section_heading: Veze ili principi između ideja
paragraph_text: Primjer: kada mi ostavimo auto na parkingu i vratimo se nakon par sati i vidimo da auta nema, mi zaključujemo da ga je netko odnio iako sam čin nismo vidjeli, mi iz činjenice da auta nema na mjestu kojem smo ga ostavili zaključujemo na temelju prijašnjih sličnih iskustava da ga je netko morao maknuti. Glavno pitanje Humovog djela Istraživanje ljudskog razuma jest – kako mi dolazimo do spoznaje uzroka i posljedice? Naravno, a priori spoznaju Hume odbacuje a priori, te počinje od iskustva. Hume smatra da jedino pomoću iskustva spoznajemo stvarnost, npr. koliko god se netko pametan rodio on nikako ne može gledanjem vode zaključiti da je mokra – mora je osjetiti. "Svojstvima koja su dostupna osjetilima nikad ni jedan predmet ne otkriva uzroke koji su ga proizveli, kao ni posljedice koje će iz njega proizaći; niti može naš um bez pomoći iskustva ikada izvesti bilo kakve zaključke o zbiljskoj egzistenciji i činjenicama." Ovo jest zaključak cjelokupne filozofije empirizma ako se jedna tako može nazvati, i Hume je ovdje u pravu. Mi pomoću svog razuma možemo puno toga aptrahirati i zaključivati, ali jedno ne možemo, a to je zamišljati kako je nešto ako to sami nismo osjetili, jedino što možemo jest nekakvu sličnost odrediti na temelju prijašnjih iskustava, ali pravo znanje - -nikako. Iako je netko vrhunski ginekolog, a muškarac je, on ne može nikako znati kako je biti žena i rađati, ako sam to nije osjetio, on vidi da je bolno i na temelju svojih prijašnjih iskustava boli on radi na temelju toga analogiju u svom umu gdje pokušava otprilike pretpostaviti kako je to – rađati, ali on nikako to ne može znati. Ovo je veoma bitno za znanost općenito, jer ono što je znanstvena revolucija donijela nakon srednjovjekovne metafizike jest neku vrstu sigurnosti, a ona se ne dobiva spekulacijom ili bilo kakvom analogijom i to Hume zna.