section_heading: Razvoj u provincijama
paragraph_text: Prema tome, suvremenici su društvo opisivali jednostavno u terminima dva "staleža", višeg i nižeg, bogatog i siromašnog, moćnog i zavisnog. Viši su se slojevi sastojali od oko 600 rimskih senatora, 25.000 vitezova i 100.000 gradskih senatora i činili su, dakle, 2 posto (2 %)ukupnog stanovništva. Ovaj je sloj, čiji su pripadnici od polovice 2. stoljeća nazvani "uglednima" (honestiores), bio dalje podijeljen na razne stupnjeve dostojanstva. Čitav je, pak, stalež imao pravo na posebno pažljiv tretman na sudu. Ostali su stanovnici nazivani "poniznima" (humiliores) i mogli su biti mučeni kad je trebalo da svjedoče na sudu; kažnjavani su batinama, a ne novčanim kaznama; za ozbiljnije su zločine bili pogubljivani (na veoma okrutne načine), a ne slani u progonstvo. Ovu surovu sliku raspodjele bogatstva u gradovima donekle ublažava određeni stupanj društvene pokretljivosti. Nijedna društvena grupa ne nudi toliko priča o uspjehu kao grupa oslobođenika. Na samom dnu društvene ljestvice nalazili su se mnogobrojni robovi, koji su činili možda jednu desetinu stanovništva, barem u većim gradovima van Italije, i mnogo veći postotak u Italiji, a u samom Rimu cijelu četvrtinu stanovništva!