section_heading: Povijest
paragraph_text: Poučak je Pierre de Fermat oko 1637. godine zapisao kao propoziciju na margini Diofantove knjige Aritmetika, ali za nj nije ponudio dokaz, pod izlikom da za to nema mjesta. Više od tri stotine godina matematičari su pokušavali dokazati ili opovrgnuti teorem. Euler ga je dokazao za n=3, Fermat za n=4, Dirichlet i Legendre za n=5, Lamé za n=7, a Sophie Germain za sve eksponente n koji su prosti brojevi i za koje je 2n+1 također prost.<ref><ref> Teorem je, kao posljednji preostali Fermatov teorem bez dokaza, tek 1994. godine naprednim matematičkim metodama iz područja modularnih forma, eliptičnih krivulja i Galoisovih reprezentacija dokazao Andrew Wiles i za to 2016. godine dobio Abelovu nagradu.<ref><ref>