section_heading: Iskorjenjivanje
paragraph_text: Početkom 1950-ih u svijetu se procijenilo 50 milijuna slučajeva malih boginja svake godine. Da bi se iskorijenio boginje, svako izbijanje mora se zaustaviti od širenja izolacijom slučajeva i cijepljenjem svih koji žive u blizini. Taj je postupak poznat i kao "prstenasto cijepljenje". Ključ ove strategije bilo je praćenje slučajeva u zajednici (poznat kao nadzor) i zatvaranje. Početni problem s kojim se suočio tim SZO-a bio je neadekvatno prijavljivanje slučajeva velikih boginja, jer mnogi slučajevi nisu pripali nadležnima. Činjenica da su ljudi jedini rezervoar za infekciju velikih boginja i da prijevoznici ne postoje, igrala je značajnu ulogu u iskorjenjivanju malih boginja. SZO je uspostavio mrežu konzultanata koji su pomogli zemljama u uspostavljanju nadzora i mjera zaštite. Već ranije, donacije cjepiva osiguravale su prvenstveno Sovjetski Savez i Sjedinjene Države, ali do 1973. godine više od 80 posto cjepiva proizvedeno je u zemljama u razvoju. Sovjetski Savez osigurao je između 1958. i 1979. godinu i pol doze, kao i medicinsko osoblje.<ref>