section_heading: Funktori i prirodne transformacije
paragraph_text: Za svaka dva funktora F<sub>0</sub>, G<sub>0</sub>:Ob(C) → Ob(D) tada možemo govoriti o prirodnoj transformaciji (ili u suvremenoj literaturi naprosto transformacija) ili morfizam funktora η : F →G kao familiji morfizama η<sub>x</sub> : F<sub>0</sub>(x)→G<sub>0</sub>(x) u D, indeksiranim s x u Ob(C), pri čemu se zahtijeva da za svaki morfizam f : a → b u C vrijedi tzv. uvjet prirodnosti: G<sub>1</sub>(f) o η<sub>a</sub>= η<sub>b</sub> o F<sub>1</sub>(f) : F<sub>0</sub>(a)→G<sub>0</sub>(b). Morfizam η<sub>x</sub> zovemo komponentom transformacije η na objektu x.