Корона вирус и школа: Који су све проблеми онлајн предавања и шта каже један професор
Хуан Франсиско Балдеон није новајлија у учионици: он предаје право 17 година.
Пандемија корона вируса приморала је академске установе широм света да пређу на онлајн наставу Ни онлајн настава му није страна. Последње три године, већ је држао предавања на дигиталним платформама сличним Зуму. Али у октобру је Балдеон неочекивано најавио студентима на перуанском Федералном Универзитету Федерико Виљареал (УНФВ) да ће дати отказ на послу. Ову бомбу професор је лансирао преко Зума пошто је његово незадовољство доживљеним одсуством ангажовања студената постало неподношљиво. „Немам више жељу да вам предајем. Доста ми је било, стварно", рекао је он студентима преко Зума. „Рећи ћете да вас ничему нисам научио. Али није тако… Ви сте ти који не читате." „Размишљам о могућности да дам отказ и одем", рекао је он. Епизоде као ова коју је доживео Балдеон демонстрирају све потешкоће са којима се наставни кадар среће приликом онлајн часова којима су се образовне установе окренуле у реакцији на пандемију Ковида-19. Видео снимак Балдеоновог испада постао је виралан на друштвеним мрежама и десетине латиноамеричких медија известило је о „оставци уживо". „Ситуација је превршила сваку меру и натерала ме да кажем: Што је много, много је", рекао је професор за ББЦ. Али после састанка са Балдеоном, управа универзитета саопштила је да ће професор наставити да држи часове из закона о рударству. Балдеон је објаснио за ББЦ који су неки од изазова са којима се суочавају наставници - и који могу да доведу до фрустрирајућих ситуација као што је она коју је доживео прошлог месеца. Хуан Франсцско Балдеон предаје право од 2003. године 1. Неповезаност са студентима Перу је једна од земаља у Јужној Америци најтеже погођених пандемијом. У изолацији је била од априла до октобра, што је навело школе и универзитете да курсеве понуде преко онлајн платформи. Балдеон објашњава да је током предавања које је држао на УНФВ-у преко Зума 26. октобра открио да студенти нису прочитали оно што се од њих тражило за тај час. Један од њих снимио је тренутак кад се професор пожалио на њихово недовољно учешће на часу. Видео је објављен на Фејсбуку. Балдеон је рекао да није имао намеру да да отказ на свим својим часовима, само на оном на којем студенти нису показали интересовање. „Студенти делују као да су у некој врсти заточеништва због пандемије. И не читају", каже он. „Већ сам им био рекао да не указују довољно поштовање према часу и самим тим ни себи. И да морају да учествују на сваком часу, било да се он држи преко компјутера или лицем у лице", додаје је он. Балдеон се касније предомислио и одлучио је да настави да предаје Професор објашњава да је главни проблем који наставници имају кад држе онлајн часове прекид везе наставника и ученика која је витална за процес предавања-учења. „Екран није факултет", каже Балдеон, цитирајући шпанског педагога Мигела Анхела Сантоса Гуеру. „Људско биће је друштвено биће без премца. Чини ми се да је то она иста потешкоћа са којом се суочавају сви просветни радници на свету." „Не могу да замислим како професор медицине може онлајн да предаје хирургију. Све што захтева праксу много је теже", додаје он. 2. Одсуство невербалних реакција студената На онлајн часовима који се држе на УНФВ, од студената се не тражи да активирају камеру на уређајима, што ствара други велики проблем, према Балдеоновом мишљењу. То лишава професора невербалних реакција студента. „Осећања и емоције студената док се објашњава нека тема види се на њиховим лицима", каже он. „Видите осмех, бригу, бес." Али кад сте пред екраном издељеним на квадратиће који садрже само име или у неким случајевима фотографију, ви то губите, каже он. „На крају мог часа, више немам интеракцију са својим студентима. Зашто? Зато што се екран одмах гаси", жали се Балдеон, говорећи о чињеници да студенти на виртуелним часовима више немају прилику да изразе сумње ван учионице, као што то могу на традиционалним предавањима. 3. Не постоји групна мотивација Балдеон признаје да се одсуство интересовања студената за читање тражене литературе дешава и на часовима који се држе лицем у лице. Али колективну мотивацију која се дешава у школама тешко је репродуковати на онлајн часовима. „Процес учења је колективан", каже професор. „Студенти који немају велику мотивацију да читају губе и мотивацију за учешћем зато што не постоји притисак међу вршњацима." Перуанци у просеку прочитају мање од једне књиге годишње, показују званични подаци „У том тренутку, када се студенту постави питање на часу и он не одговори, други студенти га гледају. Он испада лош зато што се није спремио", објашњава Балдеон. „И за следећи час ученик онда уложи додатан напор. А на овим часовима преко Зума не видите им чак ни лица. Просто имају само профилну слику. И не постоји друштвени притисак", додаје он. Млади су данас навикнути да читају вести на интернету, истиче он. „Али литература за универзитет је нешто сасвим друго. У овом случају, ученик мора да се посвети упијању знања као сунђер." Према Хезусу Алберту Гарсији, администратору универзитета, они који су му послали видео снимљен на часу од 26. октобра рекли су му да наставник није поштовао неке студенте у прошлости, што је такође утицало на ограничавање њихове реакције. Професор је рекао да разуме њихово становиште, али је бранио сопствене поступке. „Због онога што се дешава у свету, студенти су вероватно такође осетљиви. „Можда су тврдње студената валидне, али моја намера никад није била да им се ругам или да их понизим. То није мој стил." 4. Одсуство простора за учење Балдеон је приметио да је још један проблем одсуство простора за учење. „Док су на часу који се не држи лицем у лице, чујем грају 'пијаце' у позадини", објашњава професор. „Вероватно се не налазе у неком посебном простору за учење, у соби или радном окружењу. „Човек има утисак да су на улици. А тамо наставник може да урадили врло мало или готово ништа", додаје он. Стденти често немају одговарајући простор за учење код куће, каже Балдеон Суочен са овим потешкоћама, Балдеон признаје да није само на студентима да имају добро припремљен онлајн час. Наставници такође морају да пронађу стратегије за одржавање нивоа пажње и мотивишу их да уче. „Човек мора да буде емотивно изражајан према студентима. Уколико су студенти хладни а и професори су хладни… то онда не функционише", сматра он. Перуанац каже да професори морају да буду „много више очински настројени" и да пронађу канале комуникације који се студентима допадају да би их подстакли да уче, као што су виртуелни простори или чак Воцап групе. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk