section_heading: Plavo nebo Marsa
paragraph_text: Prolazeći kroz proziran medij, svjetlost se uvijek na neki način mijenja, prije svega u pogledu pravca gibanja. Zemljina atmosfera, sa svojim sastavom i gustoćom, izaziva raspršenje Sunčevog svjetla najizraženije u njegovim najkraćim valnim duljinama: plavim i ljubičastim. Zapravo, s raspršenjem je uvijek tako i ono je obrnuto razmjerno četvrtoj potenciji valne duljine. No, kako Sunce inače slabije odašilje ljubičaste boje i kako kisik u atmosferi upija dio tih i ultraljubičastih frekvencija, nebo nam ostaje obojenim dobro znanim plavim nijansama. Pogledamo li s površine Zemlje pravo prema Suncu golim okom (nakratko!) ili kroz teleskop sa solarnim filtrom, opazit ćemo svjetlo koje se nije u velikoj mjeri raspršilo – ono žute boje. Odatle i dojam da je naša zvijezda žućkasta.