section_heading: Životopis
paragraph_text: Kada je napustio Tursku ožujka 1914. godine, u Bukureštu je zaključen mirovni ugovor između zaraćenih balkanskih država s jedne i Osmanskog Carstva s druge strane. Rješenjem Vrhovnog muftijstva u Nišu postavljen je za pribojskog muftiju nekoliko mjeseci prije početka Prvog svjetskog rata. Na tom mjestu je ostao do 1. svibnja 1915. godine, kada je za premješten muftiju u Nišu, gdje je ostao do travnja 1919. godine. Za kumanovskog okružnog muftiju imenovan je rješenjem ministra vjera u Beogradu 1924. godine. Kada su 1925. godine niški muslimani došli u konflikt sa tadašnjim muftijom, preko tadašnjeg predsjednika Vlade Nikole Uzunovića, izdejstvovali su da na mjesto njihovog dotadašnjeg muftije postavi Šećeragića. Niški okrug je uglavnom obuhvatao užu Srbiju, u kojoj je Šećeragić upoznao narod kako u sudu tako i u životnoj praksi – na putovanjima, u susretima, u gostima, na banketima. thumb|250px|lijevo|Potpredsjednik ZAVNOS-a Murad ef. Šećeragić i vijećnici ZAVNOS-a, [[Pljevlja, 1943.]] thumb|250px|lijevo|Naibu-reis Murad ef. Šećeragić i reis-ul-ulema [[Sulejman Kemura sa Josipom Brozom Titom, Beograd, 1958.]] Na preporuku Nikole Uzunovića 1927. godine premješten je za okružnog muftiju u Velesu. Kako je u tom gradu, u to vrijeme harala tropska malarija, od koje su se Šećeragić i cijela njegova obitelj zarazili, bio je prisiljen da traži premještaj. Također, u istom su razdoblju građani Tetova od ministra vjera tražili da se Šećeragić postavi za tetovskog muftiju. To se odobrilo, pa rujna 1928. godine Šećeragić biva postavljen na tu dužnost. Organizirao je muftijstvo, svu administraciju uspostavio na službenom jeziku. Na osnovu odluke Kasacionog suda u Beogradu da se dodjeljuje u nadležnost muftijstvima da vrše ostavinski postupak zaostavština muslimana i rješavaju po masama maloljetnika, oko 1.000 takvih predmeta preuzeo je od dotičnog suda i ubrzao njihovo rješavanje. Osim toga, organizirao je kurs službenog jezika za 26 džematskih imama, koji nisu znali voditi matične knjige, te uspostavio imamski ured sa pisarom koga su oni plaćali od svog dodatka iz državne kase.