section_heading: Sumrak garde
paragraph_text: Ipak, i senat i pretorijanci povremeno su nastojali da utječu na visoku politiku. Kao protivtežu Maksiminu, rimski je senat 238. godine proglasio dvojicu afričkih uzurpatora za legitimne careve (vidi Gordijan I. i Gordijan II.), a poslije njihovog poraza dvojicu svojih predstavnika, Pupijena i Balbina koji su trebali da vladaju uz mladog unuka Gordijana I, Gordijana III. Pupijen i Balbin uspjeli su da savladaju Maksimina, ali ne i da osiguraju stalnu podršku vojske. Pored toga, među njima je vladala stalna nesloga koju su prekinuli pretorijanci u ljeto 238. godine. Pupijen i Balbin potom su javno ponižavani i mučeni na rimskim ulicama i zatim ubijeni. Gordijan III. ostao je jedini vladar i njegov režim je učvršćen 241. godine dolaskom sposobnog Timesteja na mjesto pretorijanskog prefekta. On je učvrstio svoj položaj postavši carev tast kao de facto vladar carstva tijekom nekoliko uspješnih godina. U vrijeme pohoda protiv Perzije 243. Timestej je umro, a njegov nasljednik Filip Arapin ubrzo je uklonio mladog cara i sam zauzeo prijestol.