section_heading: Povratak HVO-a u vojarne
paragraph_text: Na udar na HVO, ministar obrane Anić reagirao je trezveno te je strpljivom politikom potpisivanja ugovora o radu s onim osobama koje su mu željele ostati lojalne započeo popunjavati jedinice HVO, najprije u Posavini, a potom i u središnjoj Bosni. Da bi spriječio ove Anićeve akcije koje su započele davati rezultate, HDZ je gotovo svakog dana organzirao prosvjede ispred vojarni HVO u kojima su se nalazili vojnici i časnici lojalni federalnom ministru. Iz prosvjeda u prosvjed situacija je sve više kulminira, a okupljeni prosvjednici postali sve agresivniji prema vojnicima i oficirima u vojarnama. S druge strane, HDZ nije ispunio obećanje raspuštenim vojnicima o isplaćivanju naknada od 500 maraka, te sve više njih je potajno odlazilo u sjedište Ministarstva u Sarajevu kako bi potpisali ugovore. Pritisnut nemogućnošću isplate obećanih naknada, tešlim socijalnim statusom raspuštenih vojnika i oficira, kao i sve većim brojem ugovora potpisanih s Anićem, dio vojno-političkih struktura u HDZ BiH okreće ploču. Dodatni motiv za ovo omekšavanje stavova bilo je i sve složenija situacija oko prosvjeda ispred vojarni, u Kiseljaku umalo nije prolivena krv između prosvjednika i vojnika koji su se nalazili u vojarni HVO. Nakon ovakvog razvoja situacije dva generala HVO koja su provela odluku o samoraspuštanju HVO-a, sastaju se s Anićem i potpisiuu sporazum o povratku raspuštenih vojnika i časnika u vojarne. General Jelić i njemu odan časnici HVO-a iz dana u dan su izjavljivali da Anić nije njihov mninistar, da on nema legalitet te da je izdao hrvatske interese, da bi nakon dogovora s njim o povratku raspuštenih u vojarne, Jelić kazao da je Anić od tog dana i njegov ministar. 16. svibnja, nakon stanke koja je trajala nekoliko mjeseci, ministarstvo obrane Federacije i zapovjednici raspuštene hrvatske komponente vojske Federacije postigli su kompromis pod kojim će se svi hrvatski vojnici vratiti u vojarne vojske Federacije u roku od dvadeset dana.<ref>OHR 2001. - 16. svibnja Jedine posljedice samoraspuštanja, na kraju, su bile nekoliko izgubljenih plaća za vojnike i časnike HVO-a, kao i gubitak položaja u vojnoj hirerahiji za one osobe koje su se najgorljivije založile da se raspuštanje provede. Povratkom u vojarne svih pripadnika HVO-a najteža kriza izazvana Samoupravom riješena je i nakon njezina okončanja, HDZ i Samouprava su prešli u potpunu defanzivu.