section_heading: Razvoj
paragraph_text: Razvoj projektila Sergeant započeo je u siječnju 1955.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 36, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Bila su planirana tri osnovna koraka: demonstracija izvedivosti 1955.-1957., eksperimentalni razvoj 1958. i 1959., nakon čega je uslijedio završni inženjering 1960. i 1961.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 97, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Raketni motor dizajnirao je JPL, a izradio Thiokol. Picatinny Arsenal trebao je isporučiti bojevu glavu i adapter.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 113-117, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Oprema i vozila zemaljske podrške trebali su biti odgovornost JPL-a.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 120, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Do jeseni 1956. odlučeno je odgoditi nabavu Corporala III za razvoj mnogo praktičnijeg NSergeanta.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 130, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Testovi u letu su započeli početkom 1956. što je rezultiralo značajnim promjenama dizajna.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 109-111, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Do srpnja 1961. oružani sustav Sergeant imao je brojne nedostatke uključujući provjeru, lakoću popravka, rad u stanju pripravnosti, pouzdanost i ograničenja skladištenja na niskim temperaturama. Projektil je trebao biti spreman na vrijeme, ali nije uspio ispuniti cilj da bude oružje kakvo je izvorno zamišljeno.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 199, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 U usporedbi s prethodnikom, Sergeantu je bilo potrebno manje od 33% zemaljske opreme za potporu, i moglo se ispaliti unutar nekoliko minuta, a ne satima nakon dolaska na mjesto gađanja. Sergeant je bio relativno jednostavan za rukovanje i održavanje.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 202, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972 Projektil je trebao nositi nuklearnu bojevu glavu W52 (M65)<ref>Hansen, Chuck, “The Swords of Armageddon U.S. Nuclear Weapons Development since 1945,” Volume VII, p 125-126, 1995 te je razmatran za raspoređivanje s visokoeksplozivnim, fragmentacijskim, biološkim i kemijskim bojevim glavama. Biološka bojeva glava M210 i kemijska bojeva glava M212 bile su odobrene, ali nikada nisu nabavljene.<ref>Cagle, Mary T., History of the Sergeant Weapon System, p 234, U.S. Army Missile Command, Redstone Arsenal, Alabama, 1972