Ергодан се суочава с неизвесним резултатом избора
Кад је коначно пролећна киша пала над Босфором, заставе политичких партија у истанбулском кварту Бешикшташ скроз су покисле, а мокри плакати су лежали на тротоару.
Реџеп Тајип Ердоган је фаворит на предстојећим председничким изборима Али пљусак није утицао на дух активиста опозиције који су пуни оптимизма пред изборе који се одржавају 24. јуна. „Требало је да затворимо у 8 увече", рекао је један активиста у шатору где се дели промотивни материјал. „Али има толико интересовања да ћемо морати да останемо до 11." Када су ванредни председнички и парламентарни избори били расписани у априлу, деловало је да ће председник Реџеп Тајип Ердоган однети лаку победу. Изненадио је опозицију, партија левог центра Републиканска народна партија (ЦХП) имала је проблем да пронађе свог кандидата, а националистичка партија није могла да пронађе довољно кандидата за посланике. Али шест недеља је дуг период у турској политици. Турска опозиција именовала Ердогановог ривала Зашто Ердоган прави митинг у Сарајеву Ко су Ердоганови противници? У међувремену Републиканска народна странка представила је енергичног и популарног кандидата, такође је помогла националистичкој Доброј странци (ИYИ) да учествује на парлементарним изборима, тако што је „позајмила" својих 15 посланика, опозиција је створила широку коалицију по први пут како би и мале странке прешле цензус, који је постављен високо, а турска лира доживела је оштар пад у односу на долар, у једном тренутку изгубила је 20 одсто вредности, чиме је пољуљана вера у „Ердоганоекономију". Али председник и даље остаје тешко савладив политички противник. Победио је на свим изборима у претходних 15 година; око 90 одсто турских медија подржавају владу; његово конзервативно гласачко тело га обожава; по истраживањима јавног мњења налази се испред противкандидата - али не довољно да бих победио у првом кругу председничких избора и вероватно не довољно да задржи већину у парламенту. Успод „вучице" Учитељица у пензији Гулзерен Улучај покушала је да игнорише кишу на Босфору, закачивши беџ на јакну на коме је слика сунца - симбол нове Добре странке. Партију је основала Мерал Аксенер, некадашња министарка унутрашњих послова која је заступала тврду политику против милитантних активиста Курдске радничке партије (ПКК) током таласа насиља 1997. Међутим, променила је курс и представља се као продемократска националисткиња, с надимком „вучица". Мерал Аксенер Током кампање обећала је да ће продати турски јавни сервис, који подржава владу, а да ће приход од тога бити подељен грађанима. „Она је храбрија од већине мушкараца", Улучај је рекла с осмехом. „Није поткупљена, а није ни лопов. Она је све што ова влада није." Прави тренутак за секуларног кандидата Пре неколико недеља се претпостављало да уколико дође до другог круга на председничким изборима, Аксенер ће бити противкандидат председнику Ердогану. Али се чини да је тренутно популарнији кандидат ЦХП партије, Мухарем Инце. Дугогодишњи посланик и некадашњи професор физике искористио је тренутак, али и запаљиву реторику којој је Ердоган склон. Мухарем Инце на митингу опозиције Обећао је да ће луксузну председничку палату претворити у научни институт, скратити обавезни војни рок и уклонити кривично дело „увреде председника" за које су многи данас оптужени. „Ако будем изабран, моћи ћете слободно да твитујете", обећао је. Ова партија углавном има проблем да дође бирача, који нису део њеног традиционално секуларног гласачког тела. Инцеова породица је религиозна - његова мајка и сестра носе мараму, а начин на који се он обраћа бирачима није искључив. „Он уме да разговара с младим људима, пошто је био учитељ", каже двадесеттрогодишњи Доган Кироглу, који ради на штанду ове партије на Бешикташу. „Ердоган је користио овај начин обраћања 16 година - сада је на свом крају. А Инце је на почетку." Како гласање функционише Гласачки листић Курдски фактор На изборима се такође кандидовао Селахатин Демиртас, из прокурдске ХДП партије, који је у затвору од новембра 2016, након велике акције против људи који су наводно организовали пуч. У помало кафкијанском маниру, он излази на изборе иако је у затвору. На његову харизму реагују многи Курди и турски левичари, али националисти га повезују с милитантним крилом ПКК партије. Селехатин Демиртас, ухапшени лидер прокурдске Демократске партије (ХДП) Ако његова партија пређе цензус од 10 процената, највећи на свету, неопходан за улазак у скупштину, онда ће владајућа странка АКП, која предводи десничарску коалицију, изгубиће већину. Шта ако Ердоган победи? Чак и да Ердоган задржи председничку позицију, коришћење огромних моћи које су му дате на референдуму одржаном прошле године, губитак скупштинске већине ће га у томе ограничити. „У кохабитацији, он може да објављује декрете, а парламент да их не изгласа", каже професор Соли Озел са Кадир Хас универзитета. „По новом систему, скупштини су одузете неке ингеренције - али и даље има моћ." Освајањем новог мандата, Ердоган ће бити шеф државе који има извршну моћ, чиме је место премијера постало непотребно. Имаће могућност да неке законе одобри декретом, бира министре и судије, као и да распусти парламент, који и даље може да захтева истрагу о председнику или да иницира опозив. Ердоган у кампањи Инце и Аксенер кажу да ова реформа концентрише превише моћи у рукама једног човека и да ће смањити своја овлашћења у случају да буду изабрани. Оно што многе брине на овим изборима су нерегуларности - претње гласачима на југоистоку, где има највише Курда, као и промене изборних закона које олакшавају намештање резултата. Иако се најављује да ће надзор избора бити свеобухватан, али због отворених питања везаних за прошлогодишњи уставни референдом и ванредно стање које и даље траје, страхови да ће бити изборне крађе су велики. Све указује да ће Ердоган на крају ипак победити. Кемал Ћиван, који носи са собом летак Ердоганове партије, обожава свог председника. „Сећам се кад нисмо имали воду. Он нам је дао метро, болнице и школе. Стране силе изазивају економске проблеме - у питању је међународна завера." Ако довољно гласача мисли овако, председник ће моћи да прегура тешку економску ситуацију, с инфлацијом изнад 12 одсто и падом кредитног рејтинга земље. „За шест месеци, сви ће осетити ефекте инфлације", каже Озел. „Али уколико опозиција не убеди бираче да би они знали како боље да се носе с том ситуацијом, бојим се да ће људи невољно гласати поново за Ердогана. Питање је колико су људи лојални." Лојалност партији, кредибилитет избора, читава Ердоганова ера - све је то доведено у питање у једном од најтежих периода у Турској у последњих неколико година.