Мурињо и Тотенхем: Зашто је Португалац много више од фудбалског тренера
Ако бисте питали неког да вам наведе једног фудбалског менаџера, Жозе Мурињо би свакако био један од најчешћих одговора широм света.
Мурињо на представљању у новом клубу, Тотенхему Јирген Клоп и Пеп Гвардиола су имали више успеха у Енглеској у последње време, али чак и бројни трофеји које су освојили нису им помогли да створе такав имиџ као што има Мурињо. Наравно, добар део те слике заиста је створен захваљујући добрим резултатима - што је више освајао, то је био присутнији на највећој фудбалској сцени. Али Мурињо је својеврсна икона поп културе, а тај статус немају Клоп или Гвардиола. Ево и зашто. Он ствара сопствени имиџ Мурињо је, буквално, једна од најславнијих личности у свету фудбала. Тако је било од 2004. када је трчао поред терена прослављајући гол којим је његов тадашњи тим Порто елиминисао фаворита, Манчестер Јунајтед у Лиги шампиона. Већ тада је његов физички изглед био препознатљив - дугачак црни капут, шал и уредно подшишана коса. Нешто старије фотографије из времена док је радио у Барселони сведоче колико се променио - тада је волео и носио широке, шушкаве тренерке. Створио је слику о себи као о елегантном човеку, који повремено носио дуксерицу. Како је време пролазило, имао је све више седих длака, али све друго је, мање - више, било исто. Начин на који говори Мурињо није познат само по изгледу, већ и по томе шта и како говори. Већ су постале и досадне опаске о томе како је он „Господин посебни". А још досаднија су новинарска питања када изгуби, како онда више није „Господин посебни". Али чињеница да тај надимак, који је сам смислио пре 15 година, и даље опстаје, показује да Португалац уме са речима. А додатну тежину даје чињеница да то показује на енглеском који му није матерњи језик. (Истине ради, Мурињо никада није тачно рекао да је он посебан. Пун цитат са прве конференције за новинаре по доласку у Челси гласи: „Молим вас, немојте да мислите да сам арогантан, али ја сам европски шампион и мислим да сам посебан".) Британски медији су били одушевљени. Многи менаџери користе клише изјаве и фразе. А Мурињо је осмислио сопствену. У првом мечу у каријеру у Премијер лиги, Челси је са Тотенхемом одиграо без голова. „Довезли су аутобус и паркирали га испред свог гола", рекао је Мурињо после те утакмице. Израз „паркирати аутобус" брзо је ушао у употребу када се описују екипе чији је једини циљ одбрана сопственог гола. Та „благоглагољивост" често му је била оруђе за одвлачење пажње када није имао жељене резултате. Након ремија без голова против Вест Хема, на пример, казао је да „ово није најбоља лига на свету, да је то фудбал из 19. века и да су Вест Хемов зид пред голом његови играчи могли да пробуше само да су донели Блек енд Декер бушилицу". Када је у Манчестер Јунајтеду заређао са лошим резултатима, мислио је да ће олакшати сопствену ситуацију ако буде подсећао новинаре шта је све освојио у каријери. „Освојио сам више титула у Премијер лиги него осталих 19 менаџера заједно. Водим један од највећих клубова на свету, а истовремено сам и један од најуспешнијих менаџера у фудбалу". Тиме је, ваљда, желео да каже да он није кривац за слабе резултате, већ управа клуба. Уосталом, погледајте, колико је он трофеја освојио. Додатно је појачао тај став када је напустио клуб рекавши да му је друго место у Премијер лиги са Манчестер Јунајтедом један од најуспешније обављених тренерских послова у каријери. Имајући у виду какве резултате Јунајтед бележи после његовог одласка, делује да има истине у тој изјави. Емоције Неки менаџери, попут Арсена Венгера, веома су стручни у прикривању осећања. Веома ретко показују шта заиста осећају. Жозе Мурињо није такав. Изрази лица које прави су такви да би студио Пиксар могао да направи цртани лик по њему. Он се осмехује, па се мршти, а онда и дури. А док је живео у хотелској соби у Манчестеру, стално је био намргођен. То, између осталог, значи да за сваку прилику можете да направите анимацију од његових израза лица. Ако вам је на Воцапу потребан брз одговор, само потражите његово име - гарантовано ћете наћи тачно оно што вам је потребно. Увек је у средишту сваке приче Тријумф Порта у Лиги шампиона 2004. свакако је један од најзначајнијих резултата у историји овог такмичења. Радило се о екипи која није из једне о пет најјачих европских лига, са играчима који су били веома добри, али не светска класа. Освојили су трофеј за који су годину дана пре тога у финалу играли италијански великани Милан и Јувентус. Ваља се подсетити да су тада за италијанске гиганте играли асови попут Ђанлуиђија Буфона, Алесандра дел Пјера, Андреја Шевченка и Паола Малдинија. А у стартној постави Порта 2004. били су Коштиња, Маниш, Карлос Алберто и Дерлеј. Већине њих се сада мало ко сећа. То финале из 2004. против Монака остало је упамћено по томе што је Мурињо крунисан за најбољег тренера у Европи. И тада, а и после тога, Мурињо је успевао да изнова „прода причу" о сопственим квалитетима. Када се, пред крај боравка у Манчестер Јунајтеду, посвађао са најбољим играчем Полом Погбом, појавио се снимак где Португалац критикује фудбалера што је објавио фотографију на Инстаграму. Многи су се запитали како је тај који је снимао, знао тачно у ком тренутку то да уради. Чак и када је коментарисао освајање другог места са Јунајтедом, Мурињо се потрудио да у следећој реченици спомене како је освојио 25 трофеја у каријери. Можда је један од разлога за то што је Мурињо најсрећнији када је у Енглеској то што је ово земља пантомиме. Да ли га обожавају и аплаудирају му, или га мрзе и звижде му, Мурињо је увек у центру пажње. Он воли позориште и емоције. Воли да игра игре са медијима. А највише од свега, воли пажњу. А јавност обожава да га ставља у центар пажње. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk