section_heading: Povijesna gledišta
paragraph_text: Grci nisu mogli razumjeti društvo u kojem nema robova. Robovi postoje čak i u Aristofanovom imaginarnom gradu Kukunebogradu, u komediji Ptice, kao i u utopijskim državama koje Platon opisuje u Zakonima i Državi.<ref>Platon, Država, X, 469b;– X, 470c. Utopijski gradovi Faleje iz Halkedona i Hipodama iz Mileta temelje se na jednakoj raspodjeli imovine, ali državni robovi služe kao obrtnici<ref>Aristotel, Politika, II, 1267b. i kao zemljoradnici.<ref>Aristotel, Politika, II, 1268a. U "izokrenutim gradovima" na vlast su dovedene žene i čak je ukinuta privatna imovina, kao u Lizistrati i Ženama u narodnoj skupštini, ali robovi koji bi zapovijedali gospodarima nisu prikazani. Jedino tijekom mitskog zlatnog doba nije postojalo robova, jer su sve ljudske potrebe tada bile zadovoljene same od sebe. U takvom društvu, objašnjava Platon, mogao si imati obilnu žetvu bez ikakve sjetve. U Teleklidovim Amfiktioncima<ref>Atenej, Gozba sofista, 268b– d. ječmeni kruh bori se sa pšeničnim oko toga koji će od njih ljudi pojesti. Štoviše, predmeti se sami miču; tijesto se samo mjesi, a vino iz vrča samo se lijeva. Društvo bez robova tako je prepušteno nekom drugom vremenu i prostoru. U "normalnom" društvu potrebni su robovi.