section_heading: Revizija Rimskoga misala
paragraph_text: Pio XII. započeo je ozbiljan posao oko revidiranja Rimskog misala temeljitom revizijom obreda Svetog tjedna, koji je nakon eksperimentalnog razdoblja koje je počelo 1951., postao obveznim 1955. Misa koja se služila na jutro Velikog četvrtka pomaknuta je na večer, što je iziskivalo promjenu pravila koje je prethodno obvezivalo na post od ponoći. Služba Velikog petka premještena je na popodne, a Sveta Pričest na toj službi nije više bila ostavljena isključivo za svećenika (kao i prije, rabile su se Hostije posvećene na misi Velikog četvrtka), a svećenik više nije primao djelić Hostije u neposvećenom vinu. Služba Uskrsnog bdijenja koja se ranije održavala na jutro Velike subote<ref>Konventualna Misa (Misa crkvene zajednice) tijekom bdijenja, poput onog Uskrsnog, slavila se poslije None, kada se već mogao prekinuti post (vidi Rubricae generalis Missalis, XV, 2). Premda je Nona izvorno bila popodnevna molitva, tada se slavila ujutro. Slično tome, Laudes, koja je izvorno jutarnja molitva. obično se slavila u koru večer prije, kao i u slučaju Tenebrae. "Privatne Mise" (Mise koje se slave bez prisutnosti vjernika ) mogle su se, čak i u dane posta služiti u bilo koje doba od zore do podneva (vidi Rubricae generalis Missalis, XV, 1). Većina slavlja Uskrsnog bdijenja bila su u obliku privatnih Misa, jer se nije dozvoljavala koncelebracija. premještena je na noć uoči Vazma, a učinjene su i brojne promjene u sadržaju.