section_heading: Teološka poruka
paragraph_text: Remek djelo ove predaje je izvještaj o stvaranju (Post 1-2,4a). Ovim ulomkom autor želi poručiti dvije stvari: 1) Bog je sve stvorio; 2) subotnji počinak božanska je ustanova. Uvjerenje da je Bog stvorio svijet mogao je iznijeti kratko i bez obrazlaganja, ali je smatrao da će biti djelotvornije ako raščlani stvaralačka djela Božja i pokaže da je Bog stvarno sve stvorio. Rezultat je da je piščeva tvrdnja: «U početku stvori Bog nebo i zemlju» istinita, ali sam opis stvaranja proizvod je autorova načina razmišljanja. Ljudi za koje piše, zbog svog semitskog mentaliteta, nisu bili sposobni shvatiti apstraktnu misao o stvaranju. Stoga pisac prikazuje Boga kao Radnika koji svoj posao izvršava u šest dana i zatim odmara. Tako povijest vrlo vješto završava tvrdnjom da je sam Bog započeo subotnji počinak pa izabrani narod ne može činiti nešto bolje negoli nasljedovati Boga. Pored najčešćih tema kao što su žrtvovanja, propisi svećeničkih službi, te propisi vezani uz čistoću, čitava predaja obilježena je snažnim kultskim utiskom. Tako objavljenje potomstva Abrahamu, kulminira nalogom obrezanja kao znaka Saveza (Post 17). Na Sinaju Jahve pak daje upute o svetištu, koje će od tada pratiti izabrani narod na njihovom putu. Noa, za razliku od nesvećeničkih predaja, ne prinosi žrtvu što se podudara sa zamišlju P predaje, kojom kult svoj začetak ima tek na Sinaju. Savez (Post 17) je prikazan kao samoinicijativa Jahve, kao milosni Savez, u kojem ne očekuje ništa zauzvrat od čovjeka. Ipak u sebi bitno sadrži zov na svetost čitavog života (Post 9,16).