section_heading: Povijest
paragraph_text: Svijest o potrebi ovakvog lista postojala je duže, ali dolazili su i odlazili novinari različitih profesija, predlagali, teoretizirali, a vrijeme je prolazilo. U međuvremenu u Hercegovini i Srednjoj Bosni između vodstva (vodstva ili političara, ne naroda, kako ističe fra Petar Matanović) Armije BiH i HVO-a Herceg Bosne, i u tuzlanskom kraju počeli su pokazivati njihovi "reperi". Naročito, u 108. HVO brigadi gdje je bilo i Hrvata i Muslimana. Radi sprječavanja sukoba iz Tuzle u Brčanski kraj pošla je jedna mješovita delegacija, u ime vojske i civilnih vlasti. Fra Petar Matanović bio je jedini od vjerskih službenika. Nakon razgovora u Gornjem Rahiću, posjetili su i župni ured u Zoviku. Tu je po prvi put došao do njihova lokalnog ratnog lista Glas Zovika. To je za fra Petra bio poticaj da konačno i u Tuzli započnu sa svojim listom. Presudan dan kada su konačno odlučili pokrenuti list bio je nakon povrakta s te mirovne misije između muslimanskog i hrvatskog dijela časnika Brčanske 108. HVO brigade. Po povratku je g. Aždajića da on preuzme ulogu glavnog i odgovornog urednika, a Matanović mu je rekao da će se pobrinuti oko suradnika i logistike. Radi potrebe registracije 27. studenoga 1992. konačno je održan službeni sastanak Inicijativnog odbora. Inicijativa je bila ponajrpije fra Petra Matanovića. Zapisnik na sastanku je vodio g. Ivica Mazić. Na fra Petrov prijedlog prihvaćeno je ime časopis - Hrvatski glasnik. Logotip je bio dotad uobičajeni, Napretkov znak: stilizirani hrvatski grb s ljiljanom u gornjoj crvenoj kockici, da se registrira prema važećim državnim propisima i Statutu HKD Napredak. Za privremenoga je glavnog i odgovornoga urednika izabran g. mr. Ljubomir Aždajić, za urednika u uredništvo g. Stjepo Pranjić, a za registraciju je zadužen g. Anto Grbić, dipl.pravnik. Prvi broj u nakladi od 250 komada izašao je uoči Badnjaka. Promoviran je u hotelu Tuzla 23. prosinca 1992. godine. Ostatak naklade bio je već na raspolaganju sutradan na Badnjak.