section_heading: Antifilm
paragraph_text: Valja spomenuti i Pansinijev film "Scusa, signorina" iz iste godine. Film je obilježen nekontroliranim bilježenjem svakodnevice grada kamerom koja je iza snimateljevih leđa. Prisutan je element slučajnosti, ali i oneobičavanja svakodnevice. Kamera postavljena na takav način bilježi svakodnevne događaje na neadekvatan način, od niskog rakursa do potpuno ukošenog kadra. "I'm Mad" Ivana Martinca također se uklapa u tip strukturalnog fima. Naime, on snima čovjeka na terasi restorana iz različitih uglova i različitih udaljenosti. Ritam filma je ključan: iz širokih, dugih i statičnih kadrova prelazi se u sve kraće i dinamičnije kadrove, da bi u jednom trenutku ono što je u kadru postalo potpuno apstraktno. Sve prate glazba i šumovi koji također postaju dinamičniji.