paragraph_text: Uobičajeno tumačenje prispodobe datira još od sv. Ivana Zlatoustoga (oko 347. – 407.), koji u svojoj 24. homiliji komentira Mateja. On smatra da su pod "kišom", "poplavom" i "vjetrom" metaforički izražene nesreće i žalosti koje snalaze čovjeka; kao što su lažne optužbe, zavjere, smrti, gubici prijatelja, neprijatnosti od neznanaca, i sve nedaće u životu kojih se možemo sjetiti. Međutim, onaj tko se drži Kristovog učenja nalazi se "iznad svih valova ljudskih poslova" i ne samo da mu ljudske pakosti ništa ne mogu, već je zaštićen i od đavoljih napada.