section_heading: Životopis
paragraph_text: U Gornjem je Podbablju pohađao osnovnu školu. U Imotskom je išao u gimnaziju. Od djetinjstva je bio zaneseni hrvatski nacionalist, što je bila posljedica doživljenja uspostave NDH u 1940-ima te pričama starijih o borbi za hrvatsku državu i velikosrpskomu teroru. To zanesenjačko i romantično hrvatstvo su mu učvrstili povijesne romane Augusta Šenoe i Eugena Kumičića koje je pročitao, zatim historiografsko djelo Vjekoslava Klaića Povijest Hrvata 1 te Razlika između hrvatskoga i srpskoga književnog jezika Petra Guberine i Krune Krstića. Tako je od mladih dana uvidio da je Hrvatska ponižena i potlačena, partizane je smatrao krivim za takvo stanje, a ustaše je smatrao pravim Hrvatima i rodoljubima. Sve ga je to učinilo spremnim boriti se za neovisnu Hrvatsku, pa se sa 17 i dao u borbu za neovisnu Hrvatsku, što ga je dovelo do članstva u TIHO-u. Tad je prvi put došao na zub jugokomunističkim vlastima. U gimnaziji je bio članom Tajne organizacije hrvatske inteligencije (kratica: TIHO). 13. studenoga 1957. je zbog toga trajno isključen iz svih srednjih škola, pri čemu je izgubio pravo polagati privatni ispit. Srećom po njega, nešto je poslije donesen blaži zakon, pa je uz pravne mjere isposlovano ublaženje te stroge kazne na godinu dana. No, vrijeme je već prošlo, pa je zapravo bila četverogodišnja kazna. Ipak, ni to razdoblje isključenja nije prošlo bez dodatnih maltretiranja. 25. travnja 1959., dva mjeseca prije nego mu je trebala isteći kazna, vlasti ga opet uhićuju i tri mjeseca drže u istražnom zatvoru. Proljeća te iste godine je došao do stava da je pravaštvo jedini ispravan hrvatski politički svjetonazor, a sve ostalo laž i zabluda, te se dao proučavati NDH i ustaštvo kao revolucionarnu inačicu pravaštva. 25. srpnja mu je prekršajni sudac u Imotskomu odredio kaznu jednomjesečnog zatvora, te poslije toga u sabirni logor na dvije godine. Gabelica je poslan u zatvor na otoku Svetom Grguru. Odandje je izašao 25. srpnja 1961. godine.