section_heading: Polarizacija
paragraph_text: Nikada nije postojao konsenzus o tome što zapravo predstavlja sotonsko ritualno zlostavljanje. Ovaj nedostatak jedinstvene definicije, kao i zbrka između značenja pojma ritual (religiozni naspram psihološkog) omogućili su širok raspon tvrdnji i dokaza koji se mogu tvrditi kao demonstracija stvarnosti optužbi SRZ-a, bez obzira na to koju su "definiciju" dokazi potkrijepljeni. Oštra neslaganja između skupina koje su podržavale optužbe SRZ-a optužbe kao autentične i onih koje su ih kritizirale kao neutemeljene rezultirale su krajnje polariziranom raspravom s malo kompromisa. Nedostatak vjerodostojnih dokaza za ekstremnija tumačenja se često vide kao dokaz učinkovite zavjere, a ne kao pokazatelj da su optužbe neutemeljene. Religiozna uvjerenja ili ateizam osporavatelja također su rezultirali različitim tumačenjima dokaza, kao i optužbama onih koji odbacuju tvrdnje da su "anti-djece." I vjernici i skeptici razvili su mreže za širenje informacije o njihovim položajima. Jedna od središnjih tema rasprave među engleskim stručnjacima za zlostavljanje djece bila je tvrdnja da bi ljudi jednostavno trebali "vjerovati djeci", te da je svjedočanstvo djece dovoljan dokaz, čime se zanemarila činjenica da se u mnogim slučajevima svjedočenje djece tumačili profesionalci, a ne djeca koja izričito otkrivaju navode o zlostavljanju. U nekim slučajevima to je istodobno predstavljeno s idejom da nije važno postoji li doista SRZ, da je empirijska istina SRZ-a irelevantna, da je svjedočenje djece važnije od svjedočenja liječnika, socijalnih radnika i kaznenopravnog sustava.