section_heading: Znanstveni i sveučilišni rad
paragraph_text: Na Nikolu Majnarića snažno je utjecao veliki sintaktičar August Musić, pa se i Majnarić — kao i njegov učitelj i prijatelj Musić — više bavio grčkim nego latinskim jezikom, i to osobito grčkom sintaksom. Intenzivan znanstveni rad mladog profesora urodio je raspravom Paratetičke relativne rečenice kao finalne u Homera, koja je prihvaćena kao disertacija, pa je 1914. promoviran u čast doktora na Zagrebačkom sveučilištu. Studija Poraba vremenH i načinH u poredbama Homerovima (Rad JAZU, 227, 1923, 231–331) omogućila mu je habilitaciju iz gramatike grčkog jezika i grčke epske poezije na Filozofskom fakultetu u Zagrebu (1922), što mu je kao privatnom docentu zaposlenom na gimnaziji osiguralo uvjete za pojačano znanstveno djelovanje, tj. broj sati nastave tjedno smanjen mu je na osam sati. Nakon umirovljenja Augusta Musića Nikola Majnarić izabran je 1925. za izvanrednog profesora grčke klasične filologije. Dolazak na fakultet i činjenica da je u ljetnom semestru 1925–1926. dobio dopust i državnu pomoć za studijski boravak u inozemstvu, bitno su utjecali na njegovu karijeru. U Berlinu, Leipzigu, Halleu, Pragu i Beču upoznao je organizaciju tamošnjih klasičnih seminara i slušao predavanja uglednih učenjaka, što je svakako mnogo značilo u njegovom budućem radu. Grčku je posjetio u dva navrata (1928, 1930), 1931. bio je nazočan II. kongresu slavenskih klasičnih filologa u Pragu, a 1933. sudjelovao je u radu III. internacionalnog kongresa lingvista u Rimu. Sudjelovanje na IV. bizantološkom kongresu u Sofiji 1934. posebno moramo spomenuti, jer je tom prilikom — putujući po Bugarskoj i u Carigrad — dobio upalu pluća pa je gotovo mjesec dana odležao u sofijskoj bolnici. Posljednji je put bio u inozemstvu 1939. kada je u Pragu i Brnu upoznao rad seminarH za klasičnu filologiju.