paragraph_text: 9. Velik dio Međimurja čine vinorodni bregovi, ali što vrijedi sav trud, ako vino mora ostajati u podrumima i nema za njega kupaca? Naime u svim naprednim krajevima postoji takav «presveti» zakon da se u vinogradna mjesta strana vina ne smiju uvoziti pod prijetnjom kazne za krijumčarenje, tako dugo dok postoji vino domaće proizvodnje. U Međimurju pak čak i tada, kad su svi podrumi puni vina, ni za zakupnika ni za druge nema zapreke da uvoze vrlo mnogo hrvatskih i mađarskih vina. Molim, gdje je tu razboritost, gdje je ljubav, gdje nastojanje da se sačuvaju podložnici? Vlastelinstvo bi se, dakle, moralo osjećati obveznim da nikako ne dopusti uvođenje stranih vina u briježne krajeve tako dugo dok ima domaćih. A još bi više pokazalo svoju ljubav prema podložnicima kad bi i u svojim krčmama u ravničarskom dijelu, koliko god to može, točilo međimursko vino, što više kad bi svoje podložnike upućivalo da se, koliko je moguće, radije služe međimurskim vinima nego onim stranima. Uostalom, u odnosu na druge vanjske, međimurski su vinogradi prilično nerodni, to pak zato što se ne obrađuju na onaj način kako to običavaju činiti strani vješti vinogradari. Stoga bi vlastelinstvo učinilo dobru stvar kad bi se pobrinulo da njegovi privatni vinogradi budu obrađivani bolje i s većom brigom. Videći, naime, primjer i drugi će ga pokušati slijediti.