paragraph_text: Drugi je Šoljanov roman i njegov najvažniji roman. Od početka su ga pratile nevolje u javnosti. Uzrok je u naravi njegove fabule: svaki čitatelj lako uviđa da neuspješno putovanje koje se u priči opisuje ima neko alegorijsko značenje, a mnogi su tada zaključili kako se to značenje odnosi na jugoslavenski put u socijalizam. Peripetije što ih je Kratki izlet morao proći opisao je sam autor u svome feljtonu »Kratka povijest Kratkog izleta«, iz kojega doznajemo kako je nastao i kako se razvijao jedan od većih nesporazuma u našoj novijoj književnoj povijesti. Roman je napisan ranih šezdesetih godina, a objavljen je prvi put 1964. u časopisu »Forum«. Šoljan tvrdi kako se on osobno baš u to vrijeme nalazio na političkom ledu, ne navodeći pobliže razlog, ali se vjerojatno radi o skandalu zbog njegova govora na Matoševu grobu povodom pedesete godišnjice piščeve smrti. U svakom slučaju Šoljanu je objavljivanje teksta u »Forumu« tada značilo neku vrstu rehabilitacije, jer riječ je bila o Krležinu časopisu, a Krleža je bio autoritet i u političkim stvarima. Upravo zbog toga, moglo se pretpostaviti da će se tekst osobito pažljivo čitati i da će se u njemu tražiti i političke aluzije. A to je trebalo preduhitriti pa je tako urednik »Foruma« Marijan Matković – u dogovoru s autorom – ublažio neke formulacije, dok je epilog posve izostavio. Koju godinu poslije, roman je izašao kao knjiga u Beogradu, ovaj put s epilogom, ali i dalje s onim kraćenjima koja su nastala u »Forumu«. U Zagrebu pak to djelo nije objavljeno sve do druge polovice osamdesetih godina 20. stoljeća: prvo integralno izdanje bilo je istom ono u autorovim izabranim djelima u ediciji Pet stoljeća hrvatske književnosti. Bilo je to 1987.