section_heading: Vakuf
paragraph_text: Za vrijeme Austro-Ugarske i Kraljevine Jugoslavije, pored činjenice da su privatna lica otimala vakufe, tadašnje vlasti donijele su niz zakonskih propisa koji su bili na štetu vakufa kao posebne kategorije vlasništva, pa je zbog toga broj vakufskih korisnosnih objekata i godišnjih mukata tijekom povijesti bio varijabilan. O vakufskim zemljišnim dobrima Husein-kapetana Gradaševića u osmanskom periodu nisu dostupni dokumenti. Na temelju podataka do kojih se došlo u periodu od 1878. do 1938. godine, ukupna površina vakufa Husein-kapetana Gradaščevića, u osmanskom razdoblju iznosila je 188.630 m<sup>2</sup>, od čega je 162.365 m<sup>2</sup> bilo pod godišnjom mukatom (zakupom) i 26.265 m<sup>2</sup> ostalog vakufa. Prilikom sastavljanja gruntovnice u Gradačcu 1887. godine, sačinjena je evidencija svih vakufa Husein-kapetana. Ukupna površina ovog vakufa bila je 25.210 m<sup>2</sup>, od čega je na mezarja otpadalo 20.730 m<sup>2</sup>. Vrlo nepovoljna situacija po vakufe u Bosni i Hercegovini i početak njihovog sustavnog uništavanja i otimanja nastupio je od 1878. i trajao je sve do devedesetih godina 20. stoljeća. Poslije Drugog svjetskog rata, budući da su se nalazili u samom središtu grada ili u prigradskom dijelu, gotovo svi vakufi Husein-kapetana su nacionalizovani i postali društvena svojina. Analizom stanja zemljišnih knjiga vakufa Husein-kapetana u 1999. godini, a isto stanje je i u 2009., vakuf je zadržao samo pravo korištenja do preuzimanja i konačne namjene oduzetih vakufa (država je vlasnik) na površini od 7.377 m<sup>2</sup>.