section_heading: Učenje
paragraph_text: desno|mini| Toranj sa prepoznatljivim satom u Evergreenu Dr. Wolff-Michael Roth i Stuart Lee sa Sveučilišta Victoria tvrde da je do ranih 1990-ih pojedinac bio 'jedinica podučavanja' i fokus istraživanja. Njih dvojica primijetili su da su se istraživači i praktičari<ref>Lave, J. (1988) Cognition in practice: Mind, mathematics and culture in everyday life. Cambridge: Cambridge University Press.<ref>Lave, J., & Wenger, E. (1991). Situated learning: Legitimate peripheral participation. Cambridge: Cambridge University Press. prebacili na ideju da je "znanje" bolje shvatiti kao kulturnu praksu.<ref><ref><ref><ref>The Cognition and Technology Group (1994). From visual word problems to learning communities: Changing conceptions of cognitive research. In K. McGilly (Ed.), Classroom lessons: Integrating cognitive theory and classroom practice (pp. 157–200). Cambridge, Massachusetts: MIT Press. Roth i Lee također tvrde da je to dovelo do promjena u dizajnu učenja i poučavanja, kojima su učenici potaknuti da međusobno dijele svoje načine učenja matematike, povijesti, znanosti. Drugim riječima, djeca sudjeluju u izgradnji konsenzualnih domena i 'sudjeluju u pregovorima i institucionalizaciji... značenja', to jest, sudjeluju u zajednicama učenja.