section_heading: Uvod
paragraph_text: Negdje oko 58. godine prije Krista, pleme Helvećana krenulo je u opću selidbu. Prema Cezarovim Komentarima o galskom ratu, koje suvremena historiografija smatra pristranim izvorom, ista je bila motivirana navodnom ambicijom da postanu najmoćnije pleme Galije. Cezar piše da su tvrdili da veličina njihove zemlje nije dostojna njihove slave i hrabrosti. S tim ciljem zapalili su svoja sela i krenuli u selidbu preko teritorija Rimske republike, jer je taj put bio pogodniji od alternativa. Cezar, koji je od 58. god. pr Kr. bio gubernator Cisalpinske Galije, ih je međutim, uporno odbijao propuštati kroz svoji teritorij spominjajući nasilje koje su ranije pokazivali prema Rimljanima kao opravdanje. Nakon što su Helvećani alternativnim putem stigli do zemlje rimskih saveznika Heduanaca, ondje započinju s paljenjem i pljačkom. Heduanci šalju emisare Cezaru da se žale i traže rimsku intervenciju. Ovi pozitivno odgovaraju, pa Cezar uskoro s vojskom prelazi rijeku Saonu (lat. Arar), te ulazi u zemlju Heduanaca, gdje sa 6 legija poražava dio Helvećana.<ref> Nakon propalih pregovora o miru, rimske snage imale su inicijativu, pa su nastavile goniti Helvećane. Ipak, s obzirom na to da je opskrba njegove vojske kontinuirano slabilo, Cezar donosi odluku da skrene do obližnjeg heduanskog središta - Bibrakta, kako bi tamo odmorio vojsku i obnovio logistiku.<ref>