section_heading: Iredentizam
paragraph_text: Godine 1991. raspada se SSSR čime kurdske separatističke organizacije gube glavnog sponzora i ideološku inspiraciju, dok istovremeno Irak zbog invazije na Kuvajt i Zaljevskog rata postaje dijelom liste američkih neprijatelja pa Sjedinjene Države na Kurde počinju gledati kao na sredstvo za destabiliziranje Sirije, Irana i Saddamovog Iraka.<ref>Nazemroaya, Mahdi Darius (18.11.2006.) Kurdski su militanti odigrali značajnu ulogu prilikom američke invazije na Irak (2003.), a njihova suradnja nastavila se i kasnije. Naime, godine 2006. američki kongresmen hrvatskog podrijetla Dennis Kucinich uputio je službeno pismo predsjedniku Georgeu Bushu kojim ga je upozorio kako američke obavještajne službe potpomažu PJAK (ogranak PKK-a) i slične organizacije marksističkog ili terorističkog karaktera koje djeluju protiv Irana.<ref>Letter To President Bush (18.4.2006.) Čitav slučaj izazvao je burne reakcije bliskoistočnih zemalja uključujući i američkog saveznika Tursku, što je naposljetku pod administracijom Baraka Obame rezultiralo uvrštavanjem PJAK-a na američki popis terorističkih skupina. mini|desno|200px|Zastava [[Irački Kurdistan|Iračkog Kurdistana, političke autonomije na sjeveru Iraka (od 2005.)]] Iredentistički odnosno separatistički pokreti doživjeli su neuspjeh prvenstveno zato što su koketirali s marksističkim ideologijama oslanjajući se pritom na sovjetsku pomoć, te zbog korištenja terorizma kao sredstva za ostvarivanje svojih političkih ciljeva. Posljedice raspada SSSR-a 1991. godine bile su gubitak izravne političke potpore kao i opća marginalizacija njihovih ideologija, dok su zbog agresivnih vojno-političkih metoda klasificirani kao terorističke skupine od strane velikog dijela međunarodne zajednice kao i većine samih Kurda. Također, marksistička načela poput ateizma impliciraju isključivanje kurdske religijske tradicije koja je vrlo značajna za kurdski identitet, što je još jednim razlogom slabe potpore kod Kurda. Jedan od većih problema iredentističkih pokreta jest što se političkim ograđivanjem od Irana i stvaranjem nacionalnih mitova istovremeno distanciraju i od tradicionalne političke potpore odnosno kulture kojoj povijesno pripadaju. Kurdski iredentistički pokreti danas se svode na ilegalne marksističke stranke i uživaju malu potporu u matičnim zemljama, a izraženi su u njihovoj dijaspori.