section_heading: Povijesni okvir
paragraph_text: Zašto je početak izgradnje jednog ratnog broda, bez obzira koliko on bio moderan, izazivao toliku pozornost. Odgovor na to pitanje dao je viceadmiral Anatolij Šlemov, tadašnji načelnik brodograđevnog odjela ruske mornarice. Istaknuo je da je ruska ratna mornarica službeno klasificirala Projekt 20380 kao "višenamjenski obalni patrolni brod". Broj takvih brodova u ruskoj mornarici posljednjih je godina dramatično smanjen u odnosu na "zlatno doba" sovjetske mornarice od 1970. – 1980. godine. Istodobno, zahtjevi i potrebe upravo za takvom vrstom borbenog broda enormno su porasli. Ruskoj mornarici nije preostalo takvih brodova. Brodovi iz Projekta 1124 i 1131M (Grisha i Parchim II - prema NATO klasifikaciji) su mali protupodmornički brodovi a brodovi iz Projekta 1234 (Nanuchka - prema NATO klasifikaciji) su brzi napadajni brodovi. Sva tri projekta, na zapadu klasificirana kao korvete, bila su ipak projektirana za vrlo ograničeni broj i opseg zadaća, bilo da se radilo o protupodmorničkim ili protubrodskim. Jedino se Projekt 50 (Riga - prema NATO klasifikaciji) može nazvati izravnim prethodnikom današnjeg Projekta 20380. Gradnja brodova klase Riga počela je 1950. godine i izgrađena je serija od 68 plovnih jedinica. Za taj se Projekt (klasu) s pravom može reći da je s pravom nosio epitet "višenamjenski". S punim deplasmanom od 1200 tona i krstarećom brzinom od 29 čvorova, brod je bio iznimno naoružan što je i inače bilo u skladu sa sovjetskom pomorskom doktrinom. Raspolagao je s tri topa od 100 mm (dvostruke namjene), dva dvocijevna automatska topa AK-230, kalibra 30 mm,  torpednim cijevima za torpeda 53 VA, kalibra 533 mm, dubinskim bombama, sporotonučim ili brzotonučim, konvencionalnim i raketnim bacačima te je mogao ukrcati i 26 morskih, na dnu ležečin indukcionih mina. Kina je svojedobno kupila licencu od Sovjeta i sama gradila te brodove koje je dodatno naoružavala s po dvije Hai Ying protubrodske rakete. Zahvaljujući mogućnosti pokrivanja širokog spektra zadaća može se reći da su bili pravi "radni konji" kako u RM SSSR-a, tako i u ratnim mornaricama Kine, Bugarske, bivšeg DDR-a, Indonezije i Finske.