section_heading: Tornado i Typhoon
paragraph_text: Cammovi prijedlozi službeno su prihvaćeni 22. travnja 1938., a 30. kolovoza Hawker je dobio narudžbu za izradu po dva prototipa svakog modela. Kako bi konstrukcija trupa i krila izdržala naprezanja uzrokovana uporabom snažnog motora i brojnog naoružanja, napravljena je potpuno od metala. Da bi se dobio prostor za smještaj velikih motora, cijeli je avion bio predimenzioniran. Naime, ni tvrtka Napier ni Rolls-Royce nisu razvijali svoje motore iz početka nego su ih napravili spajanjem već postojećih. Tako je Sabre nastao spajanjem dvaju dvanaestcilindričnih rednih motora u tzv. H-block konfiguraciju, a Vulture spajanjem dvaju V-12 Peregrina. Međutim, nisu ih spojili jedan iza drugog nego su, da bi smanjili dužinu motora, postavili jedan pokraj drugog te ih spojili zajedničkom radilicom i tako dobili tzv. X-block. U teoriji je X-block bio idealan, ali je u praksi bio čista katastrofa.<br>minijatura|lijevo|200px|Prvi prototip Tornada Usprkos tome, Rolls-Royce je uspio dovršiti Vulturu nešto prije nego što je Napier dovršio Sabre, tako da je prvi Type R prototip poletio 6. listopada 1939. Otprilike u isto vrijeme dodijeljeno mu je službeno ime Tornado, a Type N dobio je ime Typhoon. Prva su letna testiranja Tornada obećavala, pa je britansko ratno zrakoplovstvo već u studenom iste godine naručilo 1000 primjeraka. Međutim, uskoro se pokazalo da je motor Vulture kronično nepouzdan. U međuvremenu je 30. prosinca 1939. tvrtka Napier uspjela isporučiti prvi motor Sabre, tako da je prvi prototip Typhoona (P5212) osposobljen za prvi let 24. veljače 1940. Kako je 2. svjetski rat već odavno započeo, britansko ministarstvo obrane je odmah zatražilo početak priprema za njegovu serijsku proizvodnju. Zanimljivo je da je sama proizvodnja dodijeljena tvrtki Glosetr Aircraft, koja će se nešto kasnije proslaviti prvim britanskim mlaznim lovcem Meteor. Prva su letna testiranja pokazala da bi Typhoon mogao biti odličan lovac, naročito jer je upravljivost pri velikim brzinama bila vrlo dobra. Međutim, pri malim brzinama Typhoon se ponašao "svojeglavo". No, kako je bio namijenjen za djelovanje na velikim visinama i pri velikim brzinama, to nije bio veći nedostatak. Nešto veći problem bila je tendencija da se tijekom polijetanja avion nekontrolirano zanese udesno. Još veći problem bile su vibracije velikog i 2000 KS snažnog motora. Kako je Typhoon imao vrlo kratki nos, te je stražnji dio motora bio iznad napadnog ruba krila, vibracije su se prenosile na krila, posebno na njihov prednji dio, baš tamo gdje se stvarao uzgon. Osim toga vibracije su se prenosile i na ostatak strukture aviona. Tako su vibracije, tijekom leta prvog prototipa 9. svibnja 1940., uzrokovale popuštanje konstrukcije trupa. Samo je svojim velikim umijećem probni pilot Philipa G. Lucasa uspio spustiti oštećeni avion, koji se doslovno raspadao. Usprkos tome, prvi je prototip popravljen te su nastavljena letna testiranja. Ona su intenzivirana kad je 3. svibnja 1941. poletio i drugi prototip. minijatura|desno|200px|Prvi prototip Typhoona No ni Sabre se nije pokazao ništa pouzdanijim od Vulture. Usprkos tome Rolls-Royce je uspio nagovoriti britansko ratno zrakoplovstvo da Vulturama opremi bombardere Avro Manchester. Čak je proizvedeno dovoljno primjeraka da se opremi jedna borbena eskadrila. Kako su avioni, uglavnom zbog kvarova na Vulturama, više stajali na popravku nego bili u zraku, RAF je na kraju zatražio da se Manchesteri opreme motorima Rolls-Royce Merlin. Tako je nastao bombarder Lancaster, a Manchesteri su neslavno povučeni iz operativne uporabe.<br> Neuspjeh Manchestera i sve veći zahtjevi za Merlinom, na kraju su natjerali Rolls-Royce da potpuno prekine proizvodnju Vultura, što je dovelo i do obustave razvoja Tornada. Naravno, serijsku proizvodnju više nitko nije niti spominjao iako je u kolovozu 1940. poletio prvi serijski primjerak. Tako su se sve nade preusmjerile na Typhoon. Nakon obustave proizvodnje Vultura, tvrtka Hawker je uspjela dobiti dozvolu da na drugi prototip Tornada ugradi motor Bristol Centaurus. Tako opremljeni prototip prvi je put poletio 23. listopada 1941. Letna su testiranja pokazala da Tornado s motorom Centaurus ne samo da ima znatno veću pouzdanost, već i bolje letne odlike, čak i u odnosu na Typhoon s motorom Sabre. Iako je bilo logično da se nastavi razvoj Tornada s Centaurus motorom, tadašnji maršal zrakoplovstva Wilfried Freeman obustavio je daljnji razvoj, obrazlažući odluku potrebom da se ubrza razvoj Typhoona kako bi RAF što prije dobio novi lovački avion. U međuvremenu je i Centaurus zapao u probleme pa se ta odluka pokazala ispravnom.