section_heading: Rat u Vijetnamu
paragraph_text: Uvođenje M551 u operativnu uporabu nije teklo glatko. Štoviše, u samom vrhu američke kopnene vojske stvorio se lobi koji je tražio ili da se Sheridani nikad ne uvedu u operativnu uporabu ili da se to obavi vrlo sporo i u ograničenim količinama. Ovisno o mjestu uporabe razlikovale su se i pritužbe. Postrojbe opremljene Sheridanima i razmještene u Europi zahtijevale su suvremeniji sustav za usmjeravanje paljbe s ugrađenim laserskim daljinomjerom. Postrojbe koje su rabile Sheridane u Vijetnamu nisu htjele rabiti Shillelaghne. Zato su svi M551 poslani u taj rat bili bez opreme za vođenje Shillelanghna. Uz to skupio se velik broj prigovora na pogonski sustav, stabilizaciju topa, pokretanje kupole i slično. Zbog toga je formiran posebni tim stručnjaka koji su "u hodu" rješavali sve prigovore i unosili potrebna poboljšanja u tenkove koji su bili na proizvodnoj traci. Tako ne čudi da je krajem 1968. kružila šala da je Cleveland najbolje branjeni grad u Sjedinjenim Američkim Državama jer je na parkiralištu tamošnje tvornice oklopnih vozila, na vrelom suncu, na isporuku čekalo više od 1500 Sheridana. mini|lijevo|250px|M551 Sheridan u [[Vijetnamu 1969. godine]] Unatoč brojnim nedostacima, koji su se uklanjali u hodu, Sheridani su 1969. poslani u Vijetnamski rat. Ideja je bila iskoristiti njihovu malu masu i mogućnost plovidbe u izvidničkim zadaćama ali i kao paljbena potpora pješačkim snagama u borbama u džungli. U izvidničkim postrojbama Sheridani su u Vijetnamu zamijenili znatno veće i nepokretnije tenkove M48 Patton, a koji su predani južnovijetnamskoj vojsci. Izvještaji davani medijima veličali su Sheridanove borbene sposobnosti, dok su službena izvješća za viša zapovjedništvima uglavnom bila negativna. Između brojnih nedostataka najveći je bio vrlo niska razina oklopne zaštite. Naime, Sheridan svoju posadu nije štitio ni od mina (ne samo protutenkovskih) niti od kumulativnih projektila RPG-ova. I dok bi pogodak RPG-a u većini slučajeva samo oštetio M-48, gotovo svaki pogodak u Sheridana značio bi i gubitak njegove posade. Aluminijski oklop tijela, za razliku od čelične kupole, nije štitio posadu ni od pancirnih streljiva. Pancirna zrna teških strojnica (14,5 mm) probijala su Sheridanov aluminij i s većih udaljenosti, dok su pancirna zrna automatskih pušaka (7,62 mm) to uspijevala s manjih udaljenosti (od 100 metara na manje). U uvjetima ratovanja u Vijetnamu, gdje su zasjede bile svakodnevnica, to je značilo da su posade Sheridana bile jako slabo zaštićene. mini|desno|250px|Sheridan ispaljuje [[MGM-51 Shillelagh projektil]] Kao posebno loše pokazalo se da je gotovo nakon svakog pogotka RPG-a kumulativni mlaz, koji je prodro u unutrašnjost vozila, zahvatio streljivo kalibra 125 mm. Top M81 imao je, za razliku od haubica istog kalibra, jednodjelno streljivo ali koje nije imalo čeličnu košuljicu za barutno punjenje kao kod topa, već mekanu (izgarajuća komora) kao kod haubice. Zapravo je, konstrukcijski gledano, M81 više bio haubica ili (zbog kratke cijevi i velikog kalibra) merzer nego tenkovski top. Posade su uvježbavane da ako bi se tijekom punjenja topa granata razdvojila (bojna glava od barutnog punjenja) ona se nije smjela ubaciti u ležište. Iako je u unutrašnjosti kupole napravljeno posebno spremište (srebrno obojana vreća) za odlaganje barutnih punjenja takvih granata, tijekom bitke posada često nije imala vremena spremati ih u njega. Umjesto toga jednostavno bi neuporabljive granate bacila na pod vozila. Problem bi nastao kad bi mina probila podnicu vozila. Užareni bi geleri pogodili odbačeno barutno punjenje koje bi se aktiviralo. Eksplozija koja bi pritom nastala redovito bi pobila posadu. Slično bi se dogodilo i pri pogotku kumulativne bojne glave RPG-a. Tada bi užareni kumulativni mlaz, pri svojem širenju kroz unutrašnjost vozila, prvo zapalio odbačeno barutno punjenje. Iako su tijekom obuke posade Sheridana prolazile i tzv. SOP (Standing Operating Procedure) koja je obuhvaćala i brzo napuštanje vozila nekontrolirana eksplozija barutnog punjenja u tome bi ih uvijek spriječila. Jedinu šansu za dovoljno brzo napuštanje vozila imao bi zapovjednik ako bi sjedio na kupoli tenka ili virio iz nje. Kasnije su i punitelji tijekom vožnje često (protivno pravilima) otvarali poklopce na kupoli kako bi što prije mogli napustiti vozilo. mini|desno|250px|M551 Sheridan Pokazali su Sheridani i neke dobre odlike u Vijetnamu. Tako su, zahvaljujući svojoj maloj masi, jako rijetko zaglavili u blatu, za razliku od tenkova M48 koji su zbog svojih 49 tona često ostajali u vijetnamskom blatu. Uz to Sheridani su, u odnosu na Pattone, znatno rjeđe imali problema sa smicanjem gusjenica i općenito imali znatno bolju pokretljivost. I top M81 se pokazao kao učinkovito oružje na malim udaljenostima, posebice tijekom uništavanja neprijateljske žive sile. Posebno omiljena granata bila je "canister" kasetna granata (svojevrsni šrapnel s kertečnim djelovanjem) koju su punili s nekoliko tisuća malih strelica dužine od tri do pet centimetra. Tijekom aktiviranja granate te bi se strelice razletjele u svim smjerovima i "očistile" područje od nekoliko desetaka kvadratnih metara jer je teoretski (a i u praksi) bio dovoljan jedan pogodak strelice da onesposobi vojnika.