section_heading: Štokavski istočni dijalekti
paragraph_text: Obuhvaćaju jedan dijalekt jekavskog refleksa jata istočnobosanski (uz rubni mješani jat) koji osim glavnine govora u središnjoj Bosni sadrži i enklave oko Pečuha, Virovitice i Hrvatske Kostajnice. Sama glavnina govora se obično djeli na govore oko Tuzle/Soli, Usore, Fojnice i Vareša-Sutjeske i Vrhbosne/Sarajeva. Brozović dijeli dijalekt na Fojnički i vrhbosanski poddijalekt, a ostava dva govora su posljedica izmjena na području Usore i Soli. Dijalekt je nastao na jugoistoku područja Vrhbosanske biskupije. <br> Svi su govori šćakavski, a akcentuacija je starozapadnoštokavska. Od srodnog šćakavskog slavonskog ga dijeli jekavski refleks jata (kao i njegov parnjak refleks [uo] za završno [l], odnsono isoglosa koju djeli sa štakavskim dubrovačkim i čakavskim lastovskim.<br> Seobama za vrijeme Turaka mu je izmijenjeno izvorno područje, izgubljen je na istoku, a dobiven na sjeveru i u enklavama oko Pečuha, Virovitice i Hrvatske Kostajnice. Izmjenama u prostoru je oslabio vezu s drugim šćakavskim (slavonski) i štakavskim (dubrovačkim) približio se novoštokavskim govorima te izgubio dio nenovoštokavskih osobina. Dijalekt bi zapravo bio prijelaz iz slavonske šćakavice u dubrovačku jekavicu, a s obzirom na govorna kretanja, izgleda da će ga snaći sudbina šćakavskog poddijalekta zapadnog dijalekta, odnosno da će se, poput dubrovačkog "utopiti" u dubrovačko-krajiškom.<br> Dijalekt se veže za govore slavonskih istočnih Šokaca odnosno Bošnjaka. Većina govora koje obuhvaća ova grupa se nalaze na području istoka srednjovjekovne župe Vrhbosna, te dijelu srednjovjekovne župe Usora (sa Solima) između rijeke Bosne i Podrinja.<br> Odlikuje ih srodnost čakavštini kao i sjevernoj i južnoj grupi štokavskih govora.