section_heading: Biografija
paragraph_text: Za vrijeme studija, Pärt je skladao glazbu za film i kazalište, a od 1957. do 1967. godine radio je kao producent za estonski državni radio Eesti Rahvusringhääling. Njegov Nekrolog iz 1960. godine postao je prva dodekafonska skladba u Estoniji, ali je naišla na kritike režimskoga skladatelja Tihona Hrenjikova, koji je optužio Pärta za korištenje stranih utjecaja zbog primjene serijalne tehnike u toj skladbi. Međutim, samo devet mjeseci kasnije dobio je prvu nagradu Unije skladatelja, što je ilustriralo nemogućnost sovjetskih vlasti da jasno odrede kakva je glazba bila režimski prikladna.<ref> Njegovo prvo potpuno sakralno djelo, Credo iz 1968., bilo je prekretnica u njegovom životu i karijeri: na osobnom nivou, Pärt je upao u kreativnu krizu te je odbacio tehnike koje je koristio ranije, dok je na profesionalnom nivou sakralna priroda djela dovela do njegovog neslužbenog cenzuriranja. Sljedećih je osam godina skladao vrlo malo, posvetivši se studiranju srednjovjekovne i renesansne glazbe kako bi pronašao nove načine izražavanja. Godine 1972. preobratio se iz luteranstva na pravoslavlje nakon što se vjenčao za svoju drugu suprugu Noru.