section_heading: Kritike
paragraph_text: Leo Goldsmith je također hvalio film: "Na kraju filma se slikar upita: "Zašto stvarati umjetnost kada je puno slađe sanjati o njoj?" Tako se na kraju ovog gotovo veselog filma, u kojemu su svaki grijeh i smrt predstavljeni kao stvari od male važnosti, javlja gotovo gorak predznak. Završavajući svoj film s tim pitanjem, Pasolini možda preispituje svoj vlastiti san, svoje idealiziranje ovog lijepog, čudnog svijeta koji je stvorio i u kojem seljaci i umjetnici i djevica Marija žive u jednoj božanstvenoj harmoniji". Jonathan Rosenbaum je pak bio suzdržaniji i napisao: "Radeći s talijanskim klasikom, Pasolini se ne brine transformirati svoj materijal, makar je ono što se dobije zabavno, iako samo mlako - više nešto poput Playboyevih "Ribaldinih priča".