section_heading: Reakcije katoličke crkve
paragraph_text: S druge strane, Jozo Tomasevich navodi da je veliki dio hrvatske Crkve podržavao ustaške vlasti sve do kraja, te da sam Stepinac nikada nije izgovorio nijednu javnu riječ osude genocide nad Srbima, najbrojnijim žrtvama ustaškog terora i Jasenovca, što "se ne može obraniti sa stajališta humanosti, pravde, niti uobičajene pristojnosti." Stepinac je isprva rasne zakone nazvao "potrebnim", te tražio samo da se iz njih izostave Židovi koji su prešli na katoličanstvo. Također isprva se nije susprostavio deportaciji Židova u ustaške koncentracijske logore, već je samo tražio da ih šalju na "humanije" načine. Poslije, mnoge njegove intervencije da izvuče pojedine Židove iz Jasenovca su bile neuspješne. Kad je napokon javno progovorio, ogromna većina Židova je već bila istrijebljena, i u nijednoj javnoj osudi Stepinac nikada nije osudio Ustaše imenom. Sarajevski biskup Ivan Šarić izravno je zagovarao Holokaustu, kad je u svom biskupskom listu objavio "oslobađanje svijeta od Židova je pokret za obnovu čovječanstva."<ref> Američki povjesničar Robert, McCormick, piše da "unatoč [Stepinčevom] stiskanju ruka, nastavio je biti prešutni suradnik NDH. Više puta se pojavljivao u javnosti s Poglavnikom i priređivao Te Deume tijekom godišnjice osnivanja NDH. Njegov propust da javno osudi ustaška zlodjela u ime NDH, bio je ravan prihvaćanju Pavelićeve politike."<ref>Croatia Under Ante Pavelic: America, the Ustase and Croatian Genocide, Robert McCormick, I.B. Tauris, London, 2014, str. 83. Stepinac je slavio Te Deum za NDH i 10. travnja 1945. dok je isti NDH još uvijek imao na snazi Rasne zakone, te je upravo sprovodio zadnje masovne likvidacije u Jasenovcu.