paragraph_text: Obnovivši grčku statiku, prodrla je renesansna fizika u razdoblju od dva stoljeća do općeg određivanja zakona o ravnoteži. Od velikog značenja bilo je ispitivanje ravnoteže utega na kosim ravninama. Mogu se spojiti dva utega koncem i ispitivati kada na različitim kosinama međusobno drže ravnotežu. Nakon takvih ispitivanja, S. Stevin je došao do najvažnijeg pravila statike, paralelogram o sastavljanju sila. Po tom pravilu mogu se uvijek dvije sile koje djeluju na jedno fizikalno tijelo zamijeniti jednom silom. I obrnuto: svaka sila može se rastaviti na dvije sile. Sile se mogu geometrijski prikazati strelicama (vektorima) koje imaju smjer sila, a dužine jednake veličinama sila. Djeluju li u jednoj točki dvije sile istog smjera, tada se u tom njihovom smjeru zbrajaju djelovanja obiju sila. Djeluju li naprotiv na jedno tijelo dvije sile različitog smjera, rezultat je djelovanja tih dviju sila nova sila, koja ima smjer djelovanja između smjerova obiju sila. Prikažemo li dvije prve sile kao stranice paralelograma, ta je nova sila jednaka dijagonala paralelograma. To sastavljanje sila po pravilu paralelograma jedan je od najdubljih zakona fizike.