section_heading: Afirmacija i put do prvog Kadra
paragraph_text: Bio je jedan od prvih studenata na Odsjeku za grafiku na ALU, a moguće time i potaknut na otkrivanje novog te na maksimalno korištenje svega onoga što grafika omogućuje. U svom je radu spojio tradiciju i novitete, pažljivo proučavao nove mogućnosti te ih polagano uvodio u svoja djela. Tako je bilo i s bojom i s plastičkom promišljenošću njegova Grada. Razdoblje između 1960. i 1965. godine u kojem se Kuduz afirmira kao umjetnik obilježeno je većim preokretima u umjetnosti u Hrvatskoj (Nove tendencije) i u svijetu. U toj su mladoj generaciji, osim Kuduza, i Nives Kavurić-Kurtović, Miroslav Šutej, Ljerka Šibenik, Virgilij Nevjestić. U njihovim djelima nailazimo na ideju „programatske otvorenosti“ o kojoj govori Umberto Eco u svojoj knjizi „Otvoreno djelo“, a kritičari govore o istraživanju nove vizualnosti koju vide u njihovim djelima. To je bilo istraživanje nemimetičke, apstraktne slike. Na izložbi Ante Kuduza u Beogradu 1965. godine već se uočava ponavljanje optičkih znakova „koji se kao budući nukleusi slike ritmički formiraju oko ekscentrično smještene jezgre likovnog polja“.Kuduz A., Koščević Ž. Ante Kuduz, Akademija likovnih umjetnosti: Pinhead entertainment: Skaner studio, Zagreb, 2000., str. 14, 52, 162, 212 Kuduz do Kadra dolazi preko ciklusa od četrnaest crteža iz 1963. godine gdje pokušava iskristalizirati svoje zamisli i napraviti odgovarajući optički poredak unutar kadra slike koji će uz to odgovarati i određenim zakonitostima. To zanimanje za kadar provlačit će se gotovo kroz sve njegove cikluse.