section_heading: Bitke za Dardanele, 1654. – 1657.
paragraph_text: Godine 1657., Osmanlije preokreću situaciju. Novi i energični veliki vezir, Köprülü Mehmed-paša, s gotovo diktatorskim autoritetom, imenovan je u rujnu 1656. godine i ponovno je ojačao osmanske ratne napore.Shaw, Stanford Jay; Shaw, Ezel Kural (1976.), History of the Ottoman Empire and Modern Turkey: Empire of the Gazis - The Rise and Decline of the Ottoman Empire, 1280–1808, Cambridge University Press, str. 209 ISBN: 978-0-521-29163-7 a u ožujku su Osmanlije uspjeli izbjeći mletačku blokadu tjesnaca i zaplovili prema Tenedosu. Međutim, nisu napali otok, jer je mletački garnizon bio prejak. U svibnju su Venecijanci pod vodstvom Lazzara Moceniga postigli neke manje pobjede, 3. svibnja i dva tjedna kasnije kod Suazicha. Ojačan papinskim i malteškim brodovima, Mocenigo je doplovio do Dardanela, čekajući obnovljeni prodor osmanske flote, koji je došao 17. srpnja. Zbog nesuglasica među kršćanskim zapovjednicima, saveznička borbena linija nije bila u potpunosti formirana, a osmanska je flota uspjela napustiti Narrows prije nego što se pridružila bitci. Bitka se sastojala od niza akcija tijekom tri dana, dok su obje flote plutale južno i zapadno od Dardanela u Egejsko more. Bitka je završila navečer 19. srpnja, kada je eksplozija uništila venecijansku zastavu i ubila Moceniga, prisilivši savezničku flotu da se povuče. U ovoj su borbi Mlečani Osmanlijama nanijeli veće gubitke nego što su pretrpjeli, ali Osmanlije su postigli svoj cilj: blokada je prekinuta., osmanska je flota nastavila opskrbljivati Lemnos, 31. kolovoza, a Tenedos, 12. studenoga, rušeći tako nadu Mlečana da bi mogli ponovne uspostaviti jednako jaku blokade kao i prije.