section_heading: Razv. srednji vijek
paragraph_text: Usora sa Solima je bila područje od velikog značaja za Hrvatsko-ugarsku državu, kako zbog rudnog bogatstva tako i zbog strateškog položaja. Zbog toga se na ovom području osjećao veći središnji utjecaj u odnosu na banovinu Bosnu. Godine 1253., hrvatsko-ugarski kralj je razdvojio dvije banovine na: bosansku i usorsku. Župa Soli je ponekad bila u vlasti mačvanskog bana. Kralj je često plemićku vlast u župi Soli dodjeljivao drugim velikašima. Kralj Ladislav je dodijelio Usoru sa Solima svom zetu, srpskom kralju Dragutinu. Uopće za čitavo vrijeme srednjeg vijeka, za svih njezinih banova i kraljeva, Soli, a još više Usora kao veća cjelina, javljaju se samo kao ugarsko-hrvatske oblasti ili kao bosanske, a nikad, ni u jednom dokumentu, kao srpske ili barem kao takve, koje su nekada pripadale Srbiji. Čak i za vrijeme srpskog kralja Dragutina, koji kao zet ugarskog kralja Ladislava IV. dobiva po mirazu vladu u Solima, Usori, Srijemu i Mačvi (1282. – 1314.) spominju se prva dva predjela kao zemlja "bosanskaja i ugr'skaja", a nipošto kao "serbskaja".