section_heading: Soundhaussova cijev
paragraph_text: Rijkeova cijev radi tako da su oba kraja cijevi otvorena. Međutim, cijev zatvorena s jedne strane će također proizvoditi zvuk ako je zatvoreni kraj jako vruć. Takav uređaj se zove Soundhaussova cijev. Ova pojava su prvi opazili staklari i prvi put ju je opisao njemački fizičar Karl Friedrich Julius Soundhauss (1815–1886). Lord Rayleigh je prvi opisao način rada Soundhaussove cijevi. <br> Soundhaussova cijev radi na sličan način kao i Rijkeova cijev: U početku zrak se giba prema toplom, zatvorenom dijelu cijevi gdje se zagrijava tako da se tlak na kraju povećava. Tako zagrijani zrak se zatim giba prema hladnijem, otvorenom dijelu cijevi. Zrak predaje toplinu cijevi i hladi se. Zrak udara malo izvan otvora cijevi, te pri tome kratko kompresira atmosferu; kompresija se širi kroz atmosferu kao zvučni val. Atmosfera zatim gura zrak natrag u cijev i cijeli ciklus se ponavlja. Za razliku od Rijkeove cijevi Soundhaussova cijev ne treba stalan protok zraka kroz cijev, i dok se Rijkeova cijev ponaša kao poluvalni rezonator, Soundhaussova cijev se ponaša kao četvrtvalni rezonator.<ref>Tehnička analiza stojnog četvrtvalnog stroja je predstavljena u: Greg Swift, "Chapter 7: Thermoacoustics" in the Springer Handbook of Acoustics, # Thomas Rossing, ed. (New York, New York: Springer, 2007), str 241 i 244-246.<br> Kao i kod Rijkeove cijevi otkriveno je da pri stavljanju poroznog grijača - kao i "svežanj" ("čep" koja je porozan) - u cijev, uvelike povećava snagu i učinkovitost Soundhaussove cijevi. ( u demonstracijskim modelima, cijev se može zagrijavati izvana, a čelična vuna može poslužiti kao svežanja.)