section_heading: Biskupska ređenja 1988. godine
paragraph_text: 1988. godine, kada je nadbiskup Marcel Lefebvre vidio kako je jedini način da sačuva tradiciju Katoličke Crkve i Tradicionalnu Misu, on je s pomoćnim biskupom de Castrom Mayerom zaredio za biskupe četiri svoja svećenika (Bernard Fellay, Bernard Tissier de Mallerais, Richard Williamson i Alfonso de Galarreta) bez odobrenja pape Ivana Pavla II. To je za Rim značilo nepoštivanje autoriteta rimskog biskupa koji treba odobriti i potvrditi svako ređenje za biskupe prema kan. 1382 Codicis iuris Canonici (Zakoniku kanonskog prava) iz 1983. godine. Idući je dan Kongregacija za biskupe izdala dekret kojim je proglašeno da su nadbiskup Lefebvre i četvorica novozaređenih biskupa automatski navukli na sebe kanonsku kaznu ekskomunikacije iz Katoličke crkve. Bilo je to prvi puta u povijesti Crkve da se iz njenih redova izbacuju tradicionalisti – oni koji su ostali vjeri fundamentu crkvenog nauka, a ne heretici. Nakon ekskomunikacije Papa je utemeljio povjerenstvo Ecclesia Dei koje je skrbilo za one članove bratstva koji su htjeli ostati u zajedništvu sa Svetom Stolicom. Samo neki od njih su pristupili Svećeničkom Bratstvu Svetog Petra koje je u zajedništvu sa Svetom Stolicom, dok ih je većina ostala vjerna svome Bratstvu. Nadbiskup Lefebvre više nije poduzimao daljnja ređenja biskupa.