paragraph_text: To je prikaz mirne koncentracije tijekom svakodnevnih poslova koji poprima monumentalnu veličinu zahvaljujući gotovo religijskoj posvećenosti služavke. Okupane u hladno svjetlo podrumskog prozora površine i materijali, kao što su: mjed, vrč, lončarija i kruh, naslikani su preciznim realizmom, dok je samo mlijeko prikazano viskoznom bojom tako da se doima kako teče bez prestanka. Komplementarni pigmenti plave i žute dovode do gotovo apstraktnog sklada prizora. Plava je vjerojatno ultramarin koji se pravi od poludragog kamena lapis-lazuli, što ga je činilo najskupljim pigmentom i u prošlim stoljećima bio je rezerviran za važne dijelove slike, primjerice „Gospin ogrtač”. Ova mljekarica se može protumačiti kao utjelovljenje dobrotvorstva jer nas prisustvo kruha i mlijeka navodi na zaključak da služavka zapravo sprema kašu, koja je u to doba bila osnovna hrana invalida i male djece. Kutija na podu pored pločice s prikazom Kupida, je zapravo drvena klupica koja je služila za nošenje užarenog ugljena za grijanje postelje. mini|lijevo|<center>Detalj slike sa sjajnim detaljem služavkine plave haljine i grijačem nogu pored Kupida na zidnoj pločici. Tragovi svjetla na kruhu nagovješćuju da je za njihovo slikanje korištena camera obscura. Ta je naprava bila prethodnik suvremene kamere, a sastojala se od tamne kutije s malenim otvorom (kasnije s lećom) na jednom zidu. Svjetlo koje je prolazilo kroz rupu bi stvorilo naopaku sliku stvarnosti s druge strane zida, a koju je umjetnik mogao vjerno kopirati. Vermeer je, po uzoru na druge delftske umjetnike kao što je Carel Fabritius (1622. – 1654.), najvjerojatnije koristio ovu spravu kako bi razvio svoje kompozicije.30,000 Years of Art: The story of human creativity across time and space, Phaidon Press Inc., 2007., New York, str. 794. ISBN 978-0-7148-4789-4