section_heading: Život
paragraph_text: Nakon iznenadne smrti svoga brata cara Henrika VI. godine 1197., čiji sin budući car Fridrik II. tada nije imao niti tri godine, Filipa Švapskog je u ožujku 1198. većina knezova izabrala za kralja. Okrunjen je 8. rujna 1198. u Mainzu krunidbenim insignijama koje su bile u njegovu posjedu. Okrunio ga je međutim neovlašteni koronator burgundski nadbiskup Aimo Tarentaise (koronator rimsko-njemačkih kraljeva bio je nadbiskup Kölna). Krunidba također nije obavljena u Aachenu (mjestu krunidbe rimsko-njemačkih kraljeva) i zato nije imala puni legitimitet. Istovremeno, antistaufovska grupa oko kölnskog nadbiskupa Adolfa i s potporom engleskog kralja Rikarda Lavljeg Srca izabrala je 9. lipnja 1198. 16.-godišnjeg Otta von Braunschweiga za rimsko-njemačkog kralja. Otto je doduše 12. srpnja 1198. okrunjen „na pravom mjestu“ u Aachenu i okrunio ga je ovlašteni koronator kölnski nadbiskup Adolf pod imenom Oton IV., ali nije imao krunidbenih insignija koje su bile u posjedu Filipa Švapskog. Zbog tog dvostrukog izbora nastala je svađa oko prijestolja rimsko-njemačkog kralja što je 1202. potaknulo papu Inocenta III. da se umiješa. Budući da samo papa može rimskog kralja pomazati, posvetiti i okruniti za cara Svetog Rimskog Carstva, papa ima pravo da ispita izbor kandidata (Deliberatio super facto imperii de tribus electis; RNI 29), argumentirao je Inocent III. odlučivši se za Otona IV. Politička igra izmneđu Staufovaca, Welfa i pape potrajala je i nakon smrti Filipa Švapskog 1208., sve do smrti njegova protivnika Otona IV., godine 1218.