paragraph_text: U ranom opusu često rabi recitatora i orkestar (Javna ptica, 1939), katkada im pridružujući zbor (Plameni vjetar, 1940). Iz toga je razdoblja simfonijska suita Na Kuku-jezeru (1940) i kantata Seobe (1941). Posebne je sklonosti pokazao prema glazbeno-scenskim djelima; skladao je 6 baleta: Grob u žitu (1945), Stranac (1956), Krvo-proljeće (1959), Poklade (1962), Edip (1971) i Carpet Snakes (1993), te opere Adam i Eva (1966) i Bakonja (1986). Bombardelli je skladao podjednako u modernističkom duhu (atonalnost, dodekafonija) i u realističkoj maniri (ratno i poratno doba, borbene pjesme i dr.). Važno mjesto zauzimaju zborne skladbe Oj sokole, Govorenje Mikule Trudnega i dr.<ref>