section_heading: Životopis
paragraph_text: Zbrinjavanje te djece nije prolazilo lako, jer se na mnogu od te djece gledalo kao na djecu neprijatelja, osobito onu s Kozare. U početku se tu djecu zbrinjavalo kao "djecu iz postradalih krajeva", no uskoro je uočeno pa se više nije moglo pomoći uobičajenim kanalima. Brössler je tad otišao kod nadbiskupa Alojzija Stepinca neka se založi za spas te nesretne djece. Stvari su se tad pomakle i resorni je ministar u sporazumu s vladom i ustaškom nadzornom službom izdao je odobrenje, da uz suradnju Crvenoga križa i Caritasa smiju kolonizirati djecu u katoličke obitelji a po potrebi i u postojeće dječje domove. Brössler je ovo ovlaštenje nazvao "Magnom cartom kozaračke djece" za njegov rad. Mnogo djece koja su bila u teškom zdravstvenom stanju zbrinuto je u prihvatilištu Jastrebarskom u srpnju 1942. godine uz suradnju dr. Branka Dragišića i katoličkih časnih sestara milosrdnica.<ref><ref><ref>