section_heading: Pohodi na istoku
paragraph_text: Oktavijan je, za razliku od Antonija, tih godina bilježio samo uspjehe. Porazio je Seksta Pompeja i natjerao Lepida da se povuče s položaja trijumvira. Cijela 33. pr. Kr. prošla je u međusobnom optuživanju dvojice moćnika, a krajem godine trijumvirske ovlasti su istekle. Oktavijan je ipak stekao odlučujuću prevlast u Italiji i, iako bez pravnog osnova, osigurao je sebi konzulat za 31. pr. Kr. Konzuli za 32. pr. Kr. bili su Antonijeve pristalice, ali nakon svoga neuspjeha u Senatu zajedno s oko tri stotine senatora su napustili Rim i otišli na istok. Antonije je pak poslao pismo u kojemu je objavio razvod od Oktavije. Njezin brat je tada nelegitimno uzeo Antonijevu oporuku iz Vestinog hrama i pročitao ju u Senatu. Tako je objelodanio kako je Marko Antonije svojoj djeci podijelio dijelove teritorija rimske države, ali i da je njegova posljednja volja da ga sahrane u Aleksandriji, pored Kleopatre. Oktavijanova propaganda uspješno ga je predstavila kao posrnulog Rimljanina, sada pravog Orijentalca, vjernog samo svojim strastima i stranoj kraljici umjesto časne rimske matrone Oktavije. Kada se pronijela glasina kako će Antonije prijestonicu preseliti u Aleksandriju, predstavnici italskih gradova su pohrlili Oktavijanu tražeći od njega zaštitu.