section_heading: Život i običaji
paragraph_text: Quinnipiaci su bili lovci i farmeri južnog središnjeg Connecticuta, čiji se teritorij prostirao na nekih 300 četvornih milja, od čega je po prilici polovici nalazila u današnjem okrugu New Haven. Duž obale njihov teritorij zauzimao je regiju od Oyster Rivera (Milford/West Haven granica), na zapadu, pa na istok sve do East Rivera (Gilford-Madison garbica). Teritorij ja obuhvaćao današnji New Haven, West Haven, East Haven, North Haven, Hamden, Branford i Guilford. Svaka banda Quinnipiaca, Momauguin, Menunkatuck, Montowese i Totoket, imale su svoje vlastite sacheme i političku autonomiju, političkih konflikata među njima nije bilo, a bilo je i slučajeva bračnih veza, napose među srodnicima sachema ovih bandi, čime su se vjerojatno učvršćivale međusobne veze. Sachem je mogao biti i muškarac i žena, što je bilo nerijetko među novo-engleskim plemenima. Pozicija sachema često je nasljedna. Pravo po rođenju nije uvijek moralo garantirati uvjet na ovaj položaj. Nepoželjni poglavica mogao je biti smijenjen od svoga sela i zamijenjen nekim svojim srodnikom. Arheologija i povijest nam malo govori o religiji Quinnipiaca, jer su naseljenici i crkva njihovu religiju smatrala satanskom i bezbožnom, pa su poznata tek temeljna znanja o Algonquian religiji u području Nove Engleske. Postojali su razni rituali i ceremonije koji ukazuju na poštovanje nekih natprirodnih sila nastanjenih u svim stvarima i cijelom univerzumu. Lovac će uputiti molitvu duhu ubijene životinje, kao bi si osigurao uspjeh i u budućem lovu. Ovo nalazimo među ne samo raznim indijanskim narodima nego i plemenima širom svijeta, koja živ u skladu s prirodom. Novo-engleski Algonkianci (Algonquians) vjeruju u razna 'božanstva' i duhove, kao sunce, mjesec, vatra, more i četiri smjera. Najvažniji su Kiehtan (Ketan ili Cautantowwit), bog stvoritelj i Hobbamock. Hobbamock je zbirni termin koji označava bestjelesne duše koje su se ponovno pojavile u oblicima ljudi, životinja i raznih mitskih kreatura, koje kada uđe u ljude, oni tada postaju powwowi. Powwowi su šamani ili medicine meni, i glavni religiozni vođe novo-engleskih Algonkianaca. Oni su i doktori koji se služe ljekovitim travama i duhovnom moći. Glasoviti powwow Passanconway, vjerovao je da je sposoban metamorfozom postati plameni čovjek. Kuća kod Quinnipiaca oblika je kupole, poznata kao wigwam. Nju gradi žena od različitog drveta, to može biti drvo, kora ili pletena trava. Tipični wigwam visok je 6 do 8 stopa (1,8 do 2,5 metara), i 10 do 16 stopa u dijametru, u svojim temeljima. Wigwam može biti dom jednoj ili više obitelji. Na sredini wigwama nalazi se kameno ognjište, dok se na vrhu nalazi otvor za propust dima. Problem dima slično rješavaju i plemena tropske šume, za koje razni etnografski zapisi navode da je unutrašnjost takve kuće obično začađena i crna. U vremenima mira, Quinnipiaci uglavnom provode u lovu na divljač. U lovi se služe lukom i strijelom, raznim zamkama i kopljima. U lovu na krznaše Indijanci se služe raznim zamkama, a krzno se prodavalo ili se radila odjeća iz njega. Luk se morao izrađivati od fleksibilnog drveta, osobito su koristili jasen, hrast i drvo hickory-oraha (Carya spp.; vidi slike). Meso koje su lovci nabavljali pripadalo je poglavito jelenu i pernatim stvorenjima. Žene su se bavile uzgojem kukuruza, graha, tikava, bundeva i drugog, a polja su se nalazila u blizini sela. Hvatana je i riba i sakupljali su se razni mekušci, kao što su to školjkaši i rakovi. Nadalje treba spomenuti i sakupljanje, jer je priroda obitovala mogim darovima oko kojih se nije trebalo mučiti, osim da se pokupe. Tu imamo razne bobice, kao maline, jagode, nadalje loza i šljive. U jesen su sakupljao orah, žir i kesten koji su sušili i skladištili do zime, kada su ga često kuhali u juhama ili s mesom.