section_heading: Njemačka
paragraph_text: Važni motivi njemačkog romantizma su putovanja, priroda, i nordijski mitovi. Kasniji njemački romantizam, primjerice, Hoffmanov "Der Sandmann" ("Pjeskar") iz 1817., i Eichendorffova "Das Marmorbild" ("Mramorna statua") iz 1819., bili su mračniji u svojim motivima i sadržavali su elemente gotičke pripovjetke. Važnost dječje nevinosti, važnost imaginacije, i rasne teorije u romantizmu, sve to kombinirano, dalo je prije svega u Njemačkoj jedinstvenu važnost narodnoj književnosti, neklasičnoj mitologiji i dječjoj književnosti. Brentano i von Arnim bili su značajni književnici koji su zajedno objavili zbirku narodnih priča u stihovima "Des Knaben Wunderhorn" ("Dječakov čarobni rog" ili kornukopija) (1806. – 1808.). Prva zbirka "Kinder- und Hausmärchen" ("Bajki za djecu") braće Grimm objavljena je 1812.<ref> Za razliku od kasnijih djela Hansa Christiana Andersena, koji je objavljivao svoje izmišljene bajke na danskom jeziku od 1835., ova njemačka zbirka se bar temeljila na pravim zabilježenim narodnim pričama, a braća Grimm ostaju dosljedni pripovjedačkom stilu iz prvih izdanja, iako su kasnije preradili neke dijelove. Jedan od braće, Jacob, objavljuje 1835. "Deutsche Mythologie" ("Njemačka mitologija"), opširni akademski rad o njemačkoj mitologiji.<ref> Druga stilska linija prisutna u njemačkoj književnosti romantizma karakteristična je za Schillerov izrazito osjećajan jezik i opis fizičkog nasilja u svojoj drami "Die Räuber" ("Razbojnici") iz 1781.