section_heading: Raniji život
paragraph_text: Lorenzo Corsini rodio se 7. travnja 1652. u Firenzi, u aristokratskoj obitelji grofa Bartolomea Corsinija i njegove supruge Elisabette, rođene Strozzi. I s očeve i majčine strane obitelji Lorenzo je imao nekoliko rođaka koji su bili na visokim položajima u Crkvi i državi. Njih čak petorica bili su kardinali Katoličke Crkve. Lorenzo je osnovno obrazovanje završio u svom rodnom gradu, te je 1667. nastavio školovanje na Papinskom sveučilištu Gregorijana u Rimu (Collegio Romano), pod patronatom svog strica kardinala Neria Corsinija (1614. – 1678.). Godine 1670. prelazi na Sveučilište u Pisi, gdje pet godina kasnije stječe doktorat iz prava. Vraća se u Firenzu jer je njegova obitelj željela da preuzme brigu o obiteljskom gospodarstvu. Nakon smrti njegovog oca 1685. Lorezo se odlučuje za karijeru u Crkvi. Do 1690. obavljao je nekoliko službi, od kojih je neke i kupio, što je u to doba bila „normalna“ pojava. Papa Aleksandar VIII. 10. travnja 1690. imenuje ga naslovnim nadbiskupom Nicomedije (unatoč tome što nije bio svećenik-za što je dobio od Pape posebnu dispensu), i postavlja za nuncija u Beču. Corsini nije nikada stupio na carski dvor, jer nije bio po volji caru Leopoldu I. Hasburškom. Od 6. prosinca 1695. obnaša dužnost generalnog rizničara Svete Stolice i generalnog kolekcionara Apostolske komore, te ravnatelja Anđeoske tvrđave (Castello Sant'Angelo). U srpnju 1704. Corsini je poslan u Ferraru kao Papinski povjerenik, gdje je trebao provesti istragu o navodnoj prisutnosti francuskih vojnika, kojima su papinske vojne vlasti dopustile zauzimanje teritorija Ficarola (provincija Rovigo, Veneto). Krivcem je proglašen markiz Luigi Paolucci, brat državnog tajnika kardinala Fabrizija Paoluccija (1651. – 1726.), a na zahtjev Svete Stolice okupator se morao povući, što je zadovoljilo dvor u Beču. Njegov rad i trud nije ostao nezapažen, pa ga papa Klement XI. 17. svibnja 1706. imenuje kardinalom-đakonom. U veljači 1710. imenovan je kamerlengom Svete Stolice. Sudjelovao je na konklavama 1721., kada je izabran papa Inocent XIII. i 1724., kada je izabran papa Benedikt XIII. Godine 1725. uzdignut je u red kardinala-biskupa i dodijeljena mu je suburbikarijalna biskupija Frascati. Bio je članom nekoliko najvažnijih kongregacija Svete Stolice, od kojih je najznačajnija ona prefekta Vrhovnog suda Apostolske signature, od 1726. godine.