paragraph_text: Po 1944. odlukom Antifašističkog Sobranja Narodnooslobodilačke borbe Makedonije (ASNOM), suglasno odlukama i uputstvima Kominterne iz 1930-tih, kao i ideja manjeg broja neutjecajnih intelektualaca iz Geografske Makedonije i inozemstva koje su bile u opticaju nekoliko desetljeća unazad, položeni su temelji makedonskog naroda, pri čemu je izvršena kodifikacija makedonskog književnog jezika uglavnom na osnovi govora u trouglu Bitolj-Prilep-Veles i stvoreno je makedonsko ćirilično pismo. Snažnim i temeljnim mjerama propagande, prosvjete, školstva i izgradnje osnovnih nacionalnih institucija stvoren je makedonski etnički identitet, različit od bugarskog i srpskog. Masovno, ali ne i potpuno, uveden je patronimički sufiks -ski (ž.rod: -ska), do tada rijetko zastupljen. Uz ispomoć od strane drugih jugoslavenskih centara i znanstvenika kao i komunističkih i liberalnih stranih akademika stvoren je makedonski informativno-kulturni prostor na svim vrstama medija koji je promoviran tokom cijele epohe komunističke Jugoslavije. Od 1980-tih pa preko raspada SFRJ makedonski nacionalizam se češće oslanja na državno-etnički kontinuitet od antičkih Makedonaca preko Samuilovog Carstva pa sve do suvremenosti. Javljaju se i težnje ka povijesnom revizionizmu koje traže sagledavanje povijesti Slavena u Geografskoj Makedoniji u okviru bugarskog etnosa i bugarske nacionalne povijesti.