section_heading: Prvi svjetski rat i revolucija
paragraph_text: Stres i neizvjesnost života izvan slobode imali su utjecaj na cijelu obitelj. Anastasija je tako u zimi 1917. pisala prijateljici: "Doviđenja. Ne zaboravi nas." U Tobolsk je pisala tutoru jednu melankoličnu temu o jednoj mladoj djevojci "Kada je umrla imala je samo šesnaest godina". U Tobolsku su ona i njezine sestre ušivavale dijamante u odjeću nadajući se da će ih tako sakriti od straže. Ona, Olga i Tatjana bile su zlostavljane u svibnju 1918. od straže, koja je tražila dijamante, dok su se vozili parnim brodom do Jekaterinburga da bi se pridružili roditeljima i sestri Mariji. Njihov engleski tutor je tada čuo vrištanje velikih kneginja, ali im nije mogao pomoći. U Jekaterinburgu se lokalni svećenik sjeća kako je 14. srpnja 1918. služio privatnu crkvenu liturgiju za carsku obitelj i sjeća se da su suprotno običajima Anastasija i carska obitelj klekli za vrijeme molitve za preminule.