section_heading: Životopisi
paragraph_text: Kad je počeo rat, mislio je kao i svi glazbenici s Akademije da će puškaranje potrajati koji mjesec, a na civilizacijski krah grada nitko nije ni pomišljao. Dok su telefonske veze još bile, pozivali su ga u druge sredine. Kad su se srpski napadi na Sarajevo zaredali, rat se zahuktao, krenula višegodišnja opsada, Likić zbog prkosa nije napustio grad, premda je imao mogućnost odlaska. Nastavio je požrtvovno održavati nastavu na Akademiji. Da njegovi studenti ne bi izlagali svoje živote opasnostima, išao je od stana do stana svojih učenika da se ne bi oni izlagali opasnosti za vrijeme granatiranja. Podučavao ih je jer "ako im pored ostalog belaja ja ne dođem po dogovoru i ne priuštim sat nečeg normalnog kao što je muzika, šta im je ostalo od života? To je jednostavno bila moja filozofija: podučavati i živjeti za muziku". Tijekom rata održavao je i besplatne koncerte po Sarajevu, i u razorenim crkvicama, radi podrške izložbama i održavanja nekakvog kulturnog života u gradu.