section_heading: Zmija liječnik i vrač
paragraph_text: Nadahnjivačka uloga zmije u punom se svjetlu pojavljuje u mitovima i ritualima koji se odnose na životopis i na kult dvaju velikih božanstava pjesništva, glazbe, liječništva i osobito proricanja, to jest na životopis i kult Apolona i Dioniza. Apolon, najsolarniji, najolimpskiji među olimpskim bogovima, započinje, moglo bi se reći, svoju karijeru oslobađajući proročište u Delfima zmije Pitona, koja je lik hipertrofije prirodnih sila. To ne znači nijekati da u prirodi ima duše i razuma, kako će to istaknuti Aristotel. Naprotiv, to znači osloboditi tu dušu i taj duboki i nadahnjivački razum, koji moraju oploditi duh i tako osigurati red što ga on namjerava uspostaviti. Apolon je, u tom smislu, daleko od tog da bude opreka Dionizu, i u tom smislu se danas slažu svi suvremeni autori. On sam potječe od suprotnog pola bića, i on zna da je komplementarnost dvaju polova nužna za ostvarenje sklada, što je najviši cilj. Tako trans i ekstaza, ma koliko bili dionizijski, nisu isključeni iz apolonskog svijeta: Pitija, koja proriče samo u transu, primjer je toga. U tom pogledu značajna je priča o Kasandri u koju se Apolon zaljubio. Kasandra se rodila s bratom blizancem Helenosom, a roditelji ih zaboravljaju u Apolonovu hramu poslije svetkovine u čast njihova rođenja. Kad ih sutra dođoše potražiti, nađoše ih zaspale, a dvije su zmije upravo polagale svoje jezike na njihove organe da ih očiste. Na krike uplašenih roditelja životinje se povukoše u svete lovorike. Djeca, kasnije, pokazaše dar za proricanje što su ga, s očišćenjem, dobila od zmija. To očišćenje slično je pitagorejskoj katharsis u kojoj se raspoznaje apolonski utjecaj. Obično se kaže da je Kasandra bila nadahnuta proročica. Opsjeo bi je Bog te bi u deliriju izricala svoja proročanstva. Helenos je, naprotiv, proricao budućnost po pticama i vanjskim znacima. To je kao da se bez dvoumljenja kaže da oba lica, apolonsko i dionizijsko, imaju zmijsko podrijetlo.