Стенице су преживеле изумирање диносауруса
Стенице су много старије од људи, показала је студија која је почела као истраживање о бизарном начину размножавања ових инсеката.
Истраживање је трајало 15 година Истраживање узорака ДНК-а од 30 врста стеница показало је да су инсекти стари бар 115 милиона година. Паразит који испија крв старији је од свог најстаријег домаћина - слепог миша - више од 50 милиона година. Изненађујући налази објављени су у часопису Модерна биологија (Current Biology). Професор Мајк Сива-Џоти, са Универзитета у Шенфилду, који је био део истраживачког тима, рекао је да се почетно истраживање бавило „трауматском оплодњом". Мужјаци стеница имају полни орган у облику бодежа којим убадају женке како би их оплодили директно кроз крвоток. „То је пандан размножавању пауна преко репа - екстремно је", рекао је професор Сива-Џоти. „Ова створења су веома чудна - не раде ништа као друге животиње." Резултати су изненађујући „Да би се сакупили сви генетски узорци било је потребно 15 људи и 15 година, зато што су ова створења толико загонетна." Чињенице о креветним стеницама: Већина врста на којима је рађено истраживање сакривене су у удаљеним пећинама, где пију крв слепих мишева. Када су истраживачи имали узорке довољног броја различитих врста, могли су да направе генетску временску линију развоја стеница. Мутације које се спонтано дешавају у генетском коду бића делују као молекуларни сат, омогућавајући научницима да прате еволуцију кроз милионе година. „Прва изненађујућа чињеница коју смо открили била је да су стенице много старије од слепих мишева, за које су сви претпостављали да су им први домаћини", рекао је Штефен Рот из Универзитетског музеја Берган у Норвешкој, који је водио истраживање. „И даље не знамо ко су им били домаћини у време када је тираносаурус рекс ходао Земљом." Истраживачи су материјал покупили из удаљених пећина Сива-Џоти је додао да би биолошка „Ахилова пета" ових стеница могла да буде сакривена у њиховом генетском коду - посебно у деловима који су јединствени за две врсте које су се храниле људском крвљу. „Резултати истраживања ће нам помоћи да боље разумемо како су стенице развиле особине које их чине ефикасним штеточинама", рекао је он. „То ће нам такође помоћи да пронађемо нове начине да их држимо под контролом."