section_heading: Lovačko-bombarderska uloga
paragraph_text: Ubrzo je postalo očito da su Fiffyjev veliki i jak trup, snažan motor i moćno naoružanje odlični za napade na ciljeve na zemlji. Zbog toga su napravljene probe s dva dopunska spremnika za gorivo, dvije bombe mase 450 kg i po jednim lanserom pod svakim krilom naoružanih s po osam nevođenih raketa zrak-zemlja mase 27 kg. Uz to zadržano je moćno topničko oružje od četiri topa kalibra 20 mm, svaki s po 150 granata. Zanimljivo je da se tijekom testiranja uporabljivosti nevođenih raketa zrak-zemlja dogodila neobična nezgoda. Naime, jedan se Typhoon tijekom lansiranja raketa nekontrolirano propeo te je jedna raketa proletjela kroz krilo Typhoona koji je letio ispred njega. Na svu sreću bojna je glava bila inertna. Usprkos tome na krilu je nastala velika rupa, koja, na iznenađenje pilota, nije bitno poremetila stabilnost aviona, pa ga je uspio sigurno spustiti. Tako je neplanirano Typhoon prošao i svojevrsni test izdržljivosti na oštećenja.<br> Tako opremljeni svi su Typhooni prebačeni u lovačko-jurišne postrojbe s osnovnom namjenom uništavanja ciljeva na zemlji i manjih priobalnim plovila. Kombinacija četiri topa od 20 mm i šesnaest nevođenih raketa zrak-zemlja pokazala se posebno učinkovitom protiv parnih lokomotiva. S jedne strane dugačak trag dima omogućavao je lagano otkrivanje kompozicija, a velika brzina i snažno naoružanje bili su smrtonosni za osjetljive parne strojeve. Tako su u vrijeme najintenzivnijeg djelovanja Typhooni u Francuskoj uništavali i do 150 lokomotiva i kompozicija mjesečno. Ubrzo se pokazalo da Typhoon ima jedan, ne baš rijedak problem. Naime, siluetni oblik trupa i krila bio je sličan njemačkom Focke-Wulfu FW-190, avionu koji je isto tako intenzivno djelovao nad La Mancheom i tamošnjom engleskom obalom. Nervozne i na okidačima lake britanske posade protuzračnih topova često su otvarale paljbu i na Typhoone, jer su mislile da vide FW-190. Bogato ratno iskustvo donijelo je i veliku preciznost pa su Typhooni odjednom bili u većoj opasnosti iznad Engleske nego iznad Francuske. Iako ne postoje točni službeni podaci koliko je engleska protuzračna obrana uspjela oboriti Typhoona, taj je problem bio dovoljno velik da se razmotre rješenja. Kao najjednostavnije, najučinkovitije i najbrže pokazala se uporaba nove sheme bojanja donjeg dijela krila i stražnjeg dijela trupa zebrastim crno-bijelim prugama. Dobra strana ovog rješenja je bila što su Typhooni postali prepoznatljivi za englesku protuzračnu obranu, a loša što su isto tako bili prepoznatljivi (i lako uočljivi) i za njemačku s druge strane kanala. Usprkos tome, ista će se zebrasta crno-bijela shema bojanja primjenjivati i na sve ostale savezničke (uglavnom američke) avione koji će iz Velike Britanije djelovati protiv ciljeva u Francuskoj, Belgiji, Nizozemskoj, Danskoj i Njemačkoj. Tako su svi saveznički avioni, čak i transportne jedrilice, 6. lipnja 1944., na dan početka iskrcavanja na Normandiju, imali te tzv. invazijske pruge. minijatura|lijevo|200px|Lansiranje raketa