section_heading: Ustanci Albanaca
paragraph_text: Ovo je vodilu ka erupciji nezadovoljstva i oružanoj pobuni na Kosovu i Albaniji lipnja 1909. Do prvih oružanih sukoba s novom turskom upravom došlo je u okolici Đakovice. Da bi zaustavili erupciju nezadovoljstva, Mladoturci su sazvali albanski kongres u Debru 23. srpnja 1909., usmejravajući ga protiv susjednih država i njihovih pretenzija prema albanskim teritorijama. Međutim, kongres je još glasnije postavio zahtjeve za albanskom autonomijom. Autonomiju Albanije je kolovoza 1909. zahtijevao i veliki sabor albanskih prvaka iz srednje i južne Albanije i Makedonije u Elbasanu. Na skupu je riješeno uspostavljanje tijesne suradnje s makedonskim revolucionarnim pokretom.<ref>G. L. Arš - I. G. Senkevič - H. D. Smirnova, Kratkaja istorija Albanii (str. 148.-150.), red. A. F. Miller, AN SSSR Institut istorii, Moskva, 1965. Do ustanka širih razmjera dolazi u kosovskom vilajetu u proljeće 1910. Kosovskom ustanku pružili su podršku albanski komiteti demokratskog krila, naročito iz emigracije.K. Bitovski, Glad, stradanja i otpor stanovništva Kosova i Metohije za vreme bugarske okupacije 1915-1918, IG, 1963., 4, 83.-94. Vidjevši da se ustanak razvija, mladoturske vlasti su poslale kaznenu ekspediciju iz Skoplja predvođenu Šefćet Torgut-pašom. Do bitke dolazi kod Kačanika od [11. do 13. svibnja 1910. i Turci odnose pobjedu uz oko 600 poginulih. Međutim, već u jesen su izbili neredi u Ljumi, Mati i Debru, zbog skupljanja državne desetine i regrutacije. Regrutaciju je bojkotiralo i albansko stanovništvo Skadra i cijele Malesija i Miridita.