section_heading: Preludiji i tokate
paragraph_text: središte|mini|810px|Primjer 1. Ovo je uvod iz Preludija u F-duru, BuxWV 145. Ovdje vidljivu interakciju motiva, u kojoj kratki motiv prelazi iz jednog glasa u drugi, gdje ponekad dva glasa zvuče istovremeno, Buxtehude je često koristio u svojim preludijima, često ih proširujući na četiri glasa ili obilnom uporabom pedala. Povremeno uvod koristi paralelne terce, sekste itd. Npr. BuxWV 149 počinje s jednim glasom, nastavlja se paralelnim kontrapunktom kroz devet taktova da bi zatim prešao u strukturu kao što je ona u primjeru 1. Improvizacijski interludiji, slobodni dijelovi i postludiji mogu koristiti širok raspon tehnika, od raznovrsnih načina imitativnog skladanja, do raznih oblika nemotivske interakcije između glasova (arpeggia, akordni stil, figuracija preko pedalnog tona itd.) Oznake za tempo često su prisutne: Adagio dijelovi pisani u akordima cijelih nota ili polovinki, vivace i allegro imitacijski dijelovi i slično.