section_heading: Vanjska politika
paragraph_text: Novi car nije nastupio miroljubivo, što i nije bilo nerazumljivo s obzirom na njegove velike ambicije. Težio je izmjeni poretka koji je uspostavljen nakon sloma Prvog Francuskog Carstva i Bečkog kongresa te se zalagao za promjenu načela nacionalnog samoodređenja. S vremenom je uspio smanjiti utjecaj glavnih suparnika – Ruskog i Austrijskog Carstva, a jedan od načina kojim je to postigao bilo je sudjelovanje u Krimskom ratu koje je Napoleonu III. donijelo presudan utjecaj u europskoj politici. Pariški kongres održan nakon Krimskog rata 1856. doveo je do potpisivanja sporazuma kojim je Rusko Carstvo izgubilo utjecaj na Crnom moru. Pariški kongres važan je i zbog tajnog sporazuma između Napoleona III. i Camilla Bensa di Cavoura, tadašnjeg premijera Pijemonta. Napoleon III. je odlučio podržati pijemontske zahtjeve za ujedinjenjem Italije te je nastupio kao pokrovitelj otočne kraljevine, kako u tom pothvatu, tako i u njihovom planu da zarate s Austrijskim Carstvom, a na taj je način umanjio utjecaj svojih glavnih konkurenata.