paragraph_text: Bila je jedna od glavnih figura u nizu građanskih ratova poznatih pod nazivom Ratovi ruža i ponekad je osobno vodila postrojbe Lancastera. Neki od njezinih suvremenika, poput vojvode od Suffolka, pohvalili su "Njezinu hrabru hrabrost i neustrašivi duh". A Edward Hall opisuje njezinu osobnost: <blockquote>"Ova je žena isticala sve druge, ljepotom i naklonošću, duhovitošću i politikom, a bila je i želudac i hrabrost, sličnija muškarcu, nego ženi."</blockquote>Zahvaljujući čestim psihičkim napadajima svoga supruga, Margareta je vladala kraljevstvom umjesto njega. Ona je bila ta koja je u svibnju 1455. godine pozvala na Veliko vijeće koje je isključilo Yorkove na čelu s Rikardom od Yorka, 3. vojvodom od Yorka, i to je dalo povod za građanski sukob koji je trajao više od 30 godina. Desetkovao je staro englesko plemstvo te odnosilo tisuće ljudskih života, uključujući njezina sina jedinca Eduarda od Westminstera, princa od Walesa, u bitci kod Tewkesburyja 1471. godine. Margaretu su pobjednički Yorkovi uzeli u zarobljeništvo nakon lancastrskog poraza kod Tewkesburyja. 1475. godine otkupio ju je njezin rođak, francuski kralj Luj XI. Otišla je živjeti u Francusku kao siromašna rodbina francuskog kralja gdje je dočekala smrt u dobi od 52 godine.