section_heading: Klasicizam
paragraph_text: Haydn je uzdigao simfonijski oblik na njegov razvijeni klasični nivo. U svojim simfonijama, Haydn je koristio tematski materijal baziran na narodnom stilu. Haydn je pojednostavljivao glazbeni materijal u stavovima svojih Simfonija i nanovo mu saglasno svom glazbenom majstorstvu, davao složeniju tonsku strukturu, približavajući je glazbenoj arhitekturi. Tipično je za Haydnov simfonijski stil još i to da je često isticao pojedine note ili motive iz tema i efektno ih razrađivao, posebno u strogo sonatnom, prvom stavu (u njemu je i lagani uvod prije nastupa sonatnog prvog stava, također Haydnovo dostignuće). Naivni karakter narodne igre, kod Haydnovih Simfonija je zadržavao samo treći stav, menuet. Iako su menuet u simfoniji koristili i Haydnovi prethodnici (prvi ga je uveo, kao što smo vidjeli, Tomazo Albinoni), tek s Haydnom on postaje punopravni sastavni dio simfonije, pripremajući dolazak betovenskom skercu. Osobeni su po svome stilu i Haydnovi lagani stavovi, gdje su melodije, često veoma jednostavne, razrađivane u tehnici varijacija, koju će tek kasnije preuzeti i snažno razviti Beethovenov glazbeni genije. Iznenadni nastupi pauza (što je posebno karakteristično za finalne stavove Haydnovih Simfonija), Haydnu su osigurali počasno mjesto u povijesti glazbe i nadasve u antologiji simfonijske glazbe i ukazali na put kojim će ići stvaraoci u kasnijim glazbenim epohama.