section_heading: Kratka povijest
paragraph_text: Maleni finski narod porijeklomod karelskih plemena od kojih su se odvojili u 11 stoljeću i nastanili između Finskog zaljeva (Suomen Lahti) i jezera Ladoga, i dalje na jug. Ingri su ovamo donesli svoj finski jezik koji je imao više dijalekta, to su soikkola, s poluotoka Sojkino; hevaha s rijeke Koltuši; oredež (oredezh; izumro 1970); i južni ingrijski s Finskog zaljeva. Godine 1848. oni su naseljeni u 222 sela od kojih su se 1964 održala tek 16 i 6 miješanih s Votima i Fincima. 1930.-tih godina Staljin zabranjuje upotrebu finskog jezika, a oni su ili deportirani ili rusificirani. Godine 1937 ruski šovinisti zatvaraju ingrijske škole čime je najavljen potpuni kraj socijalnog i kulturnog života Ingra u Rusiji. Godine 1942-1943. Ingri i Voti evakuirani su u Finsku. Po završetku rata Sovjetska vlada zahtijeva njihov povratak, nakon čega su deportirani u područje Novgoroda, Kalinina, Vologde i Jaroslavlja. Povratak im je dozvoljen tek 1956, kada se vraćaju kućama koje su u međuvremenu zauzeli ruski kolonisti. Na ognjište ih se vratilo tek nešto preko 1,000. Zločinačkom politikom eksterminacije i rusifikacije ingrijski narod se pokušao istrijebiti. Početkom 1990.-tih bivši finski predsjednik Mauno Koivisto obećava povratak etničkim Fincima. Otada se 23,000 vratilo, a još 20,000 drugih čeka na povratak u Rusiji i Estoniji. Finska je ograničila broj povratnika godišnje na 2,000. Ovi ljudi etnički nazivani Fincima, u stvari su rusificirani Ingri, sada opet iz političkih razloga prisiljeni da se izjašnjavaju Fincima, kako se službeno i vode. Mnogi Ingri koji su se vratili u Finsku ne osjećaju se Fincima, i konstruirali su za sebe nov naziv, Ingrijski Finci (Ingrian Finnish).