section_heading: Sukobi u Slavoniji
paragraph_text: U vremenu od rujna 1991. do ožujka 1992. most je bio zatvoren samo za automobilski promet, dok je pješacima prolaz bio dopušten. Povremena zatvaranja mosta zbog bojazni od JNA izazivala su nezadovoljstvo građana Bosanskog Broda koji su bili zaposleni u Hrvatskoj. U to vrijeme oko 3 tisuće zaposlenika u Slavonskom Brodu bilo je iz BiH, no bilo je i značajan broj uposlenih iz Hrvatske u Bosanskom Brodu. Rušenjem cestovno-željezničkih mostova kod Županje i Gunje u rujnu i studenome 1991., most Bosanskog Broda i Bosanskog Šamca bili su jedina prekoriječna veza s Hrvatskom. Kako je postojala prijetnja zatvaranja i tih mostova, postavljen je zahtjev demilitarizacije dijela Bosanske Posavine, pomjeranjem JNA 15&ndash;20&nbsp;km južnije od Save. Međutim, protivljenje srpskog čelništva i SDS-a onemogućilo je općinskim vlasti u ispunjenju takvog zahtjeva. Zahtjev je kasnije poslan političkom vrhu SR BiH, no nije ispunjen zbog podložnog odnosa vlasti prema JNA. Kompromis je postignut dogovorom da će most s bosanskohercegovačke strane čuvati MUP SR BiH. Most je postao mjesto razmjene ratnih zarobljenika te prijenosa posmrtnih ostataka stradalih u Istočnoj Slavoniji. Prebjezi preko mosta intenzivirali su se nakon pada Vukovara, pa je preko njega stigao u Slavonski Brod najveći broj vukovarskih izbjeglica.