paragraph_text: Čarobna frula obilježena je odmakom od tradicije i višeslojnošću pristupa. Redatelj se Krešimir Dolenčić odlučio se za takozvane "guzovozne" lutke, što mu, između ostalog, omogućuje da glumci s vremena na vrijeme "izađu" iz svojih lutaka i postanu zasebni likovi. Polazište režije Krešimira Dolenčića bila je međuigra lutkara-glumca i njegove lutke. Premda su čitavo vrijeme svjesni da su dio opere, opetovano bivaju uvučeni natrag u radnju čak i kad bi radije pobjegli iz čarobne šume pune zmajeva i drugih čudesnih bića. U svojoj adaptaciji izvornog libreta Ana Tonković-Dolenčić izostavila je težak masonski simbolizam i naglasila komične aspekte te bajkovite priče. Zadana partitura tek je polazište za posve novu reinterpretaciju, u kojoj je od izvornika ostala tek glazbeno-dramaturška ljuštura. Skraćena radnja, koja traje tek nešto više od sat vremena, djeci je lako pratiti i služi kao savršen uvod u čaroban svijet opere.