section_heading: Strategija jugoslavenskih komunista
paragraph_text: Zločini nad ratnim zarobljenicima i civilima na kraju rata i poraću predstavljaju primjer revolucionarnog terora, motiviranog doktrinom o klasnoj borbi, koja predstavlja neodvojivi dio komunističke ideologije.<ref>[//hrcak.srce.hr/index.php?show=clanak&id&#x20;clanak&#x20;jezik=176775 „Komparativni pristup proučavanju seljaštva u socijalističkoj revoluciji“], Ivan Cifrić, "Sociologija i prostor", No.75-76 lipanj 1982., str. 6<ref>„Opozicija u lijevim i desnim diktaturama“, Kris Cviić, "Politička misao", Vol.33 No.1. siječnja 1996.., str. 85.  Sam je Vladimir Iljič Lenjin, vođa Oktobarske revolucije - koji je za komuniste imao status posve neupitnog autoriteta - poručivao da je nužno uspostaviti diktaturu proletarijata kao „najžešći i najnemilosrdniji rat nove klase protiv moćnijega neprijatelja, protiv buržoazije, čiji je otpor udesetorostručen njenim obaranjem (…) diktatura proletarijata je nužna, i pobjeda nad buržoazijom nije moguća bez dugog, upornog, ogorčenog rata na život i smrt“.<ref>[https://hrcak.srce.hr/index.php?show=clanak&id_clanak_jezik=197770 „KONCEPCIJA I DJELOVANJE JUGOSLAVENSKE KOMUNISTIČKE STRUKTURE ZA OSVAJANJE OBRAZOVNOGA I KULTURNOGA SUSTAVA U HRVATSKOJ 1944. I 1945. GODINE“], Josip Jurčević, Mostariensia : časopis za društvene i humanističke znanosti, Vol.18 No.1-2. prosinca 2014.. str. 79