section_heading: Djela
paragraph_text: Kolaži Maxa Ernsta iz 1919. i 1920. godine predstavljaju bitnu fazu dadaističke umjetnosti. Samim karakterom kolažnih elemenata kojima je bio naklonjen, Ernst se približio opisnom izražavanju. Ernst je poput brojnih kolega proizvodio mračne obrasce na temu mučenja, nasilja, somnambulnih scena s likovima bezglavih žena, ptica, zmija, lavova, rupa, stabala i slično. Ono što ga pritom razlikuje od istomišljenika je tehnologija automatskog pisanja i kombiniranja bizarnih motiva.Slikarski pustolov koji je prethodio Pollocku i Richteru, Jutarnji list, 15. ožujka 2013. Pored toga, na njega je utjecala trodimenzionalna prostorna perspektiva i sanjalački iluzionizam Giorgia de Chirica, a prilagođavanje njegovom načinu rada udaljilo je Ernsta od ravnih crteža Jeana Arpa i obezbijedilo prijelaz koji je kasnije postao iluzionistička grana nadrealističkog slikarstva. Pokušaji Arpa i Ernsta da odu „iza slikarstva”, Arp svojim niskim, slikanim i strojno rezanim reljefima, a Ernst svojim kolažima, ne predstavljaju toliko duchampovski pokušaj anti-umjetnosti, koliko odgovor na osjećaj da je karakter predratnog slikarstva bio pretjerano hermetički i estetski. Njihov rad, zajedno sa slikarstvom de Chirica, stvorio je temelj za tradiciju poetskog slikarstva koje je nadživjelo dadaizam i nadahnulo četvrt stoljeća nadrealizma.