section_heading: Opis
paragraph_text: Pošto je cassone služio za pohranjivanje osobnih stvari mladenke, bio je logično sredstvo za spomen na vjenčanje u obliku oslikanih dekoracija obiteljskih grbova i laskave alegorije nakon što su kao ukras uvedeni oslikani paneli u ranom razdoblju quattrocenta. Bočni paneli bili su odlična ravna površina za oslikavanje, najčešće temama dvorske ljubavi ili puno rjeđe religijskim temama. U 15. stoljeću postaju popularni motivi iz klasične povijesti i mitologije. Veliki firentinski umjetnici 15. stoljeća angažirani su u ukrašavanju cassonea no Giorgio Vasari se žalio da su mnogi umjetnici prihvaćali taj posao, premda su smatrali da je ispod časti za jednog umjetnika. Neki su se toskanski umjetnici u Sieni i Firenci specijalizirali za ukrašavanje drvenih panela na cassoneu. Ovi su se paneli očuvali kao samostalna umjetnička djela pošto su ih kolekcionari i trgovci umjetnina 19. stoljeća skupljali, često odbacujući sam cassone. Od kasnih 1850-ih započelo se s proizvodnjom neorenesansnih cassona za trgovce kao što su William Blundell Spence, Stefano Bardini i Elia Volpi s ciljem da se sačuvani originalni ukrašeni paneli mogu predstaviti klijentima u glamuroznijem i "authentičnijem" obliku.<ref>Ellen Callmann, "William Blundell Spence and the Transformation of Renaissance Cassoni". The Burlington Magazine 141 (June 1999:338–348).