section_heading: Sparta
paragraph_text: Položaj žena u Sparti bio je drugačiji nego u drugim polisima u Grčkoj. Pošto spartanci nisu sačuvali svoje spise o svojoj povijesti, život žena u Sparti opisali su razni pisci, povjesničari i filozofi toga vremena kao Aristotel, Ksenofon, i Plutarh. Sparta kao grad država imala je jaku centralnu vladu, koja je imala militarističko uređenje te mnoge funkcije unutar države bile su pod strogom upravom. thumb|lijevo|Mlade spartanke zovu mlade spartance da se natječu u sportu ili nekoj igriNa primjer djeca u Spartu morali su pohađati školu bilo da su muška ili ženska djeca, dok u drugim polisima djeca su bila na upravi roditeljima. Muška djeca su zbog vojnog uređenja bili smješteni u vojno obrazovnom sustavu, tako da bi mogli imati disciplinirane i obrazovanje vojnike, dok je škola za žensku djecu bila obvezna da bi mogle vršiti funkciju majki i upraviteljica imanja. Svoje znanje i obrazovanje žene nisu smjele koristiti izvan domaćinstva. Pošto su muškarci provodili većinu svoga vremena u ratovima ili u spremanju za rat, spartanke su postale osnovica ekonomskog sustava. Da bi spartanska ekonomija mogla funkcionirati žene su imala veća prava tako da bi mogli držati u posjed zemlju i sredstva za stvaranje dobiti, te su pravno imale i neovisnost u odlučivanju i upravljanju imanjem.Ova prava davalo je spartanskim ženama veliku ekonomsku moć unutar društva. Na primjer tokom 4. stoljeća p.Kr. žene su držale između 30% do 40% cijelokupnog bogastva Sparte, i najbogatiji žitelji Sparte bile su žene. Žene su to bogastvo stekle jer su upravljale imanjem svojeg muža i ostalih muških rođaka koji su provodili vrijeme u ratnim pohodima. Iako su posjedovale ekonomsku moć, spartanke nisu imale eskplititnu političku moć u Sparti. Glavna uloga spartanki u društvu bilo je rađanje zdrave djece odnosno zdrave muške djece, koji su bili nužni za ratovanje. Inače u Sparti bio je konstantan manjak vojnosposobnih muškaraca koja se zvala oliganthrōpia. Zato je ženama bila posvećena pažnja da su zdrave, da su dobro ishranjene te da su fizički izgrađene. Spartanke su se obično udavale s 18 godina starosti, isto kao i muškarci. Nakon bračne ceremonije, mlada je morala ošišati svoju kosu na kratko, i očekivanje je bilo da udate žene drže kratku kosu. Ako tijekom probnog dijela braka par nije mogao proizvesti djecu, tada su mogli zatražiti rastavu braka. Pri rastavi braka spartanke su imale puno pravo na imanje i na djecu koja su nastala tokom toga braka. Spartanke nisu trebale se ponovno udati ako nisu htjele, niti su postojali pritisci da se ne mogu ponovno udati. Spartanke koje su umirale pri rađanju djece bile su priznate isto tako i ratnici koji su poginuli u boju tako što bi zapisali njena imena na nadgrobnim spomenicima.