section_heading: Razvoj
paragraph_text: Unatoč tako teškim zahtjevima na natječaj se javilo više tvrtki. Tako je tvrtka Martin ponudila svoj XB-51 (koji je još bio u fazi razvoja), a North American svoje B-45 Tornado i AJ Savage. Zbog specifičnosti zahtjeva i hitnosti, na natječaj su se mogle javiti i strane tvrtke. Tu su mogućnost iskoristile tvrtke Avro Canada (prijavila je svoj CF-100 Canuck) i English Electric koja je ponudila tada najbolji laki bombarder Canberru.<br> AJ Savage i B-45 odbačeni su na samom početku odabira jer su imali, po mišljenju američkog ratnog zrakoplovstva, zastarjeli dizajn i ograničene mogućnosti razvoja. CF-100 je bio premali i nije imao dovoljan dolet. Mogućnosti XB-51 su obećavale (osobito njegova maksimalna brzina) ali je imao slabu pokretljivost, premali unutrašnji prostor za bombe, te ograničeni dolet. Za razliku od američkih i kanadskog prijedloga britanski se pokazao znatno boljim. Tako je 21. veljače 1951. jedna Canberra B.2 obavila prvi neprekinuti let jednog mlaznog aviona iznad Atlantika. Već 26. veljače Canberra je proglašena pobjednicom natječaja. Kako u tom trenutku niti jedan američki proizvođač borbenih aviona nije imao adekvatan projekt, američko je ratno zrakoplovstvo moralo učiniti presedan i kupiti licencu za proizvodnju Canberre. O kakvom se presedanu radilo najbolje govori podatak da su takav potez američke oružane snage zadnji put napravile tijekom 1. svjetskog rata kad su kupile de Havillandov DH-4.<br> Američko je ratno zrakoplovstvo bilo oduševljeno novim bombarderom i htjelo ga je odmah uvesti u operativnu uporabu. Problem je nastao nakon što je utvrđeno da tvrtka English Electric nema dovoljne kapacitete da zadovolji sve potrebe britanskog i američkog ratnog zrakoplovstva (Amerikanci su htjeli kupiti 300 komada). Tako je odlučeno da tvrtka Martin Aircraft Company otkupi licencu za proizvodnju Canberre (Martin Model 272) kao djelomična kompenzacija za gubitak XB-51. Američko je ratno zrakoplovstvo novom bombarderu dalo oznaku B-57 Canberra.