section_heading: Povijest
paragraph_text: Dva njemačka bankara iz Augsburga su u 16. stoljeću dobila na upravu rudnike Almadena, kao isplatu za pozajmicu španjolskoj vladi. Upravo u to vrijeme je porasla vriednost žive koja je bila potrebna za postupak amalgamacije kojima su se zlato i srebro odvajali od rudače i drugih metala. Većina žive izvađene u Almadenu je odvožena u Sevillu, a potom u Ameriku. Kako je potražnja za živom rasla tako je grad dobivao na važnosti kao središte rudarstva i industrije, no kako je rudarenje žive veoma štetno po zdravlje rudar<nowiki/>a, njemački bankari su došli na ideju zapošljavanja zatvorenika. Španjolski kralj je 1566. godine poslao 30 lakših zatvorenika da služe svoju kaznu kao rudari (forzados, tj. "prisilni radnici") u Almadenu. Do 1590.-ih njihovi uvjeti rada su bili jako teški, oko 24 % ih je umiralo od trovanja živom prije nego što bi odslužili svoje kazne, a gotovo svi bi teško oboljeli. Nakon što je Mateo Alemán proveo kraljevsku inspekciju, došlo je do pooravljanja njihova uvjeta rada. Od tada je svaki forzador dobivao jaknu, kapuljaču, hlače, čarape, dvije košulje i dva para cipela, a na raspolaganju su im bile ambulanta i ljekarna.<ref>Članak o uvjetima rada zatvorenika-rudara  Preuzeto 1. kolovoza 2012.