paragraph_text: Na zapadu je zbog spora oko Armenije i sukoba perzijskih kršćana i svećenika zoroastrizma još potkraj vladavine njegova oca došlo do rata s Istočnorimskim Carstvom. Čini se da je pritom carica Elija Pulherija pozvala na „križarski rat“ protiv Perzije. Najvažniji zapadni izvor Sokrat Skolastik ne kaže da su Rimljani bili ti koji su prekršili primirje (Sokrat, Povijest Crkve, 7,18 i 7,20). Bahram je u tom ratu bio na čelu vojske i perzijske su trupe napale Theodosiopolis u Mezopotamiji, dok su Rimljani opsjeli Nisibis. U dvjema bitkama Rimljani su pobijedili, ali su se zbog teškoća na drugim frontama morali povući te pritom nije uspio ni napad na perzijske saveznike arapske Lahmide. Rat je tako najvjerojatnije završio već 422. Pritom je dogovoreno da malobrojni sljedbenici zoroastrizma u Rimskom Carstvu i mnogobrojni kršćani u Perziji mogu slobodno ispovijedati svoju vjeru. Rim (odnosno u to doba već Bizant) obvezao se da će Perziji platiti danak, a Perzija se obvezala da će utvrditi kavkaske prijevoje protiv provala Huna. Obje su se strane također obvezale da neće graditi nikakve nove utvrde duž zajedničke granice.