Борка Павићевић (1947-2019): „Треба пуно волети да би се стварала позоришта“
„Треба пуно волети и бити пријатељ да би се стварала позоришта."
Борка Павићевић је оснивачица и директорка Центра за културну деконтаминацију Овако је, не знајући да то чини, пре само два месеца једноставно објаснила свој дугогодишњи рад драматуршкиња Борка Павићевић, која је у недељу преминула у Београду. Заправо је у колумни за дневни лист Данас писала о својим пријатељима и колегама којих више нема, а који су обележили уметничку и активистичку сцену Србије и региона. Писала је о оснивачу БИТЕФ-а Јовану Ћирилову и оснивачици „Атељеа 212" Мири Траиловић. Борка Павићевић затворила је овај круг и најдуже покушавала да веже уметнике - миром. Као жену која је прва 2008. године покушала да доведе младе албанске уметнике са Косова у Београд и интелектуалку која је рекла 'не' национализму деведесетих - овако ће је памтити публика читавог Балкана. Мирдита, добар дан и Београдски круг Борку Павићевић млађи грађани знају по улози у формирању фестивала Мирдита, добар дан. Она је у својим просторијама Центра за културну деконтаминацију, чији је била директор, угостила фестивал, који је коначно довео албанске младе уметнике у Београд и дао им глас. Они са више стажа знају је као оснивача Београдског круга. Обе идеје имају нешто заједничко - борбу против национализма на Балкану и отварање граница кроз уметност и активизам. Центар за културну деконтаминацију годинама је домаћин фестивала Мирдита, добар дан са идејом представљања актуелне косовске културне сцене у Београду. Инспирација за фестивал је Беким Фехмију, познати албански, косовски, београдски и југословенски глумац који представља симбол јединства и могућности повезивања два културна простора у једну јединствену целину. Фестивал сваке године обезбеђује полиција. Београдски круг, чији је Борка Павићевић била кооснивач, 1992. године окупио је београдске интелектуалце који су отворено говорили против милитаристичке политике у Србији, али и етно-национализма, популизма, ратних злочина и етничког чишћења на територији бивше Југославије. Круг је реаговао на оно што је нудио Меморандум Српске академије наука као отпор национализму. Управо је оснивање Београдског круга отворило тему Прве и Друге Србије, односно поделе Србије на оне који су за власт и оне који су против, на националисте и ненационалисте, на русофиле и про-западне интелектуалце. Ипак, из Београдског круга су на то одговарали - „Ако вас питају шта је Друга Србија, озбиљно им одговорите - то је Србија која се не мири са злочином". У позориштима од Сплита до Скопља Борка Павићевић у истој тој колумни за Данас, под називом „О пријатељству и љубави", пише о Југославији кроз уметност - теми којој је посветила читав живот. Рођена је 1947. у Котору у Црној Гори, а дипломирала и магистрирала драматургију на Академији за позориште, филм, радио и телевизију у Београду са тезом „Нереалистичка драма у Србији између два рата". У колумни се сећа финалне пробе представе Декамерон 81, једне у низу које је написала током рада у Атељеу 212. Пише и о БИТЕФ-у и заједничком раду са Јованом Ћириловим. Њена дела обишла су целу бившу Југославију - радила је у Зеници, Сплиту, Скопљу, Љубљани, Суботици и Београду. Учествовала је у уметничком покрету КПГТ, што је акроним за реч позориште у Хрватској, Србији, Црној Гори, Словенији и Македонији. Била је арт директорка Београдског драмског позоришта, али је 1993. године смењена након јавних и политичких изјава. Добитница је великог броја интернационалних награда међу којима су и Otto Rene Castillo награда за политичко позориште у Њујорку; награда Хирошима фондације за мир и културу (2004); Освајање слободе коју Фондација Маја Маршићевић Тасић додељује „жени чија дела потврђују принципе људских права, владавине права, демократије и толеранције". Како је говорила Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk