section_heading: Povijest
paragraph_text: mini|desno|250px|Bosanska vikarija 1375. godine. Grebenski samosan pripada Kustodiji grebenskoj. Povijest položaja grada i samostana donio je Ljudevit Thallóczy u Povijest banovine, grada i varoši Jajca (Zagreb, 1916.), a o samostanskim ruševinama piše Ćiro Truhelka u Kraljevski grad Jajce (Sarajevo, 1904.). Veliki samostanski klaustar bio je napušten već 18. stoljeća. 1889. ruševine "namastira" su srušene a obnovljena pravoslavna crkva sv. Ilije na Vrbasu sagrađena na mjestu stare samostanske katoličke crkve. 1970. je godine ta crkva zaštićena kao "nekadašnja crkva franjevačkog samostana Krupa (Greben) na Vrbasu". Samostanska crkva stilski je masivnih zidova, debelih 1,20 m, identičnih zidova broda, pravokutnog kora, svetište je pravokutno. U osnovi, kao iste takve katoličke crkve u Bobovcu, Kraljevoj Sutjesci, Olovu i Srebrenici. Svrstavamo ih u tzv. propovjedničke crkve. Samostanska crkva u Grebenu najveća je od svih rečenih. Istočni, apsidalni dio unutarnjeg kora ima očuvane ostatke kamene gotičke plastika. Analogne takve, vjerojatno iz iste radionice nalazimo u franjevačkoj crkvi sv. Ive u Podmilačju. Sjeverozapadni dio dvorišta ima substrukcije. Rasporedom zgrada izvodi se zaključak da je ovo bio srednjovjekovni samostanski objekt s klaustrom i hospicijem. U blizini crkve je nekropola stećaka.