section_heading: Izumiranje
paragraph_text: Tasmanski emu je, kao i kopnene ptice, bio lovljen kao štetočina. Osim toga, stvar su pogoršali i postavljani požari na travnjacima i grmovitim područjima koji su se događali da bi se oslobodilo poljoprivredno zemljište, pa je tako ovaj emu bio lišen staništa. Poznato je da je Britanski muzej 1838. primio dva primjerka kože tasmanskog emua. Vjerojatno je izumro 1850. ali to još nije precizno utvrđeno, jer su tada uvedene kopnene vrste, a povijest uvođenja emua u Tasmaniju nije dovoljno dokumentirana da bi bolje utvrdila nestanak tasmanskog emua. Primjerci u Britanskom muzeju pripadali su zbirci koja je loše čuvana, pa 1959. za njih nije bilo mjesta u muzeju. Navodni treći primjerak u Frankfurtu netočno je priipisan ovoj podvrsti emua.