section_heading: Od 1755. do 1800. godine
paragraph_text: Nakon raspuštanja Vukasovićeva korpusa, 6. siječnja 1790., preuzeo je zapovjedništvo nad husarima korpusa koji se otad zovu "Kneževićevim husarima" (Freicorps Knesevich) ili "Hrvatskim husarima" (Kroatische Frei-Husaren). Brojili su oko 200 konjanika raspoređenih u jedan eskadron i bili dio "Gyulayeva dobrovoljačkog korpusa" (Gyulay Frei-Corps). Istaknuli su se pri zaštiti postrojbi koje su se povlačile nakon opsade Cetina. Poslije rata korpus baruna Kneževića je bio raspušten, u prosincu 1790., a on je premješten najprije u "Husarsku pukovniju Graf Wurmser", te potom u "Husarsku pukovniju Peter von Vécsey". U toj pukovniji postao je 1796. oberstleutnant (potpukovnik), a samo godinu dana poslije, po izričitoj zapovijedi kralja Franje II., promaknut je u čin oberst-a (pukovnika) i postavljen za zapovjednika husarske pukovnije nadvojvode Josipa. Pod njegovim zapovjedništvom, postrojba je postala jednom od najboljih konjaničkih pukovnija u habsburškoj vojsci. Tijekom Drugog koalicijskog rata protiv Francuza (1799. – 1800.), ta se pukovnija istaknula u boju kod Cassana na rijeci Addi 27. travnja 1799., kada je izvršila odlučujuće napade pod zapovjedništvom hrabrog potpukovnika Hertelendyja i bojnika Dobaya. U boju kod Vaprija, husari nadvojvode Josipa spasili su austrijsko desno krilo razbivši neprijateljsku bojnu koja ga je zaobišla, a 28. travnja uspješno su natjerali na predaju francusku diviziju Serrurier kod Verderija, što je barunu Kneževiću donijelo opće divljenje glavnog savezničkog zapovjednika ruskog maršala Suvorova, te Viteški križ Reda Marije Terezije. Odlikovanje mu je dodijeljeno na bojnome polju.