section_heading: Potres i obnova katedrale
paragraph_text: Mihalovićevo veliko djelo je obnova Zagrebačke katedrale, punim nazivom: Prvostolne crkve Blažene Djevice Marije na nebo Uzete, svetog Stjepana Kralja i svetog Ladislava Kralja.<ref>Opći šematizam Katoličke crkve u Jugoslaviji, ur. Krunoslav Draganović i dr., Zagreb: Biskupska konferencija Jugoslavije, 1975., str. 47 Već 1874 je počeo Strossmayer – čija je biskupija imala u Slavoniji velika i bogata imanja – sakupljati sredstva za obnovu; promicatelj je bio također Josip Stadler. Ali jedva kako je poslije mukotrpnih priprema posao počeo, ga je prekinuo snažan potres 9. studenoga 1880., koji je jako oštetio Zagreb, naročito neke druge crkve, pa i samu katedralu; tako su se morali latiti nakon potresa još većeg preuređivanja i popravaka štete. <br> U 7 sati, 33 minute i 53 sekunde 9. studenoga 1880. u Zagrebu se dogodio razoran potres (6,3 stupnja po Richterovoj ljestvici), s epicentrom na području Zagrebačke gore (Medvednice). Materijalna šteta iznosila je polovicu tadašnjeg godišnjeg državnog proračuna. U potresu je teško oštećena i katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije (suzaštitnici su sv. kraljevi Stjepan i Ladislav), u kojoj je u to vrijeme kanonik Franjo Rački (1828. – 1894.) na pokrajnjem oltaru služio misu. Svoje dojmove o potresu opisao je u Obzoru s nadnevkom od 5. studenoga: <blockquote>»... kad je započeo strahotan zviždanj, pa lom svodova i mrak, povećan prašinom, tako da se vidjelo gibanje crkvenih zidova i stupova posve sablasno.»</blockquote> Krajem XVII. i osobito tijekom XVIII. stoljeća unutrašnjost katedrale preplavili su barokni oltari – od ukupno 32 oltara samo su tri našla svoje mjesto u obnovljenoj katedrali. Nakon potresa provedena je obnova katedrale (1880. – 1902.) u neogotičkom stilu pod vodstvom arhitekta Hermanna Bolléa i pokroviteljstvom Izidora Kršnjavog. Cijena obnove iznosila je 2.494.430 kruna. Zagrebačka prvostolna crkva dobila je svoj današnji oblik. Nedostaje krov od glaziranog crijepa (kakvim je pokrivena crkva Sv. Marka na Gornjem gradu), tzv. «zastava zagrebačke katedrale», koji je zbog dotrajalosti 1961. godine zamijenjen bakrenim limom. <br> No obnova je katedrale počela već prije potresa. Strossmayera već 1874. pokreće u javnosti promidžbu za obnovu katedrale. Bolléu 1878. daje idejne nacrte za rekonstrukciju katedrale. Već sljedeće godine Josip Mihalović krenuo je s novom obnovom katedrale koja će u medijima dobiti ime „Bolléova katedrala“. Radovi su se mogli nastaviti u većem obimu tek nakon razornog potresa. Dosta skupljenog novca je potrošeno na neke druge pogođene zgrade; kako su se poslovi zavukli, završetka radova biskup Mihalović nije dočekao, jer je umro 1895.<ref>