section_heading: Od 1800. do 1832. godine
paragraph_text: Barun Knežević je zbog zdravstvenih problema 1. svibnja 1812. otišao u mirovinu, ali je već sljedeće godine ponovno izabran za potkapetana Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije, što je potvrdio i kralj Franjo II. reaktiviravši ga u rujnu 1813. godine. Ponovno je organizirao insurekciju za Šesti koalicijski rat (1813. – 1814.), te s vojskom napredovao prema Italiji, preko Rijeke i Trsta. Zbog bolesti generala topništva kneza Heinricha XV Reuss-Plauena, 1815. godine preuzeo je zapovjedništvo Venecije i zaustavio napredovanje napuljskog kralja Joachima Murata. Uskoro potom Vinko Knežević je stupio u konačnu mirovinu nakon 44 godine vojne službe. Tom prilikom, 10. studenog 1815., dobio je počasni čin Generala der Kavallerie (generala konjaništva). Ostatak života proveo je na svom imanju Sveta Jelena u Međimurju, koje je u to vrijeme bilo u sastavu mađarske Zaladske županije, gdje je i umro 11. ožujka 1832. godine.