section_heading: Pokušaji prelaska na stranu Saveznika
paragraph_text: HSS je pokušavao uspostaviti zajedničku vojsku partizana, ustaša i domobrana tijekom 2. svjetskog rata koja bi dočekala Saveznike. Na tome radili Vokić, Lorković i domobranski pukovnik Ivan Babić, koji je nekoliko puta išao u inozemstvo, pa i u London za tu svrhu, o čemu postoje dokumenti u Public Record Officeu u Engleskoj. Plan predaje NDH i uspostava suradnje sa Saveznicima dugo je razrađivana. Vokić i Lorković poslali su Babića u Egipat kako bi zatražio od Engleza razgovor s britanskim ministrom vanjskih poslova Anthonyjem Edenom o mogućnostima hrvatske kapitulacije i svrstavanja na savezničku stranu. O zahtjevu postoji pisani trag. Fizički susret nije se dogodio, ali britanski je ministar odgovorio. Odgovor je bio da mora prethodno pitati Staljina za mišljenje, jer ne zna hoće li Staljinu odgovarati da Englezi pregovaraju s Hrvatima. Nakon toga nikad više nije dobio poruku od Edena. Drugi pokušaj povezivanja sa Saveznicima je bio preko partizanske strane. Postojao je dogovor da inženjer Augustin Košutić razgovara s partizanima. No kad je došao zatvorili su ga. U izaslanstvu je bio i Božidar Magovac, a nije poznato je li bio i Pave Pocrnić.<ref>Davor Krile, razgovor s Nedom Prpić-Gamiršek: Pavelić se dogovarao s partizanima u Beču, Slobodna Dalmacija, 30. kolovoza 2001.. Pristupljeno 16. svibnja 2016.mini|desno|220px|Prostor pod nadzorom [[NOVJ (šrafirano crveno) u rujnu 1944.]]Krnjevićeva i Šubašićeva pismohrana krije još zanimljivosti. Dok je na snazi bio prvobitni plana savezničke invazije koji su dogovarali Churchill i Staljin, ideja je bila da Saveznici otvore treće bojište protiv Njemačke iskrcavanjem na grčkoj i hrvatskoj obali, a tome se suprotstavljao Roosevelt. Ako bi se ostvario taj prvi plan, postojala je opasnost od restauracije velikosrpske hegemonističke monarhije, odnosno povratak kralja i jugoslavenske vlade koju bi dočekao ministar obrane Draža Mihailović, što bi bio kraj svake "nezavisne" i "federalne" Hrvatske i odriješene ruke četnicima. Ban Ivan Šubašić rješenje je vidio u inicijativi da se NDH poveže s partizanskim pokretom. Hrvatska se morala što spremnije pripremiti za moguće iskrcavanje Saveznika između Makarske i Metkovića, pod vjerojatnim zapovjedništvom južnoafričkog feldmaršala Jana Smutsa. Prema ovim izvorima, "domobranski major" Stevo Krajačić posjetio je visokopozicioniranog mornaričkog časnika Gatina, brata Cate Dujšin. Krajačić je izjavio da je došao u ime Vrhovnog štaba i Tita u svezi sa suradnjom. Nakon toga su Augustin Košutić, Božidar Magovac i dr. Pave Pocrnić otišli na partizanski teritorij i uspješno razgovarali. Razgovor je bio o stvaranju jedinstvene vojske Hrvatske, sastavljene od partizana, domobrana i nekompromitiranih ustaša. Veličina te vojske bila bi 500 tisuća vojnika i dočekala bi Saveznike na Jadranu kao jedinstvena sila samostalne antifašističke države. Izvjesno je da je HSS sve činio za spasiti hrvatsku državu. Nakon iskrcavanja na Siciliji, prvo je preko Košutića pregovarao s ministrom unutarnjih poslova Mladenom Lorkovićem o formiranju koalicijske vlade s HSS-om 1943. godine. Uslijedila je 1944. i iskrcavanje na Normandiji. Te je godine Ivan Farolfi pokušao obnoviti "pomirbene" razgovore s partizanima, a s Vokićem i Lorkovićem razmotriti povlačenje ustaša s vlasti. Državni udar bio je planiran i bio bi fingiran. Za to je znao Poglavnik, a tim se udarom na vlast trebao vratiti HSS. Jugokomunistima je to ugrožavalo planove o preuzimanju vlasti. Sovjetska protuofenziva jačala je položaj komunista diljem Europe, pa su o tom planu javili Gestapu. Uslijedila je Hitlerova zapovijed o uklanjanju zavjerenika.<ref>Danko Plevnik: Saveznike je trebala dočekati zajednička vojska partizana, domobrana i ustaša, Slobodna Dalmacija, 24. kolovoza 2001. Pristupljeno 16. svibnja 2016.