section_heading: Razvoj
paragraph_text: Nakon ulaska u Rijeku, Josip Bunjevac sagledao je situaciju u gradu, položaj hrvatskog jezika, pa i položaj Hrvata. Stoga je 14. siječnja 1849. sazvao istaknutije građane na sastanak svrha čega je bila osnovanje „domorodnoga“ hrvatsko-slavenskog društva. Bio je to zametak aktivnosti iz kojih će se razviti Narodna čitaonica riečka. Svrha novonastalog društva opisana je riječima „družtvo Narodne itaonice ima za sverhu narodnu duševnu prosvetu.“ Uz plemiće članovi su bili pripadnici više građanske klase – odvjetnici, brodovlasnici, liječnici, profesori, trgovci, činovnici, svećenici (katolički i pravoslavni). U memoarskim zapisima Moje življenje u kojima Janez Trdina opisuje svoj život u Rijeci, o članstvu Čitaonice kaže: Družili so se tu trgovci, morski kapitani, upokojeni gražanski časniki, profesorji, uradniki, katoliški in pravoslavni popi itd.“ Članovi nisu bili samo Hrvati - posebno je u čitaonici bio omiljen ruski konzul Leonid V. Berezin koji je Rijeku napustio 1871. godine.