section_heading: Životopis
paragraph_text: 1995. se godine uključio u organizirano primanje netom prognanih Srebreničana, koliko je u danim okolnostima bilo moguće, skupa s tuzlanskim muftijom Kavazovićem i načelnikom Općine Tuzla Selimom Bešlagićem. Sudjelovali su i vojni vrh Drugog korpusa Armije RBiH, policija i dr. Nastojali su te ljude toplo primiti, ali kako je atmosfera bila usijana, prijetilo je da bi stvari mogle eksplodirati, to jest da bi moglo biti revolta lokalnog stanovništva prema sunarodnjacima onih koji su činili zločine, te Matanović kaže "Plašio sam se za pravoslavce, možda i za druge. Bilo je tu raznih kombinacija i priča". Srećom, izgredi na području Slavinovića su sanirani i većina Matanovićeva straha bila je neopravdana. Dobro je surađivao s austrijskim Caritasom i Caritasom Tirola i tih je dana srpnja 1995. godine, baš se usmjeravalo oko 70 tona vrlo kvalitetne hrane za Caritas Tuzla. Izbjeglicama iz Srebrenice proslijedila se hrana, izborio je nove donacije, riješio pitanje smještaja ljudi s nedovršenim domovima, socijalni rad sa silovanim ženama i dr.N1 BA Anadolija: Fra Petar Matanović: Srebrenica je savjest Evrope, 3. srpnja 2018. (pristupljeno 6. studenoga 2018.) Krajem rata rata blagoslovio je početak rada Hrvatsko radija Radija Soli. Gradovrh: časopis Matice hrvatske za književno-jezična, društvena i prirodoznanstvena pitanja Zvonimir Banović: Hrvatski radio Radio postaja Soli (Slušali ste glas svoga srca i razuma), Naklada Matice hrvatske – Tuzla, Godište X, rujan 2013., str. 196. (pristupljeno 6. studenoga 2018.)