section_heading: Serapisov kult u Rimu
paragraph_text: Kult se morem ubrzo proširio i do južne Italije. Godine 105. pr. Kr. spominje se serapej u Puteoliju, gradu udaljenom tek stotinjak kilometara od Rima. Iz istog je vremena i Izidin hram u Pompejima. U sam Rim kult je dospio već u Sulino doba, no nije odmah postao popularan. Razlog tome su bile, iako poljuljane, još uvijek snažne rimske vrednote poput gravitas - dostojanstva, koje je egipatsko bogoštovlje vrijeđalo. Stoga i ne čudi što je Senat čak četiri puta u jednom desetljeću - 58., 53., 50., i 48. godine pr. Kr. naložio rušenje egipatskih svetišta i kultnih prikaza. Nakon poraza Antonija i Kleopatre, egipatski su kultovi postali potencijalno opasniji no ikada. Stoga je 28. godine pr. Kr. donesena zabrana da se aleksandrijskim bogovima podižu žrtvenici unutar pomerija, a 21. godine pr. Kr. Agripa je zabranu proširio na milju oko Grada. Ipak, egipatsko bogoštovlje se širilo Italijom, čak i onda kada je u Rimu bilo progonjeno. Međutim, kada je Tiberija koji je prezirao egipatske kultove, u upravljanju Carstvom naslijedio Kaligula, koji je u Egiptu, na posjedima svoje bake proveo djetinjstvo i ranu mladost, dolazi do radikalnog zaokreta. Kaligula, i sam odgojen u mističnom istočnjačkom duhu, slijedi osjećaje naroda i 38. godine na Marsovu polju gradi veliki hram Izide i Serapisa, kojeg je Domicijan, Kaligulin duhovni nasljednik, raskošno ukrasio, a božanski par dao prikazati na novcu.