paragraph_text: Nakon Prvoga (1804. – 1813.) i Drugoga srpskog ustanka (1815. – 1817.), Rusko-turskih ratova i međunarodne konferencije u Kanlidži 1862., Osmanlije su bile poražene i muslimanima su ponuđeni ponižavajući uvjeti ostanka u Kneževini Srbiji. Većina je izabrala iseljavanje iz Kneževine Srbije. Iz Užica su se iselile obitelji u Orašje gdje su formirale naselje Donju Aziziju, gdje su otišle obitelji Kabaklić, Ćosić, Drljača, Isić i Beširević. Sokol je tada je potpuno razoren i nikada više nije nastanjen.Županjac.net - Prvi nezavisni portal Grada Županje Dominković, Mato: Postanak Orašja - Donje Azizije. 15. prosinca 2019. (pristupljeno 14. srpnja 2020.) Rušenje je odluka velikih sila s konferenciji u Kandidži 1862. godine, kad je odlučeno da se sruše utvrde Užice i Soko. Stvari nisu išle glatko, jer su u Užicu izbili neredi između srpskog pravoslavnog i srpskog muslimanskog stanovništva. Veliki požar izbio je te godine. Užička tvrđava je napuštena, topovi okrenuti prema varoši su onesposobljeni. Početkom 1863. na samom kraju zime došlo je povjerenstvo velikih sila jamaca mira (Engleske, Rusije, Turske) u Srbiju da sprovedu odluke iz Kandidže. Članovi komisije imali zadaću pregledati rezultate miniranja tvrđave.<ref>(srp.) Užičanstveno Predrag Kovačević: Kako je srušen stari Užički grad (utvrđenje)? 2. listopada 2018. (pristupljeno 14. srpnja 2020.)