section_heading: Ostale kritike
paragraph_text: Postoje i druga razmišljanja o ovom albumu. Pjesma Soft Parade je ozbiljni natjecatelj za najbolju Doors "stvar". Stvar je kompleksno umjetničko djelo koje ima svoj uvod, zaplet, vrhunac i rasplet. Jednostavno rečeno, ovom izvedbom Jim Morrison je ispoljio svoju poremećenu unutrašnjost koja je posrnula pred društvenim i medijskim, te posebno legalnim i sudskim, ratnim utvrdama. Morrison je u Soft Parade u istinskoj, suicidalnoj melankoliji. Mnoge stvari mogu se optužiti da imaju izrazit pop ugođaj, što definitivno nije krivnja Doorsa već manadžera. Kao prvo, essential rarities cd i mnoga druga post mortem izdanja daju uvid kako su The Doors imali mnogo boljih i ozbiljnijih stvari kao što su "Orange county suite", "I will never be untrue", "Summertime", "Mystery train", i mnoge druge. Umjesto spomenutih, tu su se našle skladbe tipa "Do It", "Tell all the people", "Wishful sinful", kao slabije. Drugi razlog zašto se čini da je album pop orijentiran, je komercijalizacija orkestralne glazbe. Naprotiv, neke stvari odlično koriste pratnju orkestra i nikako ne diskriminira orkestralnu glazbu. To je jednostavno bit Doorsa, inteligentna i očaravajuća fuzija kaleidoskopskog ljudskog iskustva ovog čudnog svijeta.