paragraph_text: Teritorijalizacija prostora koji je zauzimao Varaždinski generalat odnosno Slavonska vojna krajina (granica) tj. nastajanje razgraničenja i zaokruženog teritorija išlo je zajedno s odredbom o važenju Vlaških statuta ("Statuta Valachorum") 1630. koje su doseljeni Vlasi dobili od Ferdinanda. Dotad Varaždinski generalat nije bio razgraničeno područje. Godine 1578. bile su ustanovljene samo utvrde koje su trebale pripasti Varaždinskom generalatu, no druge mjere nisu bile provedene.<ref>Karl Kaser, ''Slobodan seljak i vojnik. Rana krajiška društva (1545.-1754.) I.'', Naprijed, Zagreb, 1997., ISBN 953-178-064-1, ISBN 953-178-066-8 (cjelina), str. 101. Vlasi Varaždinskog generalata nekad su bile romanizirane skupine koje su se kasnije postupno slavenizirale i integrirale u Grčku pravoslavnu crkvu. U izvorima se prebjezi bez iznimke zovu Vlasima, a imena Uskoci, Pribezi ili Predavci se koriste rjeđe.<ref>Karl Kaser, ''Slobodan seljak i vojnik. Rana krajiška društva (1545.-1754.) I.'', Naprijed, Zagreb, 1997., ISBN 953-178-064-1, ISBN 953-178-066-8 (cjelina), str. 91-92.<ref>Hrvoje Petrić, ˙(2007), Tko su „Slovenci“ ili Slavonci u Hrvatsko slavonskoj Vojnoj krajini tijekom 17. stoljeća? str. 32 Pod vlaškim imenom bio je i dobar dio lokalnog hrvatskog stanovništva, dok je katoličko stanovništvo na Vojnoj granici također prelazilo na pravoslavlje.<ref>Zlatko Kudelić; (2002) Prvi marčanski grkokatolički biskup Simeon (1611.-1630.) str. 164 <ref>Zlatko Kudelić; (2010) Čaplovičeva povijest Marčanske biskupije str. 138.<ref>Hrvoje Petrić; (2011) O preseljavanju ‘‘odbjeglih kmetova” u Varaždinski generalat. Prilog poznavanju ranonovovjekovnih migracija na dijelu prostora današnje sjeverozapadne Hrvatske str. 59.