section_heading: Književno stvaralaštvo
paragraph_text: U proljeće 1971. kao maturant objavio je lirski prvijenac Srebrni dlan u Biblioteci MH Slavonski Brod urednika Stanislava Geze Milošića s ilustracijama razrednika mu Ranka Stajića. Iako već u Zagrebu, i druga mu je zbirka 44 pjesme izišla u Slavonskom Brodu 1979. u redakciji Mladena Kuzmanovića i s ilustracijama Zlatka Kesera. Vjesnikov kritičar Josip Pavičić popratio ju je posebnim osvrtom te uvrstio u međe „kulturne domete“ za 1980. Iako je dobio republičku stimulaciju za treću zbirku (Inačice) s recenzijama Nikole Mlićevića i Zvonka Kovača, odustao je od objavljivanja. Manji izbor iz ove rukopisne knjige izišao je u „Oku“ 1989. (Bresheide – vĕžbe za drugi glas), u međuvremenu još dva ciklusa – Pĕsme štočakajske u „Republici“ 1988. s glosom Josipa Silića i – na poziv Slavka Mihalića – Pjesme u „Forumu“ 1989. Nekoliko mu je pjesama za djecu izišlo u „Radosti“ 1990. A onda je tijekom boravka na Sveučilištu Ruhr u Bochumu u prvome broju „Zrcala“ 1991. objavio Bochumski triptih čiji je treći dio Predbožićna Europa A. D. 1991. Łucja Danielewska s još nekoliko drugih pjesama prevela na poljski (Wiersze, 1991.). Nju je u Poznanju u sklopu Poetskog listopada varšavski glumac Wojciech Siemion recitirao pred prepunim liceumom, a novinar Włodzimierz Braniecki s autorom napravio intervju za tamošnje novine (Jakby tu mieszkal inny Bog... Rozmowa s Vinkom Bresićem..., "Głos Wielkopolski", 30. XI./1.XII. 1991.). Ušavši 1992. u sva izdanja A. Stamać – I. Sanaderove antologije hrvatske ratne lirike U ovom strašnom času, ova je pjesma prevedena na još dvadeset jezika, a ušla je i u neke školske čitanke. Stijepo Mijović Kočan u Sakupljenu baštinu (1993.) uvrstio je sedam autorovih pjesama, a „Večernji list“ je 1996. u počast Łucji Danielewskoj objavio autorovu pjesmu Łucja Danielewska prevodi hrvatske pjesnike. Odustavši od poezije, sredinom devedesetih posvetio se isključivo znanstveno-istraživačkome radu na područuju hrvatske književnosti i kulture od preporoda do danas. Specijalno je istraživao putopise, autobiografiju, novi književni regionalizam, hrvatski krimić, liriku moderne, časopise te pojedine biografije i opuse pisaca 19. i 20. stoljeća. Istražio je sve književne časopise 19. i 20. st., virovitičko građansko novinstvo i reafirmirao „Virovitičkog Simenona“ Milana Nikolića kao pionira hrvatskog krimića i prvoga profesionalnoga pisca u ovome žanru, a svratio je pažnju na Šufflayev SF-roman Na Pacifiku 2255. godine („Vjesnik“, 1994.). Obradio je opuse A. Šenoe, M. Marjanovića, Ivane Brlić-Mažuranić, D. Cesarića, O. Delorka, D. Tadijanovića, N. Milićevića i drugih autora te koncipirao nakladnički niz klasičnih djela hrvatske književnosti Croatica 1-100 vinkovačke „Privlačice“. Kao urednik u NZ Matice hrvatske priredio je, između ostalih, Brešanove priče i roman Astaroth, Fabrijev roman Triemeron te roman današnje nobelkove Olge Tokarczuk Pravijek i ostala vremena u prijevodu Pere Mioča, a s prijateljima je sastavio i popularnu hrvatsko-englesku turističku monografiju (vodič) o Livnu. Naročite odjeke imale su mu četiri projekta: Autobiografije hrvatskih pisaca (1997.), Hrvatski književni časopsi 19. stoljeća (2006-07.), Sabrana djela Ivane Brlić-Mažuranić (2010-20.) i Hrvatska književnost 19. stoljeća (2015.).