section_heading: Uspon 1925. – 1933.
paragraph_text: Izbori 1930-e promijenili su njemački politički krajolik, DNVP i DVP stapaju se u Nacisitčku stranku kao alternativnoj stranci koja je bila suprotstavljena SPD-u i Zentrumu, čiji je vođa, Heinrich Brüning vodio slabu manjinsku vladu. Nemogućnost demokratskih stranka da stvore ujedinjeni front, samonamentuta izolacija KPD-a i nastavljena nebriga o ekonomiji vladajuće stranke išli su Hitleru u prilog. Pojavio se kao de facto vođa opozicije, a donacije su punile blagajnu Nacističke stranke. Neki važniji i veći poduzetnici kao Fritz Thyssen bili su pristaše nacista i davali su ogromne donacije,<ref> no ostali veći poduzetnici bili su sumnjivi prema ekstremnom nacionalizmu Nacisitčke stranke, pa su svoje povjerenje davali tradicionalnim konzervativnim strankama.<ref> mini|Hitler drži govor za vrijeme predsjedničkih izbora Tijekom trajanja 1931. i 1932. njemačka politička kriza je uzela maha. U ožujku 1932. Hitler se natjecao za predsjednika protiv tadašnjeg obnašajućeg predsjednika Von Hindenburga. Adolf Hitler osvojio je 30,1 % glasova, a u drugom izbornom krugu 36,8 % glasova, dok je Von Hindenburg u prvome krugu imao 49 %, a u drugome 53 % glasova. Do tada SA je imao 400 000 članova i SA sudjeluje u velikim tučnjavama protiv SPD-ovih i KPD-ovih paravojska (koje su se također međusobno sukobljavale), tako su i neki njemački gradovi postajali borbene zone. Paradoksno, dok su Hitlerovi batinaši i njegova Nacistička stranka stvarali nerede, Hitler je obećavao uplašenima i osiromašenim radnicima red i mir. Javni antisemitizam je bivao skriven, no nikada daleko od površine. Nijemci su svoje povjerenje na izborima davali Hitleru jer im je obećavao završetak ekonomske krize ("nebirajućim sredstvima"), povratak njemačke veličine, ukidanje Versajskog sporazuma i spašavanje Njemačke od komunizma.