paragraph_text: Nadbiskup Milana Guido Velate bio je osobita meta patarenskih napada. Naime nakon smrti 1045. biskupa ratnika Ariberta, Milanska vjerska općina tražila je od cara Svetog Rimskog Carstva Henrika III., koji je imao pravo na izbor biskupa, da bira između četiri kandidata za koje su oni držali da su retti ed onesti (dolični i pošteni): Anselma da Baggia, Arialda da Carimatea, Landolfa Cotta, i Atonea. Carev izbor međutim bio je Guido Velate, poznat po svojoj potpori praksi svećeničkih brakova i konkubinata, koja je inače bila opće prihvaćena u zabačenijim seoskim sredinama, a koju su tada zvali "nikolizam", po jednom pasusu iz Knjiga Otkrivenja (2:6, 14-15).