section_heading: Pješaštvo u Drugom svjetskom ratu
paragraph_text: mini|desno|250px|Britansko pješaštvo u jurišu na njemačke položaje kod El Alameina 1942. Tijekom II. svjetskog rata pješaštvo je doživjelo svoj najveći razvoj, ustrojivši se na načelima koja su i danas aktualna, sa svim obilježjima suvremenog, glavnog roda kopnene vojske. Unatoč masovnoj uporabi oklopnih snaga, zrakoplovstva i topništva, pješaštvo je i u II. svjetskom ratu sačuvalo svoju ulogu osnovnog roda kopnene vojske, te je i dalje predstavljalo glavnu snagu svih napadnih i obrambenih aktivnosti. Međutim, tijekom rata doživjelo je izrazitu transformaciju zbog naglog usavršavanja pješačkog naoružanja, metodologije njegove uporabe i u skladu s time, promjene taktike uporabe postrojbi. Brojčano stanje postrojbi stalno se smanjivalo, a vatrena sposobnost povećavala, što je omogućavalo njihovu učinkovitost cijelo vrijeme rata i izvršavanje svih zadaća u suradnji s ostalim rodovima vojske. Jedino je pješaštvo moglo zadržati osvojeno područje (naravno, uz odgovarajuću potporu zrakoplovstva, topništva i oklopnih snaga), a na brdskom i planinskom zemljištu njegova važnost višestruko je bila uvećana i praktično je činila jedinim rodom vojske koji može izvoditi učinkovita borbena djelovanja u takvim okolnostima.