paragraph_text: Ključni von Neumannov doprinos u polju računarstva jest objavljen u sad već jako poznatom papiru, First Draft of a Report on the EDVAC, koji opisuje računalnu arhitekturu u kojom su podaci i programska memorija preslikani u isti adresni prostor (tzv. koncept "pohranjenog programa" – engl. stored-program concept). Ova arhitektura je postala de facto standard i može se sučeliti s tzv. harvardskom arhitekturom, koja ima odvojene memorije za programski kod i podatke na odvojenoj sabirnici. Iako je jednomemorijska arhitektura postala uobičajeno poznata pod nazivom von Neumannova arhitektura kao rezultat von Neumannovog papira, arhitekturu su ustvari sklopovski razvili J. Presper Eckert, John William Mauchly i ostali koji su radili u projektu ENIAC pri Sveučilištu u Pennsylvaniji. Pogrešno ime za arhitekturu je raspravljeno u John W. Mauchly and the Development of the ENIAC Computer, dio online ENIAC muzeja, te u knjizi Roberta Slatera o računalnoj povijesti Portraits in Silicon. Većina kućnih računala, mikroračunala, miniračunala te mainframe računala koriste jednomemorijsku (poznatu i kao von Neumannovu) računalnu arhitekturu.