section_heading: Pontifikat
paragraph_text: Kao papa bio je zabrinut za budućnost kršćanske Europe protiv invazije Osmanskog Carstva. Dvije godine prije, 1453., sultan Mehmed II. Osvajač osvojio je Konstantinopol. Iako je Nikola V. učinio sve, Europa nije učinila ništa da zaustavi islamske horde koje su osvajale Europu i prijetile njezinim uništenjem. Još dok je bio kardinal, Kalist je pokazivao zanimanje za događanja u jugoistočnoj Europi, pa je odlučio poduzeti nešto da zaustavi osmanska osvajanja. Poslao je nuncije europskim kraljevima s porukom da zaborave svoje nesuglasice i svađe te da se ujedine u borbi protiv islama koji prijeti cijeloj Europi. Misionari su poslani u Kraljevinu Englesku, Kraljevinu Francusku, Sveto Rimsko Carstvo, Kraljevinu Ugarsku, Portugalsko Kraljevstvo i Kraljevinu Aragoniju s ciljem da se propovijedaju križarski ratovi, da se unovače dragovoljci spremni ići u rat za obranu svetih katoličkih ciljeva, da se ubire porez za potporu hrabrim ratnicima i da se organiziraju molitve za uspjeh kršćanske vojske. Prema Kalistovoj naredbi crkvena zvona su zvonila u podne da podsjete vjernike da se mole za uspjeh osloboditeljskog rata i bitke protiv zlih osvajača. mini|200px|lijevo|Ugarski velikaš Janko Hunjadi, zapovjednik katoličke vojske tijekom opsade Beograda 1456. Međutim, europski kraljevi su bili spori u odgovoru papi. Rimsko-njemački kralj Fridrik III. odbio se pridružiti pokretu zbog svojeg sukoba s Ladislavom V. Posmrtnim, ugarsko-hrvatskim i češkim kraljem, a biskupi i velikaši su se protivili skupljanju poreza za križare. Kraljevina Engleska i Kraljevina Francuska vodile su Stogodišnji rat pa nisu htjele oslabiti svoje vojne postrojbe zbog ratova protiv Osmanlija. Republika Genova je pristala poslati ratnu mornaricu u Sredozemno more, ali zbog toga ju je napala Kraljevina Aragonija, a Portugal je zbog neuspjeha povukao mornaricu koju je već bio poslao. Srećom za Europu, papin trud nije bio uzalud. Katolička vojska predvođena Jankom Hunjadijem, potaknuta žarom i hrabrošću papinskog legata Carvajala i sv. Ivana Kapistrana, napala je Osmanlije u Beogradu 22. srpnja 1456. i nanijela im jedan od najtežih poraza u njihovoj povijesti. Papa je bio zadovoljan kad je to čuo, nadajući se da će to ohrabriti kraljeve da mu pruže pomoć. Nunciji su poslali vladarima poruke o pobjedi u Beogradskoj bitci, ali srdačne čestitke bile su njihov jedini odgovor. Na papinu žalost, Hunjadi je uskoro umro od groznice i činilo se da nijedan drugi europski vojskovođa nije dovoljno moćan da spasi Europu od Turaka.