section_heading: Pokreti nakon Drugog svjetskog rata
paragraph_text: Kasna pojava masovnih stranki i izborne politike bile su od najveće važnosti za sudbinu i neovisnost Afrike. Afrički otpor postoji od početka kolonijalnog razdoblja, ali je politički instrument koji će dovesti veći dio sjeverne i tropske Afrike do neovisnosti stvoren tek na samom kraju. Vrijednost europskog tutorstva ogledala se u kolonijalnoj rječitosti kao pripremi za konačnu neovisnost, ali je to tutorstvo u izbornoj politici bilo prije Drugog svjetskog rata neznatno, a kasnije neravnomjerno. Suprotnosti između Indije i britanskih afričkih kolonija bile su znatne. Britanska Indija krenula je ka ograničenoj samoupravi još 1917. – 1919., bar trideset godina prije britanskih afričkih kolonija. Većina Afrikanaca se prilagodila svjetskoj privredi na način na koji su morali to učiniti. Mnogi su imali prilike upoznati se sa zapadnom kulturom prihvaćajući i njene prednosti i njene mane. Ali, mogućnost provođenja izborne politike po demokratskoj tradiciji bila je doista ograničena sve do pedesetih godina 20. stoljeća. Prije svega, afričke vođe su naučile kako iskoristiti političke organizacije za dobivanje moći. Oni nisu imali mnogo mogućnosti isprobati teži način mirnog predavanja vlasti poslije izbornog poraza. Stoga je taj neuspjeh bio značajan razlog za slabost demokratskih institucija u postkolonijalnoj Africi.