section_heading: Toma Akvinski i aristotelizam
paragraph_text: Kada se gleda na XIII. stoljeće iz jednog kasnijeg vremena ne vidi se činjenica da je sv. Toma bio inovator i da je njegovo prihvaćanje aristotelizma bilo hrabro i novo. Sveti Toma bio je suočen s jednim filozofskim sistemom rastućeg utjecaja i značaja, sistemom koji u mnogim aspektima nesuglasan s kršćanskim učenjem i tradicijom, ali koji je privlačio pažnju mnogih studenata i učitelja u Parizu, upravo zbog svoje veličanstvenosti i koherentnosti. To što je Akvinski zgrabio bika za rogove i iskoristio aristotelizam za stvaranje vlastitog sistema, bilo je daleko od mračnjaštva. Naprotiv, to je bilo moderno i služilo je za daljnji razvitak skolastičke filozofije. Toma je učinio neprocjenjivu uslugu kršćanskoj filozofiji time što je iskoristio oruđe koje se nudilo; on je dakako protumačio Aristotela u najpovoljnijem smislu za kršćanstvo, jer je bilo suštinski važno da se pokaže kako Aristotel i Averoes nisu ili ne spadaju zajedno. Neupitno je da na temelju izvora možemo zaključiti kako je Toma Akvinski vjerojatno najbolji tumač aristotelove filozofije uopće. Toma je Aristotela od milja zvao Filozof s velikim F, te je suprotstavljao njegovu filozofiju s Platonovom. Kao i Aristotel, Toma je uvidio grešku Platona učinivši ideje nezavisnim i od konkretnih stvari i razuma, dok je Aristotel ideje stavio u Božji um. Toma je tumačio Aristotela in meliorem partem (Boljim dijelom) s teološkog stanovišta, pa iako to tumačenje naginje približavanju Aristotela i Augustina, ono ne predstavlja stvarnu Aristotelovu teoriju o božanskom saznanju.