section_heading: Životopis
paragraph_text: Za Vučetića vrijedi pravilo koje se ponovilo za skupinu hrvatskih književnika koji su iz Splita — počevši u njemu književno djelovati, objavivši prve zbirke ili tek gradeći osnove za početke u većem središtu — otišli, iselili (primjer poznatih) Drago Ivanišević, Šime Vučetić, Olinko Delorko, Marin Franičević, Augustin Stipčević, Ante Nizeteo, Jure Kaštelan, Josip Kirigin, Josip Pupačić, Nikola Milićević, Vesna Parun, Mirko Rogošić, Toma Podrug, Danijel Dragojević, Mate Ganza, Zvonimir Mrkonjić, Igor Zidić, Tonko Maroević, Drago Štambuk... Naime, ni njima ni drugovima po peru, prozaicima, dramatičarima, kritičarima Split nije bio ukleto mjesto — znali su mu se često navraćati i osobno i opusom. No, Split ih naprosto nije znao i nije imao čime zadržati ni pružiti više da bi postali ono što su postali — ugledni dio ovostoljetne hrvatske književnosti, jer Split u svom rastu sve rješavao, samo ne svoju duhovnu i humanističku »infrastrukturu«, humanističke studije i humanističke ustanove koji bi im pružili znanje i omogućili trajniju radnu i kreativnu destinaciju.<ref>Jakša Fiamengo: [http://www.matica.hr/vijenac/134/iscitavanje-mediteranskoga-znakovlja-23524/ ''Književna tradicija i suvremeni trenutak. Iščitavanje mediteranskoga znakovlja''], Vijenac br.134, 22. travnja 1999. Pristupljeno 14. veljače 1999.