section_heading: Razvoj
paragraph_text: minijatura|lijevo|250px|Protoip Miragea IV Brzina od 2,2 Macha dostignuta je 12. svibnja 1958. Tako je Mirage III postao ne samo najbolji francuski lovac već i jedan od najboljih svjetskih lovaca svog vremena. Zbog toga ne začuđuje odluka francuskog ratnog zrakoplovstva od 20. ožujka 1957. da se na osnovi Miragea III napravi znatno veći strateški bombarder Mirage IV. Osnovni su zahtjevi bili mogućnost leta iznad 2 Macha 20 ili više minuta, dolet dovoljan da se napadnu sovjetski gradovi u europskom dijelu, te nosivost dovoljna da se ponese barem jedna nuklearna bomba. Osim toga, odabrana je dvočlana posada s pilotom i navigatorom, koji su sjedili jedan iza drugoga kako bi se zadržala vitka forma trupa. Prvotni prijedlog Dassaulta bio je Mirage IVC, znatno uvećani Mirage III opremljen s dva američka turbomlazna motora Pratt & Whitney J75. Bio je to siguran izbor jer se J75 rabio na putničkim avionima Boeing 707 i Douglas DC-8, te na vojnim Lockheed U-2, Republic Aviation F-105 Thunderchief i Convair F-106 Delta Dart. Ovisno o inačicama, J75 je davao oko 76 kN potiska. Međutim, uporaba američkih motora značila bi kršenje političke odluke o neovisnom razvoju svih sustava vezanih uz nuklearno oružje, te je odbačena. Umjesto toga odabran je francuski motor SNECMA Atar 09B, koji se već rabio na Mirageu III. Jedini je problem bio što je Atar 09B davao znatno manje potiska - 58,8 u odnosu na 76 kN kod J75. Uz to francuski je motor trošio mnogo više goriva nego američki. Manji potisak značio je i manju nosivost, pa je Mirage IVA bio znatno manji od Miragea IVC. Zapravo je Mirage IVA bio tek povećana kopija Miragea III, izuzevši uporabu dva motora. Usprkos tome projektanti su uspjeli u trup i krila smjestiti tri puta više goriva nego u Mirage III.