section_heading: Profesionalna karijera
paragraph_text: Uskoro je iz Trsta prešao u Rim, gdje je diplomirao novinarstvo i komunikacije na Akademiji Lateran u Državi Vatikanskog Grada, odakle ,1948., odlazi u Belgiju, gdje se zaposlio pri austrijskom turističkom uredu. Sam Vranyczany u intervjuu za Večernji list, prilikom hrvatskog ulaska u EU, o svojoj karijeri u Belgiji govori: <blockquote>"''Došao sam iz Rima, gdje sam živio, gdje sam bio na studiju i htio sam ići u SAD. Imao sam u Americi jednog protektora. Protektor je bio prva ljubav moje majke. Kad je moj otac umro, a taj je protektor izgubio sina u američkom zrakoplovstvu nad Berlinom, on je mene tražio. Htio me posiniti. Poslao je papire. Međutim, trebao sam čekati jer sam rođen u Jugoslaviji i imao sam lošu emigrantsku kvotu. Morao sam čekati dulje. A u Bruxellesu sam imao prijatelje jer sam kao mladić bio u Bruxellesu kod prijateljske grofovske obitelji De Liedekerke. Bio sam tada poslan da naučim francuski, a ja sam, s druge strane, djecu svog godišta učio igrati tenis. To je bilo prije rata, 1937. i 1938. godine. A poslije rata, kako sam dulje morao čekati za papire za Ameriku, tražio sam posao, bio sam primljen u austrijskom turističkom uredu u Bruxellesu, a u međuvremenu je moj sponzor u Americi umro i tako sam ostao u Belgiji. Od 1948. do danas''."<ref> </blockquote>Tijekom 1948., učlanio se u Royal Léopold Club, otmjeni teniski klub iz Bruxellesa, gdje igrajući za klub, upoznaje Percyja Lippitta, američkog državljanina austrijskog podrijetla, koji je kao prodavač američkih automobila Ford, visoko kotirao u belgijskom društvu i bio veoma popularan u Royal Leopold Clubu. Percy se oženio jednom barunicom iz visokog društva, te je preko nje bio u doticaju s mnogim belgijskim plemićkim obiteljima. Nakon nekog vremena Percy se razveo od belgijske barunice, upoznavši, poto, oženivši bogatom udovicom latinoameričkog bogataša Artura Lopeza, inače Parižanku čileanskog porijekla. Vranyczany je s Percyjem odlazio zimi na skijanja, a ljeti na tenis,te su se aktivno družili, a pošto je Percyjeva druga žena imala imanje u francuskom Saint Tropezu, te austrijskom Kitzbuhelu, Vranyczany je ondje bio čestoput rado viđen gost, te se jendom prilikom upoznaje s Percyjevim stricem, tada direktorom austrijskog turističkog predstavništva u Belgiji, preko kojeg je dobio posao u Uredu austrijskog turističkog predstavništva u Rue de la Regence, u Bruxellesu. Opisujući svoj posao u turističkom uredu, Vranyczyny je izjavio: <blockquote>"''Sve sam morao raditi: raznositi prospekte, raditi na turističkim izložbama kao što je poznati sajam Salon des Vacances, također i na sajam u Antwerpenu… Međutim, nisam bio dovoljno plaćen i 1952. promijenio sam posao''."<ref> </blockquote>Počeo se baviti izvozom i uvozom, naime bio je dobavljač hmelja za belgijske pivovare, među kojima je bila i Stella Artois, čiji su suvlasnici bili vicegrofovi De Spoelberch, čiju je obitelj Vranyczany upoznao, kada je tijekom 1938., kao mladić boravio u Belgiji. Dvije je godine proveo živeći i radeći kao poduzetnik u Francuskoj, točnije u Dijonu. Tijekom kasnije profesionalne karijere radio je u mnogim tvrtkama u Belgiji, Francuskoj, Njemačkoj i Italiji, te se uglavnom bavio marketingom i izvozom. Od 1968. zaposlen je u austrijskom turističkom predstavništvu u Bruxellesu, u Belgiji, te je 1970. postavljen na mjesto direktora.