section_heading: Kako nastaje ozonska rupa
paragraph_text: U polarnom vrtlogu nastaju oblaci (polarni stratosferski oblaci), u kojima je temperatura izuzetno niska, a sadrže zaleđenu dušičnu kiselinu i vodu. Na površini tih ledenih čestica vrlo brzo reagiraju (u drugačijim uvjetima slabo aktivni) spojevi što sadrže klor. Pritom se klor oslobađa (Cl<sub>2</sub>) kao plin, a dušična kiselina ostaje zaleđena. Budući da se na nju vežu spojevi NO<sub>x</sub>, ozon ostaje zaštićen (NO<sub>x</sub> bi ga uništavali samo kao plinovi). Dakle, zimi je nad Antarktikom koncentracija ozona velika, jer ne postoji ništa što bi ga uništavalo: klor je u molekularnom stanju (Cl<sub>2</sub>), a NO<sub>x</sub> nisu u plinovitom stanju. Dolaskom proljeća "u igru" ulazi novi čimbenik: Sunčevo zračenje. Ono daje energiju za cijepanje molekula klora na vrlo aktivne atome klora. Naglo oslobođeni aktivni klor (koji se je u obliku molekula nakupljao cijele zime) počinje uništavati molekule ozona. To se događa tako dugo dok se ne "isprazne zalihe" nagomilanog klora, što obično traje oko šest tjedana.<ref>