paragraph_text: Kolonijalna arhitektura na području Latinske Amerike odnosi se na razdoblje nakon Kolumbovog otkrića novog kontinenta 1492. pa sve do osamostaljenja kolonijalnih zemalja u XIX. stoljeću. Europski, ponajviše španjolski arhitektonski modeli prenose se na novi kontinent, gdje se osnivaju radionice u kojima se podučvaju mjesni kolonizatori i stanovništvo. Mjesno stanovništvo je doprinijelo stilskim promjenama uvođenjem novih tehnika izgradnje te novih materijala, kao što su razna ljepila, boje i kamenje. Europski modeli i tehnike zadržavaju se kao norma Katoličke crkve, kojoj je primarni cilj bila evangelizacija američkih indijanaca. Katolička crkva je u tom razdoblju bila glavni pokrovitelj općenito u poticanju razvoja arhitekture i umjetnosti. Iz tog razloga dominira crkveno graditeljstvo, iako nailazimo i na značajne objekte civilne arhitekture. Mješavina europske i indijanske kulture omogućila je bogat sinkretizam različitih stilova i razdoblja.