section_heading: Raniji život
paragraph_text: Annibale della Genga rodio se 22. kolovoza 1760. u dvorcu della Genga, biskupija Fabriano u regiji Marche, kao šesto od desetero djece grofa Flavia della Genga i grofice Marie Luese, rođene Periberti di Fabriano. S trinaest godina Annibale odlazi u sjemenište Campana u Osimu, a 1778. na teologiju Piceno u Rimu. Ubrzo nakon dolaska u Rim Annibale pohađa Papinsku akademiju za obrazovanje budućih diplomata, "Pontificia Accademia dei Nobili Ecclesiastici". Za svećenika je zaređen 14. lipnja 1783. godine. Papa Pio VI. uzima ga za osobnog tajnika, a 1784. postavljen je za veleposlanika u Švicarskoj. Predaje kao gost profesor na Papinskoj crkvenoj akademiji. Papa ga imenuje 21. veljače 1794. naslovnim nadbiskupom Tira i postavlja za nuncija u Kölnu, gdje će Annibale ostati sve do 1805. godine. U jedanaest godina provedenih u Njemačkoj obavljao je važne i osjetljive diplomatske misije po sudovima u Dresdenu, Beču, Württembergu i Monaku. Poslije 1805. obavlja razne diplomatske misije. Stalno je u pokretu između Rima, Münchena i Regensburga, gdje ga je poslao Pio VII. kao izvanrednog nuncija, kako bi pomogao u prevladavanju teškoća između njemačke Crkve i njezinih vladara. Godine 1808. odlazi s kardinalom Giovannijem Battistom Caprarom (1733. – 1810.) u Pariz kako bi uredili neke sporazume između Svete Stolice i cara Napoleona I. Car ih je hladno primio i pregovori su propali. Nakon toga, Annibale se povlači u samostan Monticelli u želji da ostatak života provede tamo. Vrijeme je provodio podučavajući zborno pjevanje i sviranje orgulja. U samostanskoj crkvi gradi za svoju majku i sebe grobnice. Nakon pada Napoleona 1814. i povratka pape Pija VII. u Rim iz zarobljeništva, Annibale je poslan u Pariz kao izvanredni izaslanik, kako bi prenio Papine čestitke kralju Luju XVIII. U Pariz dolazi i državni tajnik kardinal Consalvi s kojim Annibale dolazi u sukob, zbog njegove popustljivosti prema Francuzima. Consalvi neopravdano optužuje della Gengu za nekompetentnost, pa se on vraća u Rim, a potom ponovno odlazi u Monticelli, gdje će provesti sljedeće dvije godine. Na konzistoriju 8. ožujka 1816. Pio VII. imenuje ga kardinalom i postavlja ga za biskupa Senigallije, s titulom nadbiskupa. Zbog svoje bolesti kardinal della Genga ostao je u Spoletu i nikada nije kročio nogom u svoju biskupiju. Dvije godine kasnije podnio je Papi ostavku na biskupsku stolicu. Nakon što mu se zdravlje poboljšalo od 1820. obavljao je razne dužnosti pri Svetoj Stolici, od kojih su vikar grada Rima i prefekt nekoliko kongregacija.