section_heading: Slavna revolucija
paragraph_text: Nakon što je donio odluku da napadne Vilim III. Oranski je izdao deklaraciju u kojoj je novorođenog sina Jakova II. nazvao "navodnim princem od Walesa". 5. studenog 1688. nizozemska vojska iskrcala se na englesko tlo i do 11. prosinca (zbog izdaje u redovima engleske vojske) izvojevala pobjedu ušavši u London. Kralj Jakov II. je, uz Vilimovo dopuštenje uspio pobjeći u Francusku gdje je, uz jedan naknadni neuspjeli vojni pokušaj povratka na vlast u Irskoj, živio do svoje smrti. Marija je bila veoma potrešena okolnostima u kojima se našao njezin otac Jakov II., no Vilim joj je zapovijedio da prilikom ulaska u London pokazuje veselje zbog čega su je kasnije kritizirali zbog hladnoće i manjka sućuti za neprilike u kojima se našao njezin otac. Vilim je ubrzo sazvao (na neregularan način) parlament koji je 12. veljače 1689. proglasio da je Jakov II., pobjegavši iz Engleske u stvari abdicirao i proglasio je prijestolje upražnjenim, a nije ga, po normalnom slijedu nasljeđivanja ponudio Jakovljevu sinu, nego Mariji. Marija je proglašena kraljicom, a utvrđeno je da će vladati zajedno s mužem Vilimom III. Oranskim kao Marija II. Parlament je sve to ozakonio posebnim zakonom (Bill of Rights). Istim zakonom Jakov II. je optužen za zlouporabe za vrijeme svoje vladavine te su stavljeni izvan snage zakoni kojima su bila ukinuta ograničenja za katolike. Također je utvrđeno da niti jedan katolik više neće moći naslijediti englesko prijestolje, a propisana je i linija nasljeđivanja engleske krune prema kojoj bi krunu trebali naslijediti potomci Marije i Vilima III. Oranskog, a ako oni ne budu imali potomaka onda će krunu naslijediti Jakovljeva mlađa kći Ana i njezini potomci.