section_heading: Pontifikat
paragraph_text: Novi papa je slovio kao uzoran redovnik, vrlo ponizan, vrijedan radnik i čovjek dobrog zdravlja, koji se grozio nereda u svakodnevnom životu kao i u politici. Njegov pontifikat započeo je u vrijeme intenzivnih nemira u Papinskoj Državi protiv papine vlasti. U Bologni je proglašena Republika, a papini predstavnici su zatvoreni. Val nezadovoljstva proširio se na Parmu, Anconu, Rieti, te stigao pred vrata samog Rima. Budući da Papa nije raspolagao silom koja bi uspostavila red u državi, državni tajnik, kardinal Bernetti, zatražio je vojnu pomoć od susjedne Austrije. Uslijedila je krvava intervencija, u kojoj su Austrijanci smaknuli veliki broj ljudi koji su bili ili za koje su sumnjali da imaju veze s liberalizmom i revolucionarnim idejama. Iako Papa u tim događajima nije imao nikakva udjela, ti događaji će obilježiti njegov pontifikat, a njegovom nasljedniku donijeti velike probleme. U sljedećim godinama, zbog čestih pobuna u cijeloj državi, Papa je bio prisiljen na velike izdatke koji su odlazili za plaćanje vojnih postrojbi, kako bi održao kakav takav mir u državi. Nesklon prema novim idejama, papa Grgur XVI. 15. kolovoza 1832. godine izdaje encikliku "Mirari vos", kojom osuđuje racionalizam, galikanizam i moderni liberalizam, za kojeg je bio uvjeren da je nastao od indiferentizma. Protivi se slobodi tiska i nastojanju da se Crkva odvoji od Države. Enciklika je izazvala pravu buru negodovanja diljem Europe, a posebno u Francuskoj, gdje Félicité Robert de Lamennais izdaje "Paroles d'un croyant", u kojem s puno žući i bijesa piše protiv uspostavljenog društvenog i socijalnog poretka, te otkriva, kako on kaže, urotu kraljeva i svećenstva protiv ljudi. Zbog takve reakcije, Grgur XVI., dvije godine kasnije 15. srpnja 1834. godine, izdaje novu encikliku "Singulari Nos", u kojoj osuđuje stavove iznesene u "Paroles d'un croyant". U godinama koje su slijedile Papa je imao određena neslaganja s nekim Europskim državama, u prvom redu sa Španjolskom i Portugalom, s kojima je došlo i do prekida diplomatskih odnosa, zbog antiklerikalnih zakona vlada Marije Kristine i Marije Glorije. Do neslaganja je došlo i s Pruskom zbog pitanja mješovitih brakova, ali s dolaskom kralja Fridrika Vilima IV. na prijestolje 1840. godine, postiže se kompromis i Crkvi se daju veće slobode. Istodobno, Papa prosvjeduje, s djelomičnim uspjehom, kod ruskog cara Nikole I. zbog progona katolika. Politički problemi nisu spriječili Grgura XVI. da s velikom predanošću upravlja Crkvom. Za vrijeme njegovog pontifikata započinje procvat misionarstva. Imenuje preko dvije stotine misionara biskupa po Americi, Africi, Indiji i Oceaniji. U Apostolskom pismu "In supremo" 1839. godine, osuđuje ropstvo kao suprotno i nedostojno kršćanstva. Za vrije svoga pontifikata papa Grgur XVI. kanonizirao je pet svetaca, beatificirao trideset tri blaženika, te osnovao i podupirao mnoge crkvene redove. S namjerom da se približi ljudima, u kolovozu 1841. godine odlazi na putovanje po provincijama, kroz Umbriju do Loreta, Ancone i Fabriana, kako bi posjetio relikvije Sv. Romualda, osnivača reda Camaldolesea. Vratio se preko Asiza, Viterba i Orvieta početkom listopada iste godine. Papa je poticao arheološka istraživanja na Forumu i u katakombama, a kao zaljubljenik umjetnosti, osniva etruščanski i egipatski odsjek Vatikanskog muzeja. Njemu zahvaljujemo i obnovu Bazilike sv. Pavla izvan Zidina nakon požara 1823. godine.