section_heading: Pokrštavanje
paragraph_text: Raspad Rimskog Carstva je, čini se, pokrenuo plimu. Baski se nisu više poistovjećivali s rimskom civilizacije i padom njezinog urbanog života nakon kasnog 5. stoljeća, te su oni nadjačali rimsku urbanu kulturu, tako da je poganstvo ostala rašireno među Baskima barem do kraja 7. stoljeća i neuspjele misije sv Amandusa.<ref>Collins, Roger (1990). The Basques (2nd ed.). Oxford, UK: Basil Blackwell. str. 104. ISBN 0631175652. Međutim, manje od stoljeća kasnije, tijekom franačkog napada na Baske i Akvitance, franački kroničari uopće ne spominju baskijsko poganstvo unatoč snažnoj propagandnoj vrijednosti, Akvitanski vojvoda Odo Veliki prepoznat je kao prvak kršćanstva od strane Pape. Karlo V eliki je počeo politiku kolonizacije u Akvitaniji i Vaskoniji nakon pokoravanja oba teritorija u razdoblju 768. – 769. Angažirajući Crkvu na svoju stranu kako bi ojačao svoju moć u Vasconia, on je obnovio franačku vlast na visokim Pirinejima godine 778., razdijelivši zemlju između biskupa i opata i počeo krstiti poganske Baske ovoga kraja.<ref>[http://libro.uca.edu/lewis/sfc3.htm Lewis, Archibald R. (1965). The Development of Southern French and Catalan Society, 718–1050. Austin: University of Texas Press. p. 39. Retrieved September 15, 2012.]