section_heading: Povijest
paragraph_text: Hrvati iz Drvara, Glamoča i Grahova su se iseljavali u okolicu Knina i Benkovca. U Golubiću kod Knina je smješten prihvatni centar za iseljene hrvatske drvarske obitelji. Povratkom domaćih Srba utvrđeno je da je dodijeljeno zemljište za groblje privatno a ne općinsko i otad groblje nije u funkciji. Nikad poslije općina nije više dodijelila nikakvo zemljište, pa katolici mrtve pokapaju u drugim mjestima, obično mjestu rođenja. 2001. godine u biskupiji je uveden Dan drvarskih mučenika u spomen na drvarskog župnika Waldemara Maksimilijana Nestora koji je 27. srpnja 1941. ubijen zajedno sa skupinom svojih vjernika koji su se vraćali s hodočašća iz Knina. Tada se za pola godine iz Drvara u Švedsku iselilo oko tisuću Hrvata. Hrvati srednje Bosne u ovom slučaju su postali dvostruke žrtve rata jer nakon što su protjerani od strane Bošnjaka, to isto su učinile i snage međunarodne zajednice (SFOR). Međunarodna zajednica u Bosni i Hercegovini, činom progona Hrvata iz Drvara, Glamoča i Grahova, pokazala je otvorenu nenaklonjenost i netrepeljivost prema Hrvatima Bosne i Hercegovine. Visoki predstavnici Paddy Ashdown i Wolfgang Petritsch, za čijega je mandata protjerano gotovo 5.000 Hrvata iz Drvara, Glamoča i Grahova, za posljedice svoje politike nikad nikom nisu odgovarali.<ref>HaKaVe.org Haaški sud - moćno oružje protivnika hrvatske državnosti 22. svibnja 2002. godine odlukom je Vlada HBŽ izuzela iz procesa privatizacije zemljište površine 3000 m2 (zemljište Robne kuće Drvar) i dodijelila ga Župi Drvar za izgradnju katoličke crkve. Zbog deložacija 2001. i 2002. Drvar je napustilo 4000 Hrvata. Kolovoza 2002. godine zaredali su izgredi u kampanji protiv istaknutih Hrvata, hrvatskih i katoličkih obilježja. Jednostranom odlukom promijenili su imena ulica i više nema ni jedne ulice s hrvatskim obilježjima. Jedinom katoličkom svećeniku u Drvaru don Slavi Grgiću prijetilo se tih dana likvidacijom. Sa zgrade Općine skinuta je zastava Hercegbosanske županije. Nepoznate osobe srušile su drveni križ (visok 3 i širok 2 metra) podignut u čast poginulim braniteljima u parku na Kecmanovoj glavici u središtu grada. Cilj kampanje je da bi se potjeralo preostalih 2500 Hrvata koji zauzimaju 600 radnih mjesta u Drvaru. U tom je vremenu bilo oko 6000 Srba u Drvaru.<ref>Večernji list D. Mamić, F. Šarić: Srbi srušili križ za hrvatske branitelje, 19. kolovoza 2002. (pristupljeno 5. ožujka 2020.) Godine 2003. kupljena je obiteljska kuća koja sada služi kao župni stan. Spomendan je 2008. godine odredbom banjolučkog biskupa Franje Komarice preimenovan u Dan molitvenog sjećanja na mučenike i žrtve Banjalučke biskupije kojim se komemorira sve mučenike i žrtve ratova i totalitarizama 20. stoljeća s područja te biskupije.Bljesak.info Fena: U Drvaru će se održati 'Dan molitvenog sjećanja na mučenike i žrtve Banjalučke biskupije' , 26. srpnja 2018. (pristupljeno 2. ožujka 2020.) Spomendan se obilježava 27. srpnja.<ref>Bljesak.info ''Dan molitvenog sjećanja na mučenike u Drvaru i Bos. Grahovu '', 26. srpnja 2018. (pristupljeno 2. ožujka 2020.) mini|desno|250px|Pano Dan molitvenog sjećanja na mučenike i žrtve Banjolučke biskupije u Drvaru, 27. srpnja 2011. godine je načelnik općine Istočnog Drvara Đuro Josipović kazao da je "došlo krajnje vrijeme da Drvarčani „uzmu sudbinu u svoje ruke“ i „kukom i motikom protjeraju iz svoga grada sramno obilježje“", govoreći o spomeniku hrvatskim braniteljima u Drvaru. Spomenik je u obliku križa, visok 2,5 metra i dotad je nekoliko puta bio meta frustriranih Srba koji smatraju da ovaj simbol stradanja Hrvata na ovim prostorima ne bi trebao biti na ovome mjestu. Prijetnje nisu bile prazne jer su zaredali izgredi bez otkrivanja počinitelja koji ruše sve što je hrvatsko.<ref>Safaric-safaric Marko Karačić/VL/HB.org: Atmosfera straha i prijetnji vlada u Drvaru - Načelnik pozvao na linč Hrvata i rušenje spomenika braniteljima, 18. studenoga 2011. (pristupljeno 2. ožujka 2020.)