section_heading: Gradišćanskohrvatska
paragraph_text: V jutro rano se ja vstanem malo pred zorom. Ter se k vodici prešećem, da se razhladim. Zagledal sam divojčicu z vrtla šetajuć. V jednoj ruki grojze nosi, v drugoj rozmarin. “Oj Marico, dušo moja, daj da podahnem!” “Ne dam, ne dam, a i ne smim, ar sam žalostna.” “Oj Marico, dušo moja, zač si žalostna?” “Snoć se jesam zaručila, s kim me volja ni.” “Oj Marico, dušo moja, zač te volja ni? On ti ima srebra, zlata, da mu broja ni.” “Ča mi hasni zlato, srebro, kad me volja ni! Rajše Bog daj siromaha, da me volja je.”