section_heading: Operativna uporaba
paragraph_text: Unatoč tome Crvena armija je tražila da se u što kraćem roku razvije nova kumulativna granata koja će sigurno uništavati Panthere, ali i nove njemačke tenkove čije se pojavljivanje na bojištima tek očekivalo, bez obzira na kut udara. Problem je riješen već na ljeto 1944., ali ne uporabom nove granate već njemačkim problemima u proizvodnji čelika. Naime, otkriveno je da je tijekom borbe jedna BR-471 granata slučajno pogodila Panthera na udaljenosti od čak 2500 metara i pritom se odbila od njegovog čeonog oklopa. Unatoč tome na tenku je ostala velika rupa i nekoliko pukotina. U to vrijeme njemačka industrija je počela osjećati sve veći nedostatak strateških sirovina, pa je započela potraga za nadomjescima. Kako bi se povećala čvrstoća pancirnog čelika za tenkove, počeli su mu dodavati ugljik pomiješan s niklom. Na taj su način željeli povećati žilavost oklopa bez povećanja debljine. Zbog neiskustva i nemogućnosti dugotrajnih testiranja, prerano su uveli takav pancirni oklop u uporabu. Praksa je pokazala da je takav oklop bio krhak, posebno na varovima pancirnih ploča. Na žalost Crvene armije u izravnim okršajima s Pantherama i Tigerima lijevani oklop JS-1/2 nije se pokazao ništa boljim. mini|desno|250px|JS-2 model 1943 (sprijeda) and JS-3 (u pozadini). Vidljiva je razlika u veličini i obliku kupole Kako ništa nije tako dobro da ne može biti bolje, početkom 1944. pokrenut je projekt poboljšanja oklopne zaštite JS-1/2 pokušajem uporabe čelika povećane čvrstoće. Međutim, ono što se često u teoriji čini dobrim, u praksi se pokaže problematičnim. U ovom slučaju najvećim se problemom nije pokazala postupak izrade takvog čelika, već njegova završna obrada jer su se alati, koji su se rabili za mekaniji čelik, pokazali neuporabljivim pri obradi čvršćeg. Kako bi opremanje tvornica potpuno novim alatom bilo preskupo, cijeli je projekt odgođen. Da to baš i nije bila najbolja odluka pokazalo je testiranje obavljeno u ožujku 1944. kad je jedan JS-2 gađan s 500 do 600 metara iz topa ZiS-3 kalibra 76,2 mm. Iako relativno malog kalibra, top je izbušio JS-2 "kao švicarski sir", čak i s čeone strane. One granate koji nisu uspjele probiti oklop izazvale su teška oštećenja s odlamanjem krhotina oklopa s unutarnje strane čija je ubojitost bila ista kao i gelera granata. Ovo je testiranje objasnilo velike gubitke JS-85 i JS-122 na početku operativne uporabe tijekom zime i proljeća 1944.