paragraph_text: Bio je ministrant u katoličkoj crkvi te je zbog toga morao proći vjerničku obuku u kojoj je pored crkvenog učenja učio gradivo iz crkvene povijesti i latinskog. Zanimao se za rukopise starih knjiga, a njihova je crkva imala nekoliko knjiga pisanih bosančicom i glagoljicom, kojoj je volio pisati. Milinović je bio pravi majstor u tome. Tog je kobnog dana 1942. bio je u parku nastavi tjelesnog. Park je bio prepun djece. Niotkuda se pojavio zrakoplov koji je bacio tri bombe. Jedna je pogodila kuće, a dvije su pale među razigranu djecu. Iako su ga drugi zvali, Miroslav se od straha ukipio. Jedna je bomba pala vrlo blizu njega. Krhotine eksplodirane bombe i kamenje pogođene gomile teško su mu ozlijedile noge. Srećom, preživio je drugi nalet u kojem je pilot mitraljirao. Ironično je u trećem naletu pomoćnik pilota bacio po usmrćenoj i okrvavljenoj djeci letke u kojima je pisalo o njihovoj pravednoj antifašističkoj borbi. Ubijeno je 21 dijete. Milinovića su prebacili preko Une u selo Matijeviće a potom zrakoplovom u Sisak. Njemački su mu liječnici uspjeli spastiti jednu nogu, a drugu su morali amputirati poviše koljena. U izvješću zapovjedništvu partizanskog operativnog stožera Franje Kluza stajalo je "Nad Bosanski Novi bacili smo tri bombe od kojih je jedna pogodila kuću, a druge dve su pale među vojnička postrojenja. Panika je nastala među vojskom i stanovništvom.", ne spominjući koju su nesreću napravili jer su pobili nedužnu i nevinu djecu.