section_heading: Graditelji
paragraph_text: Nije poznato tko je bio graditelj "srednje crkve". Sredinom 19. stoljeća, kad su bosanski franjevci opet mogli graditi crkve nakon stanke od nekoliko stoljeća, oni – u cjelini – još nisu bili svjesni od kakve je dalekosežne važnosti izbog dobra arhitekta. Dotada, oni su najčešće držali službu Božju na otvorenom, pa im je bilo najvažnije imati objekt pod krovom. Stoga u ovom prvom razdoblju ima u Bosni i promašenih građevina. Samo iznimno odabrali su tada iskusne arhitekte npr. u Tolisi osječkog graditelja Đ. Eichhorna ili u Livnu tada čuvenog Franju Moisa iz Splita. U Kreševu se usudio, inače zaslužni, fra Andrija Kujundžić preuzeti na sebe odgovornu zadaću arhitekta, ponavljajući, prema sjećanju, oblik rimske crkve sv. Petra u okovima.<ref>Isp. Juraj Kujundžić (= Đuro Basler): Historicizam i secesija u Bosni i Hercegovini, u Nova et vetera, 37/1987, str. 30ss. No, ova je vareška crkva ipak imala nekog arhitekta, koji je dosta dobro razumio svoj posao, kako se to vidi iz razmjera, zatim obrade stupova i lukova. Vjerojatno je to bio neki graditelj iz Dalmacije ili Mostara; i kad je g. 1819. obnavljana stara crkva pored Stavnje, pozvani su klesari iz Mostara.<ref>Isp. već citirano djelo J. Jelenića: Ljetopis Franjevačkog samostana u Kr. Sutjesci, str. 176, gdje se veli: «muro manu Mostariensium excitato» (= a zid su podigli Mostarani). Poznato je tko je bio naručitelj radova i tko je nadzirao gradnju kao investitor. Bio je to fra Ivan Kljajić (1788. – 1867.), rodom iz Vrbovca kod Odžaka. On je kao župnik proveo u Varešu trideset godina. Ranije je bio provincijal (1829. – 1832.) i obavljao druge važne službe u svojoj zajednici. Bio je plemenit i požrtvovan svećenik: u mladosti je g. 1814. dragovoljno napustio službu nastavnika i vikara, da bi osobno njegovao bolesnike i duhovno im pomagao. Vareš je napustio g. 1864. kao iznemogli starac, a zahvalni Varešani odnijeli su ga preko svojih strmih brda iz Vareša u Sutjesku, jer tada nije bilo ni cesta ni vozila. Tko je išao tim putem (preko Potoka i Poljica) zna kakav je to junački podvig bio.<ref>Isp. Necrologium conventus Suttiscensis (rukopisno djelo), pod nadnevkom 12. srpanj 1867. Taj podakat dao je fra Bernardin Matić, kao i podatak o fra Stjepanu Ikiću.