section_heading: Geologija
paragraph_text: lijevo|mini| Baza Fossil Bluff na otoku Alexander mini| Kretanje [[Tektonika ploča|tektonike Antarktičkog poluotoka]] Prema Holeu, "geologija otoka Aleksandra može se pripisati uglavnom procesima povezanim s subdukcijom proto-pacifičke oceanske kore duž zapadne granice Antarktičkog poluotoka, od najnovijeg trijasa do kasnog tercijara." Kompleks akrecijskih prizmi grupe LeMay, zajedno s plutonskim i vulkanskim stijenama, prevladavaju duž zapadnog dijela otoka. Grupa LeMay sastoji se od promjenljivo deformiranih i metamorfoziranih sedimentnih i magmatskih stijena. Iako dominiraju deformirane arkozične sedimentne stijene, uključuje turbiditne sivake, crne muljke i konglomerate. Sedimente stijene gornje jure do donje krede fosilnih stijena grupe Bluff debljine 4 km izlaze kao 250 km dug i 30 km širok pojas duž istočne obale. Ova fosilna Bluff grupa sastoji se od bazalnog dubokomorskog sklopa debljine 2200 m, prekrivenog sklopom muljnjaka debljine do 950 m, nakon čega slijedi plitko-morski sklop pješčenjaka koji se grubo uzdiže. Alkalijski bazalti eruptirali su nakon prestanka subdukcije. Njihova starost varira od tefrita na Mount Pinaforeu (5,5–7,6 milijuna godina), do bazanita na otoku Rothschild (5,5 milijuna godina) i Hornpipe Heights (2,5 milijuna godina), do alkalnih i olivinskih bazalta na poluotoku Beethoven (<1-2,5 milijuna godina).<ref><ref><ref>Macdonald, D.I.M. and P.J. Butterworth (1990) "The stratigraphy, setting and hydrocarbon potential of the Mesozoic sedimentary basins of the Antarctic Peninsula." in B. John, ed., pp. 101–125. Antarctica as an exploration frontier; hydrocarbon potential, geology, and hazards. AAPG Studies in Geology. vol. 31 American Association of Petroleum Geologists, Tulsa, Oklahoma.