section_heading: Procvat astronomije i pojava astrofizike
paragraph_text: U 19. stoljeću cvjetaju sva područja klasične astronomije. Nebeska mehanika tumači fine pojave u gibanjima nebeskih tijela, kao što su poremećaji staza, te rješava složene probleme gravitacijskog međudjelovanja. Pomoću proračuna Urbaina Le Verriera (1811. – 1877.) temeljenim na gibanju Urana, Johann Gottfried Galle (1812. – 1910.) otkriva 1846. planet Neptun. U istom se stoljeću razvija i fizičko područje fotometrije ili mjerenja tokova svjetlosti i toplinskog zračenja. Astronomska fotometrija najprije je vizualna, a fotografska fotometrija javlja se tek na prijelazu u 20. stoljeće. Sada se zvijezdama, osim položaja i vlastita gibanja, može pridijeliti još jedna fizička osobina: energija zračenja. Do kraja 19. stoljeća određene su zvjezdane veličine za više od milijun zvijezda. Omjer svjetlosnih tokova koje šalju zvijezde različitih zvjezdanih veličina određuje 1854. Norman Robert Pogson (1829. – 1891.). Po njegovu prijedlogu, za odnos tokova dviju zvijezda čije se zvjezdane veličine razlikuju za jedinicu treba uzeti 2.521.