paragraph_text: Na kajkavskom narječju hrvatskog jezika, prvi je Ignac Kristijanović je preveo Jonu. Prijevod se pojavio u Daniczi Zagrebechkoj 1848. godine (Knjiga Jonaša).<br/> ''I Gospodin Bog je pripravil beršljan, i ov je zrasel zverhu Jonaševe glave, da bi zverhu Jonaševe glave bila senca, i njega pokrival (ar si ni dobro čutil): Jonaš je se veselil z-velikem veseljem nad beršljanom. Ali drugi dan, kada je zorja nastajala, je Bog pripravil červa; ov je podjel beršljan, i je vsehnul. I kada bi sunce bilo izišlo, je pušćal Gospon topel i smudeći veter puhati: i sunce je Jonaša na glavu pripekalo, tak, da je od vrućine omegluval. Onda si je on željel vumreti, i rekel: meni je bolje vumreti nego živeti! Onda reče Gospon Jonašu: štimašli, da se ti pravično serdiš zbog beršljana? I on reče: pravično se serdim tja do smerti! I reče Gospon: Tebi je žal zbog beršljana, z-kojem ti nikakvoga nesi imel truda, kojemu ti nesi dal zrasti, koi je v-jedni noći narasel, i v-jedni noći vsehnul. I ja naj nebi nikakvo pomiluvanje imel z-Ninive, velikem varašem, vu kojem je već kak sto dvadeset jezer ljudih, koji med svojum desnum i levum rukum razluke nepoznaju, i tulika živina!'' (4,6-11)