section_heading: Nesporazumi, sukobi i kriva tumačenja u srpskoj politici
paragraph_text: Postavke Hrvatskog državnog prava koje se odnose na zemlje koje su viđene kao njegov sastavni dio (osobito Dalmacija, Bosna i Hercegovina, istočni Srijem, Boka kotorska, a ponekad i Sandžak), te razumijevanje cjelokupnog stanovništva toga područja kao „političkog hrvatskog naroda“, sudarile su se s nacionalnom idejom Srba u tim krajevima, koja je svoj poticaj dobivala iz sve snažnije Kneževine i Kraljevine Srbije. Ta je ideja naglašavala etničko načelo i pripadnost svih pravoslavaca na tom području jednom i jedinstvenom srpskom narodu čiji je ideal konačno sjedinjenje sa Srbima u Kraljevini Srbiji. Usto, još od vremena Vuka Karadžića naglašavat će se i pripadnost svih štokavaca katolika jedinstvenom srpskom narodu, a srpska glasila toga doba, posebice Srpski list iz Dalmacije, vidjet će Hrvate, ne kao zaseban narod, nego kao svojevrsnu izdajničku proaustrijsku stranku srpskoga naroda. S tim idejama oni će snažno napadati ideju Hrvatskog državnog prava, pa i ismijavati njegove umjerenije zagovornike kakav je bio Bogoslav Šulek. Svako hrvatsko spominjanje Hrvatskog državnog i povijesnog prava u srpskim će političkim krugovima biti protumačeno kao izraz velikohrvatskih težnji, koje su zapravo bile izravno suprotstavljene velikosrpskim naumima Srbije i srpskih političara u drugim krajevima.<ref>Tihomir Rajčić, „Slika Hrvata u nacionalnoj ideologiji Srpske stranke u Dalmaciji 80-ih godina XIX. stoljeća (Srpski list /glas/ o Hrvatima)“, ''Rad. Zavoda povij. znan. HAZU u Zadru'', sv. 45/2003., str. 357–374.