paragraph_text: Arapska mitologija je skup mitova i vjerovanja predislamskih Arapa. Arapi su predislamskom vremenu bili politeisti. Svako pleme imalo je svoga igola (boga) kome se klanjalo i prinosilo mu žrtve. Jedini izvor koji daje vrlo malo tragova o vjerovanju predislamskih Arapa je njihova poezija. Muallaqe su njihove pjesme koje veličaju bogove i pjevaju o njihovoj samilosti i moći. Bogovi nemaju izravno određenu ulogu, već je ona različita ovisno o plemenu. Većinom su svemogući, te su čuvari prirodnog poretka. Najznačajnija božanstva su: Wedd, Suwa', Jegus, Je'uk, Nesr, Lat, Ussa, Menat, Hubel, Isaf i Naila, Zu-l-halesa, Ukajsir, Dawar, Nuhm i Su'ajr. Ovi idoli se spominju u predislamskoj poeziji i poeziji nakon pojave islama, te u Kuranu. Muslimanski filolozi su u 8. stoljeću počeli zapisivati neke usmenom predajom prenošene napjeve o idolima i njihovoj moći. Također su sačuvani neki podaci o lokacijama i važnosti hramova i svetišta, kao i kojem plemenu su pripadali idoli. Ibn el-Kelbi u svome djelu Kitabu-l-asnami (Knjiga o idoloma) navodi dosta podataka o religiji predislamskih Arapa. U Kuranu se spominje osam idola i to: u suri En-Nuh pet: Wedd, Suwa', Jegus, Je'uk i Nesr, te tri u suri En-Nedžm: Lat, Ussa i Menat.