Пол Велер, легенда у доба короне: Улога фризуре у звуку чувеног британског музичара
Као власник једне од најславнијих фризура у земљи последњих 40 година, Пол Велер је изненађујуће спокојан због локни које су му израсле у изолацији.
Пол Велер се вратио у Полидор - дискографску кућу која је једном одбила његову плочу „Само пуштам косу", смеје се он. „Добро, пуштао бих је и иначе, али сада нисам имао избора. Морате просто да се прилагођавате, зар не?" Уместо да покуша да се ошиша код куће, као што су то многи урадили са различитим степеном успеха, славни музичар ју је само пустио да расте док се у његовом студију у Сарију „трудио да искористи време најбоље што може". „Има се много слободног времена и очигледно нема наступа уживо, тако да само гурам даље и трудим се да радим на следећем пројекту", каже 62-годишњак. Али прво оно најпрече, његов 15. соло албум „On Sunset", пуштен је у свет у петак. У последње време Велер је сваке недеље представљао нови материјал (и имиџ) у серијалу акустичних сесија из домаће радиности. „Моја жена ме је наговорила да их радим", признаје он, „она је моја помоћница камермана!" Велер, као и његови хероји Битлси и Дејвид Боуви пре њега, обично је стално у покрету. Али његов трећи албум за четири године (не рачунајући саундтрек за филм „Jawbone" или његово скорашње окушавање са снимањем звукова природе) тера га да, као и већина нас у овом тренутку, макар мало застане и размисли. „Андерграунд звук" С овим албумом вратио се у Полидор - дискографску кућу која је славно одбила последњи рад његовог поп бенда из осамдесетих The Style Council, ставивши тачку на то поглавље у његовој каријери. „Modernism: A New Decade", њихова дип хаус плоча из 1989. године, на којој звука гитаре са шест жица није било ни за лек, на крају је у целости угледала светлост дана тек девет година касније, у време кад је читав свет већ увелико плесао уз електро ритмове. „Полидор дефинитивно није био спреман за њу", присећа се Велер, „а можда не би била ни наша публика тог времена, али тешко је рећи." „У то време то је још увек био андреграунд звук, није ни на који начин био мејнстрим. „Годинама касније могао сам да увидим њихов резон - то не значи да се с њим слажем - али, наравно, утицај и хаус музика су само наставили даље, чак и данас она само вози своје. „Али тако је било у то време и то просто морате да прихватите", слеже он раменима. Велеров стари партнер из групе Style Council Мик Талбот појављује се на плочи, као и The Staves, Хана Пил и гитариста The Strype Џош Маклори После три деценије, чини се, Велер им ту одлуку „не узима за зло", будући да је, истиче он, „читав бизнис данас потпуно другачији". „Смешно је, међутим, зато што се и даље сећам кад сам први пут дошао у Полидор, пре толико година, сви су увек били старији од мене", каже он. „Сада је читав њихов тим најмање 20 година млађи, али то ми се свиђа." „А заиста волим и многе музичаре које држе [Били Ајлиш, Селест, Сем Фендер] тако да ми је то било довољно добро." „Смешне ствари и срећна времена" Овај пут је његов приложени ЛП одобрила и етикета а, чини се, и критичари. Гардијан му је дао четири звездице, описавши Велеров звук из 2020. године као „топао, мудар и још увек способан да изненади". „Са довољно мелодија да задовољи базу фанова састављену од ћалаца косијанера и довољно експеримената да његове задовољи властите неочекиване укусе, ово је Велер који узима најбоље од оба света", написао је Алексис Петридис. Исту оцену доделио је и Тајмс, који је написао да је „Модфадер у хипи фазону". „Углавном можете да процените шта је Велер наумио по стању у ком му се налази коса", приметио је Вил Хоџкинсон. Концерт пред пуном салом собних биљки за повратак у нормалност За то време, Индепендент му је такође дао четири звездице, а Марк Бомонт је написао да „On Sunset" „бриљантно спаја нова интересовања за авангарду с увек другачијим соул расположењем будућности." Насловна нумера инспирисана је путовањем до Булевара сумрака у Лос Анђелесу пред корону, где је отац осморо деце посетио најстаријег сина. То је призвало сећања на његово прво путовање тамо „још '77', као 19-годишњи „клинац" на турнеји с оним што ће, за многе, постати кључни британски пост-панк бенд, The Jam. „Одсео сам у малом хотелу у том уском делу града, где се налази легендарни музички клуб 'Whisky a Go Go'. 'The Rainbow Room' и 'Sunset Marquis' су мало даље низ улицу", објашњава он. „Био сам у Лос Анђелесу безброј пута од тада, али нисам ходао тим конкретним делом од тада и помислио сам: 'Ох, мој Боже, колико је времена прошло', чак и сам то понекад заборавим." „Био је то, дакле, тренутак рефлексије, присетио сам се смешних ствари и срећних времена које смо доживели тамо." Он додаје: „Само сам замислио ту особу која тражи старе пријатеље, или старе љубавнике, или шта год да је већ имао, а очигледно је да су сви они наставили даље са својим животима." „Музика на плочи има мрачних момената, али већином је то позитивна летња музика, мислим." „Извршити притисак да се прекине с тим" Време изласка албума поклопио се и са неким мрачним моментима за човечанство, са пандемијом корона вируса и смрћу Џорџа Флојда - црног Американца који је страдао кад га је привео бели полицајац. Велер, који и сам има одраслу децу мешаног порекла, мисли да је „шокантно да се то тамо и даље дешава" и подржава протесте покрета „Црни животи су важни". „Поред свега што се десило у поратним годинама са грађанским правима и црним председником, ништа се није променило", каже он. „Не знам како ће они то да реше у тој земљи, то је толико дубоко укорењено." „Читав свет мора да изврши притисак да се прекине с тим", додаје он. Желео је да „On Sunset" „звучи филмски - нека врста филмске музике са Западне обале седамдесетих, као радови композитора Лала Шифрина" Његови текстови, као главног песмописца у The Jam, „довели су социјалне протесте и културну аутентичност на врхове топ листа", према његовом биографу Шону Егану. Сам човек је разочаран кад чује да су његови текстови за песме као што су „Eton Rifles", „That's Entertainment" и „Town Called Malice" - и даље актуелни у Великој Британији данас. „Било би лепо помислити да ти текстови потичу из неког другог времена и да више нису релевантни данас, зато што су се сви променили и пошли даље, али нажалост изгледа да није тако", уздише он. По „први пут после дуго времена", вирус је оставио Модфадера без јасне путање куда даље, а опет „срећног због онога што ради". „Волим само да стварам музику, да правим плоче. Немам жељу ни за чим другим, да будем сасвим искрен према вама." Право осећање задовољства у савременом свету - ето доброг имиџа за сва годишња доба. „On Sunset" је изашао 3. јула. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk