section_heading: Nakon Drugoga svj. rata, robija i smrt
paragraph_text: Nakon završetka Drugoga svjetskog rata bio je premješten u Zagreb, i jedno vrijeme bio je u kućnom pritvoru, te je naposljetku pušten na slobodu. Potom radi kao ravnatelj Gradske knjižnice u Zagrebu (1945. – 1947.) - bilo je to vrijeme kada su komunisti nastojali organizirati mirno funkcioniranje poratnog društva, te su stanoviti broj HSS-ovaca postavili na prominentna mjesta - te je održavao i redovite kontakte s Ivanom Šubašićem. Zajedno planiraju pregovore HSS-a s komunističkim režimom no Komunistička Partija prekinula je sve zamisli prvaka HSS-a i odbacila prijedlog sporazuma koji su nudili Magovac i Šubašić. 19. kolovoza 1947. godine uhićen je i zatvoren a u studenome 1948. godine na montiranome političkom procesu osuđen je na 6 godina robije s prisilnim radom, uz gubitak građanskih (osim roditeljskih) prava na 3 godine. Kaznu je izdržavao u Staroj Gradiški. Tijekom robijanja u Staroj Gradiški poboljevao je te je boravio u zatvorskoj bolnici a 1950., 1951. i 1952. godine bio je u Zagrebu u bolnici na Sv. duhu. U istu bolnicu prebačen je i 18. ožujka 1953. godine te je tu bio i 19. kolovoza iste godine kada je oslobođen, no zbog bolesti se je na Ortopedskome odjelu zadržao još neko vrijeme.Zdenko Radelić, Božidar Magovac: s Radićem između Mačeka i Hebranga, Hrvatski institut za povijest-Dom i svijet, Zagreb, 1999., ISBN 953-6491-35-4, str. 216. Nakon zatvora i bolnice nije više politički djelovao no održavao je kontakt s inž. Augustom Košutićem i Ivanom Bernardićem.