section_heading: Povijest korištenja
paragraph_text: Prva proizvodna inačica bila je Typhoon IA naoružana s 12 strojnica kalibra 7,7 mm. Usprkos velikoj potražnji proizvedeno je samo 105 primjeraka, uglavnom zbog nedostataka strojnica. Zbog toga je odlučeno da će se sve ostale inačice opremiti s četiri topa Hispano Mark II kalibra 20 mm. Četiri su topa tijekom pucanja stvarala dodatne vibracije, pa su prije početka serijske proizvodnje drugi prototip opremili topovima kako bi utvrdili hoće li konstrukcija krila izdržati dodatna naprezanja. Iako je Typhoon imao velika krila Hispano Mark II topovi imali su izrazito duge cijevi (čak 80 kalibara) koje su virile ispred napadnog ruba krila. Nova je inačica označena kao Typhoon IB. minijatura|lijevo|200px|Typhoon tijekom leta 1942. RAF-ovi su piloti ubrzo otkrili da je Typhoon brz na malim visinama, ali da ima malu brzinu penjanja i loše letne odlike na većim visinama. Zapravo potpuno obrnuto od prvobitnih zahtjeva za lovačkim avionom namijenjenim obaranju bombardera i eskortnih lovaca. Osim toga vidljivost iz kabine bila je vrlo loša. Komande su bile tvrde i teške za pokretanje. Upravljivost pri malim brzinama loša, a Sabre motor je imao tendenciju samozapaljenja tijekom startanja. Osim toga, morao je ići na remont nakon samo 25 sati rada. Da stvar bude gora za pilote, prva serija Typhoona imala je problem i s ulaskom ispušnih plinova iz motora u pilotsku kabinu, zbog čega su piloti cijelo vrijeme morali nositi masku s kisikom, bez obzira na visinu leta. Sve bi to bili manje zabrinjavajući nedostaci da ubrzo nije otkriveno kako, zbog vibracija motora, repni dio ima tendenciju otpadanja. Zbog toga ne začuđuje što je od prva 142 isporučena primjerka samo sedam prošlo bez većih nesreća, te da su Typhooni "došli glave" desecima probnih pilota. Kako bi se spriječilo otpadanje repa, dodano je ojačanje, tzv. fishplates, ali su svi ostali problemi ostali. Zbog toga ne začuđuje što je RAF-ov glavni stožer ubrzo počeo razmišljati o prestanku serijske proizvodnje i povlačenju Typhoona iz operativne uporabe, u koju u stvari i nije uveden. "Spasio" ga je najnoviji njemački lovac-bombarder Focke-Wulf FW-190, koji je u većem broju počeo ulaziti u operativnu uporabu krajem 1941. godine. Njemačko ratno zrakoplovstvo (Luftwaffe) počelo je rabiti FW-190 kao brze jurišne avione, koji su na malim visinama dolijetali preko La Manchea do engleske obale i napadali obalne instalacije i strateške ciljeve (npr. radare). U tom trenutku jedino je Typhoon bio dovoljno brz da ulovi napadače. Kad se Luftwaffe preusmjerio na invaziju Sovjetskog Saveza i bitno smanjoa napade na Veliku Britaniju, RAF je dobio priliku da se ozbiljnije pozabavi poboljšanjima Tyhpoona. minijatura|desno|200px|Typhoon na tlu