section_heading: Komentar na operu
paragraph_text: Godine 1869. Borodin je zamolio Vladimira Stasova, povjesničara umjetnosti i književnog mentora skladatelja Moćne gomilice, da mu predloži odgovarajući sadržaj za operu. Stasov je uočio Borodinovljeve kvalitete kao pretežno lirskog skladatelja, koji je nasljedio Glinkinu sklonost prema ruskoj epskoj prošlosti, pa je pažljivo pripremio temeljit scenarij utemeljen na pučkom epu iz 12. st. Slovo o polku Igoreve (Slovo o vojni Igorevoj). Izvorna je svrha epa bila da se pohod iskoristi kao sredstvo isticanja političkog i duhovnog nejedinstva raznih kijevskih kneževina i da se pokaže potreba za ujedinjenjem Rusije. Borodin je bio oduševljen tim prijedlogom, no na nesreću odlučio je sam napisati libreto, pa umjesto da je dovršio tekst prije početka skladanja, pisao ga je u dijelovima usporedno s glazbom. Tijekom tog postupka početna se zamisao razvodnila u sam Igor, zbog svoje hrabre, neobuzdane, no u biti slabe naravi, postao je gotovo antiheroj. Opera je puna istočnjačkih ritmova, pa je brzo stekla veliku popularnost, osobito zbog pjevačkih, zborskih te plesnih prizora. Od arija se ističe poznati Igorov monolog u sužanjstvu, s poznatim usklikom «Dajte mi slobodu», velika arija viteškog kana Končaka i veliki prizor iz posljednjeg čina, poznat pod nazivom «Plač Jaroslavne». Plesni prizori smješteni su u polovjecki logor, i postali su zbog neobuzdane i temperamentne glazbe toliko omiljeni, da se izvode i kao samostalna koncertna ili baletna točka.