section_heading: Podrijetlo
paragraph_text: U starogrčkom jeziku riječ praxis (πρᾶξις) odnosila se na djelovanje slobodnih ljudi. Filozof Aristotel smatrao je da postoje tri osnovne aktivnosti čovjeka: theoria (mišljenje), poiesis (stvaranje), i praxis (čin). Ovim aktivnostima odgovarale su tri vrste znanja: teoretski, krajnji cilj je istina; poietičan, krajnji cilj je produkcija; i praktično, krajnji cilj je djelovanje.<ref>Smith, M. K. (1999, 2011). ‘What is praxis?’ in the encyclopaedia of informal education. [http://infed.org/mobi/what-is-praxis/. Retrieved: 11/28/2016] Aristotel je dalje dijelio znanje izvedeno iz prakse na etiku, ekonomiju i politiku. Također je razlikovao eupraksiju (εὐπραξία, "dobra praksa")<ref>Aristotle, NE, VI, 5, 1140b7. i dispraksiju (δυσπραξία, "lošu praksu, nesreću").<ref>Krancberg, Sigmund (1994), A Soviet Postmortem: Philosophical Roots of the "Grand Failure", Rowman & Littlefield, p. 56.