section_heading: Petje deveto
paragraph_text: Tada mu Vila pokaže drugi svijet i sad vidi nešto posve suprotno: prekrasne krajolike, stanovnike koji su drugačiji, mjesto gdje vladaju drugačiji zakoni, a onda spazi kralja na prijestolju gdje sjedi uz svog oca i ženu sa zvjezdanom krunom kako stoji na Mjesecu, anđele, starce koji su dvorjani nebeskog kralja i dvanaestoricu apostola. Pisnik poželi znati kako može doći do tog svijeta. Glas mu odgovori kako se tu nalaze samo neporočni ljudi i neka zamoli kraljicu za pomoć. Pisnik klekne i stane moliti kraljicu za pomoć pa mu ona načini krunu od cvijeća koja će ga privući k njoj, ali u tom ga trenutku prekine Poklisarov glas. Pisnik se naljuti na Poklisara koji se u tom trenu opraštao. Pozdrave se i Pisnik se vrati na Viline riječi koje ga podsjete da mora lutati sam ako želi saznati sudbinu grada Šibenika. Zato je danima lutao po planini u nadi da će susresti Vilu, te napokon odluči otići na ono sveto mjesto u blizini grada koje mu je Vila bila spomenula, sve u nadi da je možda ugleda.