paragraph_text: Kroz povijest korejskoga slikarstva, često se pojavljuju monokromatski radovi crne tinte vrlo često na papiru od dudovca ili na svili te šarolika narodna umjetnost ili minhwa, ritualna umjetnost, grobne slike i umjetnosti festivala koji su imali veliku upotrebu boja. Ova je razlika često bila temeljena na staležima: učenjaci, osobito u konfucijanskoj umjetnosti, osjećali su da se boja u monokromatskim slikama razlikuje u stupnjevima i osjećali su, da stvarna upotreba boje košta slike i ograničava maštu. Korejska narodna umjetnost i slikarstvo arhitektonskih okvira vidjeli su boju kao osvjetljavanje određenih vanjskih okvira drva, a opet unutar tradicije kineske arhitekture i ranih budističkih utjecaja bogatih thaloma i primarnih boja inspiriranih indijskom umjetnošću.