section_heading: Prvi albumi
paragraph_text: Sastav je postao poznat po šaljivim nastupima, a uskoro su potipisali i za manju izdavačku kuću, Cargo Music, uz koju su izdali prvi pravi album, Cheshire Cat u veljači 1994. Snimljen je u 3 dana i sadržavao nove pjesme i ponovno snimljene pjesme s prijašnjih izdanja. Tijekom 1995. i 1996., Blink je postajao popularniji i izvan Kalifornije. "M+M's" i "Wasting Time" su izdani kao singlovi, no nisu puno doprinijeli popularnosti. Iako album nije bio komercijalni uspjeh, mnogi sastavi i fanovi ga danas navode kao kultno izdanje. Nedugo nakon što je izdan Cheshire Cat, irski pop sastav istog imena zaprijetio je tužbom ako ne promijene ime. Da izbjegnu sudski spor, sastav je svom imenu dodao "182", broj koji je nasumce izabrao Hoppus. Također 1994. Blink je izdao EP sa sastavom Iconoclasts nazvan Short Bus. EP s tri pjesme They Came to Conquer... Uranus izdan je iduće godine. Sastav se preselio u Encinitas 1996., gdje će snimiti drugi album Dude Ranch s producentom Markom Trombinom. Blink-182 su snimili album pod kućom Cargo Records, ali unatoč tome ostvarili solidan uspjeh na rock ljestvicama, pa su prešli pod MCA 1998. da poboljšaju distribuciju. Album je izdan 1997. i bio je relativno uspješan, s 1.5 milijun prodanih primjeraka u svijetu. Glavni singl "Dammit" postao je jedan od blinkovih najvećih hitova, te prepoznatljivi završetak koncerata od 1997. naovamo, a sastavu je privukao nešto više publike. Zahvaljujući uspjehu Dude Rancha, blink-182 je krenuo na veliku svjetsku turneju tijekom 1997. i 1998. Usred američke turneje 1998., prvotni bubnjar Scott Raynor bio je primoran napustiti sastav. Godinama se nagađalo o razlozima Raynorovog odlaska; najpopularnije objašnjenje je da je Raynor previše pio, pa zato morao otići. Kad je obećao da će prestati piti, basist Mark Hoppus i gitarist Tom DeLonge sumnjali su u njegove riječi pa je telefonski otpušten. U intervjuu iz 2004., Hoppus je turneju Dude Ranch opisao "burnom", dok je DeLonge dodao "To je bila najgora turneja ikad. Tad nam je bubnjar imao problem s pićem. Na jednom koncertu palice su mu ispale 10 puta. Bilo je jako uznemirujuće gledati kako se netko tako uništava." Raynor je pak, u intervjuu iz 2004. kao razlog odlaska naveo želju da ostane u malom sastavu, za razliku od rastuće popularnosti koju je blink-182 tada doživljavao. Hoppus i DeLonge su zamolili bubnjara Travisa Barkera iz pratećeg sastava The Aquabats da zamijeni Raynora do kraja turneje. Naposljetku su mu ponudili mjesto stalnog bubnjara, pa je on napustio The Aquabats. Kažu da je Barker naučio svih 20 blinkovih pjesmama u jednom danu. Sastav je ušao u studio u listopadu 1998. i počeo raditi na, što se kasnije pokazalo, ključnom albumu, Enema of the State.