section_heading: Djelo
paragraph_text: Dioskur je bio poznat kao autor mnogih hagiografskih spisa i propovijedi.<br>Među njegovim prvim djelima, nakon ustoličenja na Tron sv. Marka, bilo je pisanje poslanice svetom ocu Severu Antiohijskom, patrijarhu Antiohije. Ta je poslanica sadržavala vjeru u Sveto Trojstvo kao ravnopravno u Svojoj biti i Božanstvenosti, te objašnjenje Utjelovljenja. Tom prigodom je rekao da je Božja Riječ utjelovljena u ljudskom tijelu savršenom u svemu, da se ujedinila s njim i postala jedan Sin, jedan Krist, jedan Bog, u nerazdvojivom jedinstvu, i da je jedno Trojstvo bilo prije i poslije toga sjedinjavanja, te da utjelovljnje nije napravilo nikakav utjecaj na Njega. Kad je ova poslanica stigla do sv. Severa, on ju je s radošću pročitao i obzananio je svim poznatim ljudima Antiohije. Osjećao se optimistično pa je napisao sv. Dioskuru odgovor na poslanicu čestitajući mu na njegovom kršćanskom poslanstvu kao i na pravoslavnoj vjeri. Zapovjedio mu je da se ne odvraća od Vjere, da ne skreće s toga puta ni desno ni lijevo, i da bude u stalnoj ovisnosti od svih njenih riječi i djela koje se odnose na Nju (pravoslavnu vjeru), a koju su utemeljili tri stotine i osamnaestero otaca na nicejskom saboru i da se pravilno odnosi prema onome što su zapovijedili u Kanonu.<ref>U crkvenom pravu (od IV. st. dalje), propisi i zakoni (osobito zaključci koncila) koji imaju vrijednost u nekoj kršćanskoj konfesiji za razliku od državnog zakona, koji se naziva nomos. Nastaju zbirke kanona, kao i mješovite zbirke državnih i crkvenih zakona (tzv. nomokanoni). U srednjem vijeku razvija se kanonsko pravo kao značajna pravno-teološka disciplina. Kad je poruka stigla do sv. Dioskura, radosno je primio i izdao zapovijed da se pročita s propovjedaonice tako da je svi ljudi čuju.