section_heading: Čistoća krvi
paragraph_text: Tijekom srednjeg vijeka događala su se vjerska preobraćenja kao rezultat fizičkog, ekonomskog i društvenog pritiska. U 14. stoljeću, neprijateljsko raspoloženje prema Židovima je bilo specijalno veliko i kulminiralo je u neredima 1391. godine koji su se odigrali u Sevilli i drugim gradovima. U ovim neredima židovske četvrti su bile potpuno uništene a mnogi Židovi pobijeni, što je potaknulo mnoge preživjele Židove na pokrštavanje iz straha za goli život. Ovaj tip obraćenja se provlačio kroz cijelo 15. stoljeće. Za razliku od drugih iberijskih kraljevstava, Portugal nije doživio pobune ovakvih dimenzija. Populacija novih kršćana je u Portugalu naglo porasla nakon prislinog preobraćenje 1497. Naziv "novi kršćanin" se prije svega primjenjivao na one obitelji koje su bile prisiljene na pokrštavanje, kao na primjer Židovi počevši od pogroma 1391. Ovi pokrštenici nisu uživali povjerenje kršćanske zajednice i crkve i bili su stalno pod sumnjom da u tajnosti i dalje prakticiraju svoju staru vjeru (kriptojudaizam), što je u suštini u većini slučaja bilo i točno. Oni novi kršćani koji su u tajnosti prakticirali svoju staru religiju nazivali su se pogrdnim imenom Maranosi, što na španjolskom znači "svinje".