zemaljski jezik. Unatoč tome, škole s hrvatskim nastavnim jezikom mogle su se nabrojiti na prste jedne ruke. Zbog toga su franjevci u Sinju 1854. osnovali prvu hrvatsku gimnaziju u provinciji.