section_heading: Upravna organizacija
paragraph_text: Hercegovački franjevci iskoristili su Mišićevo podrijetlo kao neupućenog bosanskog franjevca kako bi pokušali promijeniti Decisiu iz 1899. godine o podjeli župa između njih i dijecezanskog klera koje je izdala Sveta Stolica. Dana 25. travnja 1922. provincijal hercegovačkih franjevaca Alojzije Bubalo uputio je molbu papi da im dodijeli župe koje su Decizijom određene za biskupijski kler. Tražili su da im pripadnu sve župe koje postoje i koje će se osnivati ​​u Mostarsko-duvanjskoj biskupiji, kao i župa Neum koja je pripadala Trebinjsko-mrkanskoj biskupiji. Franjevci su obrazložili da je njihov zahtjev opravdan jer u biskupiji nedostaje dijecezanskog klera, a aktivna su samo tri biskupijska svećenika. No, glavni razlog nepostojanja svjetovnog klera bila je nedovoljna briga prethodnog biskupa Buconjića i tadašnjeg biskupa Mišića oko odgoja svjetovnog klera. Mišić je u to vrijeme trebao otputovati u Rim u posjet ad limina kod pape, a pratio ga je fra Jerko Boras, kustod hercegovačkih franjevaca. Boras je molbu trebao predati generalu franjevačkog reda Bernardinu Klumperu koji bi o tom pitanju razgovarao s papom. Budući da Klumper u to vrijeme nije bio prisutan, molba je predana Callistu Zuccottiju, prokuratoru Franjevačkog reda. Prije nego što je peticiju predao papi, Zuccotti je pozvao Mišića, zaštitnika Franjevačkog reda kardinala Orestu Giorgija i Borasa na razgovor o tome. Zaključili su da bi Mišić osobno trebao izmijeniti molbu i predati ju papi.