section_heading: Žena i pravo
paragraph_text: Premda su prava i položaj žena u najstarijem razdoblju rimske povijesti bili ograničeni u odnosu na njihova prava u doba pozne republike (146.‒30. pr. Kr.) i carstva, Rimljanke su već u 5. stoljeću pr. Kr. mogle posjedovati zemljište, pisati vlastite oporuke i pojavljivati se na sudu. Povjesničar Valerije Maksim jedan odjeljak svog spisa O znamenitim riječima i djelima posvećuje ženama koje su na sudu zastupale sebe ili druge osobe. Te su se žene pokazale kao vješte u držanju govora u sudnici, iako je govorništvo smatrano jednom od glavnih djelatnosti ambicioznih muškaraca u rimskoj državi. Jedna od tih žena, Mezija Sentina,<ref>Njeno se ime u rukopisima pojavljuje i u obliku Amesia. nosi ime koje je određuje kao stanovnicu grada Sentina, a ne, kako bi to zahtijevali običaji, ime koje je određuje u odnosu na nekog muškarca, bilo oca bilo muža. Ova se Mezija pojavila na sudu i sama iznijela svoju odbranu i nakon dosta kratkog suđenja gotovo je jednoglasno oslobođena optužbe zahvaljujući snažnom i djelotvornom govoru koji je održala. Međutim, kako su se sva ta obilježja smatrala svojstvenim muškarcima, Valerije Maksim vjerovao je da se ispod njenog ženstvenog izgleda krio "muški duh" te je ona otada bila poznata kao "Androgina" (Androgyne).<ref>Valerije Maksim, O znamenitim riječima i djelima, VIII, 3, 1; cf. ; smješta suđenje u neko doba između 80. i 50. pr. Kr. Nije poznato koja je bila optužba.