paragraph_text: mini|desno|300px|[[Niz proton-proton ili p-p niz prevladava kod zvijezdi veličine našeg Sunca ili manjih.]] mini|desno|300 px|Znanstvenike je oduvijek zanimalo odakle silna [[Sunčeva energija.]] mini|desno|300px|Upotrebom [[Komora na mjehuriće|komore na mjehuriće prvi puta je otkriven neutrino 13. prosinca 1970. Neutrino je udario proton u vodikovom atomu. Sraz se vidi na desnoj strani, gdje se sijeku 3 linije.]] mini|desno|300px|[[Standardni model elementarnih čestica, s baždarnim i Higgsovim bozonom.]] mini|desno|300px|Prikaz [[Neutrinska fizika|neutrinskog teleskopa ANTARES raspoređenog pod vodom.]] Problem Sunčevih neutrina ili problem solarnih neutrina predstavlja neslaganje između broja neutrina koji stignu do Zemlje i broja koji bi trebalo da stigne prema predviđanjima teorijskog modela unutrašnjosti Sunca. Na osnovi slabe nuklearne sile bilo je moguće shvatiti porijeklo energije Sunca, ali i predvidjeti da je Sunce snažni izvor neutrina. Desetljeće nakon što je G. Gamow izveo jednadžbu kvantno-mehaničkog tuneliranja, koja predviđa mogućnost prevladavanja kulonskog odbijanja protona, H. A. Bethe je ustanovio takozvani niz proton-proton nuklearne fuzije četiriju vodikovih atoma u atom helija, kao glavni izvor Sunčeve energije. Takvom fuzijom 1 kilograma vodika u nešto manje od kilogram helija oslobađa se 6·10<sup>14</sup> J energije. Dva posto te goleme energije odnose neutrini, dok se ostatak izrači putem svjetlosti.