section_heading: Treći čin
paragraph_text: Soba i kućna atmosfera. Vrijeme događanja radnje je jedan sat poslije podne, ali je dosta vremena prošlo, jer Jelena Andrejevna, u uvodnom razgovoru sa Sonjom kaže: „Već je rujan...". U tom istom razgovoru s Jelenom neskriveno iskazuje ljubav prema Astrovu. Astrov i Jelena razgovaraju o seljacima, o uništavanju prirode i perspektivi trajanja, ali i o ljubavi Sonje prema Astrovu. Ne krijući, Astrov govori o svojoj ravnodušnosti prema Sonji, uz napomenu da je poštuje. Naravno, on je zainteresiran za Jeleninu ljepotu, ali ne s nekim posebnim poštovanjem, jer ta ljepota nije kompleksna, nema onu unutrašnju punoću, nego je u izvjesnom smislu i banalizirana: „Lijepa, maljava kunice... Vama su potrebne žrtve! Evo, ja već mjesec dana ništa ne radim, napustio sam sve, žudno tražim vas — i vama se to strašno sviđa, strašno“... U završnom dijelu dolazi do dijaloga i sukoba između Serebrjakova i ujaka Vanje. Serebrjakov, egoističan i gramziv, želi prodati i razgraditi posjed ujaka Vanje, na što ujak Vanja reagira nervozno, bučno i agresivno: puca iz pištolja na njega, ali se sve dobro završava. Treći čin djeluje kao opći brodolom: Serebrjakov nije uspio prodati imanje i domoći se novca; ujak Vanja puca u njega, ali ga ne ubija; Sonja gubi nadu da će se udati za Astrova, a zbližavanje između Astrova i Jelene prestaje onoga trenutka kada je i započelo.