Пензија и радни век до 70 година: „Не осећам се као пензионерка, дани су ми испуњени”
Радни век у Србији могао би да буде продужен до навршених 70 година живота за оне који то желе, ако се усвоји иницијатива за измену Закона о раду.
Докторка Живана Виторовић ради откако је отишла у пензију У том случају, запослени би могао да остане у радном односу још пет година после испуњења услова за старосну пензију, ако је вољан и ако постоји потреба послодавца за његовим радом. „Почела сам да радим у приватном дому здравља четири месеца пре него шта сам отишла у пензију. То ми много значи", каже за ББЦ докторка Живана Јовановић Виторовић. Као примаријус и специјалиста пулмологије, лако је нашла посао и после одласка у пензију пре три и по године. Процењује се да око 35.000 пензионера обавља неке повремене послове, према писању дневника Блиц. У Србији је регистровано 1.713.123 пензионера, са просечном пензијом од 26.335 динара, подаци су Републичког фонда за пензионо и инвалидско осигурање за фебруар 2019. „И да нисам плаћена, радила бих" Најава о одлагању одласка у пензију и даље је у форми иницијативе, која ће бити упућена надлежним министарствима на одлучивање, а коначну реч даће Скупштина Србије, објавила је Политика. Ако се и усвоји, тиме се не би мењао Закон о пензијском и инвалидском осигурању који утврђује да се старосна пензија може остварити са навршених 65 година живота и 15 година радног стажа. Докторка Виторовић има 68 година, а сваки дан ради по четири сата, уз две радне суботе у месецу. „Прија ми, јер сваког дана изађем из куће, имам обавезу да се упристојим, а видим и народ на путу до посла, те сам информисана, некад боље и од медија", каже кроз осмех Виторовић. Посао јој омогућује да буде у контакту са пацијентима, али и колегама, те да се редовно образује. Није јој био пресудан финансијски моменат, мада, каже, и паре добро дођу. „И да нисам плаћена, радила бих. Не осећам се као пензионерка, дани су ми испуњени. Сви који се осећају способним, треба да раде", поручује она. „Искусни, а најжилавији" Лазар Анђелковић, власник ауто-школе, има 66 година - у старосној је пензији, а и даље ради, али не пуно радно време. Као саобраћајни инжењер има лиценце за инструктора, испитивача и предавача и рад са кандидатима му представља додатни извор прихода. „То ми много помаже, јер ми је пензија мања од 20.000", истиче Анђелковић. И док се није сам нашао у тој улози, често је запошљавао пензионере. Послодавцима се то, каже, исплати, јер су доприноси дупло мањи. „То су искусни људи, а најжилавији. Ако нам пензионери закажу, пропаде држава", наводи Анђелковић. Нису само високообразовани старији суграђани, попут универзитетских професора или адвоката они који у пензији траже додатни посао - ту су и ноћни чувари или сезонски радници, готово све делатности у којима има слободних места. Мирослав Здравковић, економиста, за ББЦ на српском Средином 1980-тих година, када сам још био дечак и стицао прва интересовања за економију, покојни Бора Пекић је на ББЦ радију причао о Енглезима и о нама, о радним навикама и о другим темама. То је било време Тачеризма и Реганомике, када су ломљена права радника и увођен ултралиберални капитализам. Бора је писао како Немци ујутру у осам сви озбиљни прилазе радним местима, док у Лондону тек око девет сати на улице излазе разносач новина и чистач улице. Да није туриста, улице би тада биле пусте до дванаест сати. Одрастао сам уз радни морал и етику типа „играм коло специјално, јер ме плаћа социјално". Анегдота је зборила да су из социјалног ишли да провере да ли је неко стварно на боловању, а затекли су га на свадби како пева цитиране стихове. Ми смо добили Тачеризам са заостатком од 15 година, давне 2000, а баш ултралиберални капитализам англосаксонског типа. Нисмо се много угледали на Немце, већ на оне земље које су узор за програме и моделе ММФ-а. Суштинска је ту грешка у расуђивању и у имплементацији да ми, на жалост, нисмо ни Американци, ни Енглези, па оно што би њима донело бољитак, нама је још једна несрећа више о врату. Од те 2000. до данас, стотине хиљада радника је остало без посла, како због ликвидације, тако и због приватизација предузећа у којима су радили. Овај либерални капитализам важи за капитал, али не и за раднике, па су се радна места претворила у радне логоре и ту нема много разлике између приватног и јавног сектора. Сада је са одласком бејби-бумера у пензију постало актуелно питање недостатка радне снаге, које се тренутно решава продужавањем радног стажа, а предлаже се да се ради и до 70. године, на добровољној основи, а биће и осамдесете у игри. Србија у Европи има најбржи пораст броја људи који обављају два посла. Индиректно то смањује вероватноћу да се уопште и доживи та седамдесета. Мени овај одлазак у пензију личи на наше чланство у ЕУ - куче које јури покретног зеца и никако да га стигне. Шетња је некад довољна разонода старијим суграђанима Бацих поглед на Евростат, да видим колико већ наших стараца ради, али унапред знајући да већина пољопривредника ради до смрти, а већина их и јесте у том добу, више од 65 година. Просечан радни век у ЕУ износио је 36,2 године у 2018, у томе мушкараца 38,6 година, а жена 33,7 година. Србија је при дну листе са 33,3 године, у просеку, у томе мушкарци 36,4 године а жене 30 година. Мање од нас раде у: Белгији, Бугарској, Грчкој, Хрватској, Црној Гори, Италији, Северној Македонији и у Турској. Незгодацију нам прави један изведен показатељ, а то је промена дужине радног века од 2010, од када има Србије у бази. У просеку је у ЕУ продужен радни век за 1,6 година, и то више код жена (2,1) него код мушкараца (1,2). Ни у једној земљи није смањен радни век, а највише је повећан на Малти, чак за 5,6 година. Следе још Мађарска, Црна Гора, Литванија и Турска пре Србије, која је у овој трци тек на шестом месту. Код нас је за осам година повећан радни век за 3,4 године, и то за 3 мушкарцима а за 3,8 година женама. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk