section_heading: Bog
paragraph_text: Stvoritelj je subjekt prema stvorenju-objektu. Za bogoštovlje je karakteristična vjera da je Bog osoba, te da je odnos Boga i čovjeka osobni odnos, odnos osoba. Čovjek je sličan Bogu (»slika i prilika Božja«) time što je osoba, tj. samosvjesno slobodno biće. Vjeruje se da čovječji duh potječe od Boga, da je božanski dar i sastojak čovjeka. Vjeruje se, također, da Bog nije samo u čovjeku ono što čovjeka čini osobnim bićem, nego da je i osoba izvan i iznad ljudskih osoba. Božja osoba je ujedno imanentna i transcendentna čovječjoj osobi, Bog je ujedno imanencija i transcendencija svijeta. Za mitsku religiju je karakteristično vjerovanje da Božja »onostranost« (transcendencija) prema svijetu prethodi Božjoj prisutnosti u svijetu i u čovjeku (imanenciji). Međutim, ovo čudno dvojstvo Božje osobe izgleda sasvim obično kad se prepozna kao osobno dvojstvo jednog oca obitelji ili plemenskog poglavice ili monarha. 'Pater familiae' nije samo jedna osoba od koje potječu njegovi potomci, u čijim žilama teče njegova krv i čiji se osobni identitet obilježava i njegovim imenom. Ne pripada on samo njima kao njihovo određenje, nego i oni njemu zato što pripadaju obitelji koju on osobno predstavlja. On je ličnost i u njima i nad njima, a kult predaka je svakako elementarni vid bogoštovlja ili štovanja »Boga-oca«. Spomenuto dvojstvo Božje osobe ima svjetovno značenje i kad se promatra kao čisto duhovni odnos Boga i čovjeka. Naime, ljudsko biće ne dolazi na svijet kao osoba. Ono postaje osoba po rođenju, kada stekne duh roda, tj. kada ovlada iskustvom prethodnih i zatečenih generacija (u vidu usmenog i pisanog predanja). Tako čovječji rod predaje obukom duh čovjeku, kao što je Bog udahnuo dušu legendarnom praocu Adamu, tj. imanentni duh osobe potječe od transcendentnog duha, od duha duhova.