section_heading: Političko-sudski proces
paragraph_text: right|thumb|250px|Nadbiskup Stepinac tijekom montiranog sudskog postupka koji se odvijao u dvorani tadašnjeg [[Kineziološki fakultet u Zagrebu|Fiskulturnog učilišta u Kačićevoj ulici u Zagrebu.<br>Dokumenti vezani uz postupak:<br>Izjava nadbiskupa Stepinca<ref>stepinac.zg-nadbiskupija.hr, pristupljeno 25. kolovoza 2021. (IA)<br>(tijekom istrage, 20. rujna 1946.)<br> Govor nadbiskupa Stepinca<ref>Objavljeno u: Sluga božji Alojzije Stepinac, glasnik postulature 3/1996. (str. 82-84) (HAW)<br> (na sudu, 3. listopada 1946.)<br> Govor dr. Ive Politea<ref>Juraj Batelja: Blaženi Alojzije Stepinac - svjedok Evanđelja ljubavi, svezak III (Dokumenti II : br. 400.-691. : (1944.-1998.)), str. 407-440 (pobijeni.info)<br> (na sudu, 8. listopada 1946.)<br> Poništenje presude<ref>Županijski sud u Zagrebu, sudovi.hr, 22. srpnja 2016., pristupljeno 23. prosinca 2020. (HAW)<br> (22. srpnja 2016.)]]Nekoliko mjeseci prije Stepinčeva uhićenja Svetoj Stolici upućeno je upozorenje o namjeravanom uhićenju, sa zahtjevom da ga se smijeni, jer »...Jugoslavija ne može tolerirati građane koji su služili interesima drugih...«. Naime, pokazalo se da jugoslavenski katolički biskupi, na čelu s Alojzijem Stepincem čvrsto odbijaju nastojanja vlasti da jugoslavenske katolike odvoje od Rima. Stoga se htjelo ukloniti najistaknutijeg protivnika tog važnog plana komunističkih vlasti.<ref> U Deklaraciji Hrvatskog sabora o osudi političkog procesa i presude kardinalu dr. Alojziju Stepincu od 14. veljače 1992. godine se cjelokupni progon Alojzija Stepinca pripisuje tome »što je odbio po nalogu komunističkih vlastodržaca, provesti crkveni raskol i odvojiti Katoličku crkvu Hrvata od Rima i Vatikana«.<ref>