Дан Републике у Француској у сенци короне: Пад Бастиље и још једна прича која се крије иза 14. јула
Четрнаести јул се у Француској слави као Дан Републике, у знак сећања на догађај који је утицао на целу Европу.
Илустрација Парижана који јуришају на Бастиљу 14. јула 1789. „Пад Бастиље је прекретница у француској и европској историји, настало је грађанско друштво, а укинути су сталежи", каже Слободан Зечевић, научни саветник Института за европске студије, за ББЦ на српском. Ове године због пандемије корона вируса то обележавање неће укључивати традиционалну војну параду у Паризу. Централна манифестација би требало да се одржи на Тргу Конкорд уз обавезно поштовање физичке дистанце. Ове године неће бити традиционалне војне параде Јелисејским пољима Дан пада Бастиље у 300 речи Средњовековна тврђава Бастиља је у 18. веку коришћена као затвор за противнике краљевске власти. У њој су затварани и политички затвореници и племићи, као и они који су чекали суђења. Они који би у тамници били по директном налогу монарха, нису имали право жалбе, пише Британика. Вишегодишње незадовољство које је деценијама тињало међу припадницима нижих класа, кулминирало је јуришем на Бастиљу. Четрнаестог јула 1789. је „светина, у непланираном и потпуно неорганизованом нападу, заузела Бастиљу, тврђаву која се у Паризу сматрала најупечатљивијим симболом краљевске моћи", наводи се на сајту Историјска читанка цитат из књиге историчара Метјуа С. Андерсона „Европа у осамнаестом веку". Аутор додаје да иако практично тај догађај није донео много - унутра је било свега седам затвореника, а стражара је било релативно мало, психолошке последице су биле несагледиве. „Обележавајући пад Бастиље 1789. године, обележавамо почетак Француске револуције и рађање нових концепата који су се потом проширили у Европи и у свету: успостављање правне државе, слободу, једнакост и братство", саопштио је француски амбасадор у Србији Жан-Луј Фалкони. Касније ће ову тврђаву камен по камен разрушити. Заузимање Бастиље наговестило је почетак Француске револуције. Ипак, истовремено дошло је и до великог крвопролића. Гувернеру Париза одрубљена је глава и због тога је, измешу осталог, касније било полемике о томе да ли је то прави датум за национални празник. Историчар и правник Слободан Јовановић бележи да се „ова тврђава више предала него што је освојена", али да је убрзо дошло до значајнијих промена - краха феудалног режима. На скупштини 4. августа племићи су се одрекли привилегија, „за шест часова било свршено са повластицама у Француској", пише Јовановић. „Збрисане су повластице племства и свештенства, повластице еснафа, повластице судијског реда, повластице појединих провинција. Није остало ни трага од изузетних права; сви су Французи постали одједном једнаки",наводи у делу „Вођи француске револуције". Врхунац славља 1790. био је тренутак када је Марија Антоанета подигла и окупљенима показала француског престолонаследика Дан пада Бастиље у 500 речи Слободам Зечевић је дипломирао на Правном факултету на Сорбони и каже да су студије историје државе и права почињале од Француске револуције. „Французи то сматрају фундаментом. И ту и јесу садржани неки фундаментални принципи савремених држава - подела власти, републиканско уређење, грађанска једнакост, једнакост грађана пред законом и многе друге". Додаје да је било и многих друштвених последица бурних догађаја с краја 18. века. „Ресторани су настали као последица Француске револуције. До тада кувари су радили на двору и код аристократа. Када су аристократе остале без глава, они остају без посла и отварају ресторане за грађане", каже Зечевић. Како је тај догађај утицао на Србију? „Ми смо доста били инспирисани Француском револуцијом. То је почетак револуције и овде, почела је борба за ослобођење од Турака и Карађорђе је правио прве институције од 1804", подсећа Зечевић. Бројни потоњи закони у Србији, па чак и Сретењски устав, писани су под утицајем идеја Француске револуције. Истина о Дану Републике - како су се помешали мир и револуција Хју Скофилд, ББЦ новинар Још један догађај вредан националног сећања одиграо се 14. јула у Француској, али наредне, 1790. године у време кад је „Париз био град наде", писао је ББЦ њуз 2013. Краљ Луј Шеснаести још је био на престолу, али је конститутивна скупштина ограничила његове моћи. Привилегије аристократији су укинуте. Била је то, како су је историчари назвали, „оптимистична фаза" револуције. А да би је обележиле, власти су организовале несвакидашњи догађај на отвореном на Марсовим пољима - где је сада Ајфелов торањ. Подигнут је тријумфални лук висок 24 метра и редови дрвених клупа за чак 400.000 људи. У центру је постављен „Олтар Отаџбине", на ком је писало „Народ, Закон, Краљ". Недељама се Париз припремао за ову фешту. На прву годишњицу пада Бастиље пљуштала је киша, али поворка новоосноване Националне гарде из целе Француске парадирала је кроз град, на челу са маркизом Ла Фајетом. Свирала је војна музика, краљу су полагали заклетве на верност, а и он се заклео да ће поштовати уредбе Народне скупштине. Врхунац славља био је тренутак када је Марија Антоанета подигла и окупљенима показала француског престолонаследника. Маса се орила. По речима историчара Жоржа Анрија Сутуа, у том тренутку је „још увек било могуће замислити да може да се успостави нови режим - онај који не вређа верске осећаје већине и има краљеву подршку". Није потрајало, наравно. За годину дана револуција је кренула ка крвавом завршетку. За сенатора Анрија Мартина, аутора Закона о Националном празнику, „14. јул 1790. најлепши је дан у историји Француске, вероватно и у историји човечанства." „Тог дана је коначно постигнуто национално јединство". Донет 1880. године, Закон о 14. јулу је намерно био двосмислен. Није речено која година се прославља. И данас, наравно, сви помисле на пад Бастиље. Али треба се сетити и оног другог датума - кад је Француска изгледала као да је на ивици мирније и постепене промене. То је, такође, део приче. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk