section_heading: Marksov šovinizam i rasizam
paragraph_text: To je, kao i rusofobija koju je počeo propitkivati tek potkraj života, očit pokazatelj Marxove slabosti kao prognozera povijesti. Sama zlovolja i oštre riječi kojima su pridani "epiteti" navedenim narodima ne potječu ni iz kakve znanosti ni osobnih iskustava, nego su posljedica Marxova jednostranoga i površnoga poznavanja nacionalnih borba u Habsburškoj monarhiji, te u odnosima Europljana i neeuropskih naroda (sličan je slučaj u Marxovu odobravanju engleske kolonizacije Indije). Ipak, kasnije je shvaćeno da su neovisna Mađarska, Poljska i ujedinjena Njemačka zapravo bile dio njegovog plana u kojemu bi se sprječila vojna intervencija i širenje utjecajne sfere Carske Rusije, po njegovom mišljenju najreakcionarnije europske države, a izlaz Mađarske na Jadran pokušaj da se Mađarska učini "održivom" državom. Po njegovoj teoriji, te tri novostvorene zemlje objavile bi revolucionaran rat Rusiji kako bi slomile Carstvo i oslobodile Istočnu Europu od apsolutističke reakcije. Ali, nije ni on uvijek označavao mađarske i poljske nacionalne pokrete kao napredne; slom poljskog ustanka 1863. i austro-ugarska nagodba 1867. godine označile su kraj "naprednosti" tih pokreta, a i kasnije, ujedinjenje Njemačke od strane Pruske i Italije od strane Pijemonta uništile su njegove nade o tim istim revolucionarnim zemljama.<ref> Atentat na ruskog cara 1881. g. doveo je Marxa i Engelsa da prihvate mnoge nacionalne pokrete te je njihovo pravo na samoodređenje priznato.