section_heading: Gradnja prve župne crkve
paragraph_text: Crkva se ni dalje nije popravljala i dolazi u bijedno i očajno stanje. O tome izvješćuje 1835. godine velički župnik i dekan Ivan Kristić. Primjećuje sljedeće nedostatke: «Drveni je toranj, u koji je prije nekoliko godina udario grom, sasvim istrunuo, te svaki dan prijeti da se uništi. Zato valja sagraditi novi toranj. Ispod tornja potreban je mali kor, jer je crkva premala pa ne može primiti sav narod koji mora često i vani stajati. Za čuvanje stvari i potrebne opreme potrebno je sagraditi sakristiju. Crkva nema nikakvog taraca, iako su ovdje pokopani i leže mnogi mrtvaci, krov se mora malo više podignuti, i nužno je crkvu podzidati, a cijelu izvana ožbukati, krov se mora nanovo promijeniti». Godine 1844. Jakšićani upućuju Požeškoj županiji sljedeću molbu: «Dok je mjesto Jakšići spadalo pod požešku župu, stanovnici su iz pobožnosti prema sv. Barbari namjesto drvene kapele podigli zidanu kapelu. Kada je 1789. godine Mijo Ferković imenovan i uveden kao prvi župnik, narod je kapelu na njegov nagovor lijepo opremio s dva oltara i klupama. Ti su oltari sada oštećeni jer krov propušta kišu, a i bolta je popucala. Kako bi se to popravilo još nije došlo do odluke novčanog doprinosa iz vjerozakonske zaklade. Neka se kod nadležne vlasti predloži da se dostavi novac, kako bi se sljedećeg proljeća započelo s poslom prema nacrtu i troškovniku koji su davno poslani.» Molbu su potpisali Đuro Kilijan, Antun Ester, Stjepan Marković, Donat Bradić, Nikola Kolesar, Šimun Pečur, Adalbert Kovačević, Marko Zvonarić, Božo Tepić i Tomo Marjančević.