Мало гледаш, па се сакријеш: Сцене којима нас је Џон Карпентер купио
Подигавши два прста - кажипрст и мали, формирајући препознатљиви симбол - култни амерички хорор редитељ Џон Карпентер позирао је за фотографију на филмском фестивалу у Кану у среду.
Џон Карпентер одликован је Златном кочијом Убрзо му је уручена Златна кочија, награда за изузетан допринос филму коју додељује француско Удружење редитеља. Карпентер, познат по класицима Ноћ вештица, Бекство из Њујорка, Кристина, Створ и Принц таме, изјавио је да је почаствован признањем. „Никада нисам помислио да ће моји филмови имати такав утицај", изјавио је режисер током примања награде. И вероватно је један од ретких који тако мисле. Многи гледаоци су већ током првог Карпентеровог филма који би се нашао на тапету, били свесни да, иако престрављени, гледају кинематографско ремек дело. И та комбинација ужаса, страха, али и невероватне привржености раду, нешто је што многи фанови испрва нису могли да објасне. Џон Карпентер је током вишедеценијске каријере освојио велики број награда и Златна кочија делује као логичан корак у каријери. Међутим, према мишљењу фанова, Златна кочија је могла доћи и раније. Фанови би Карпентера одликовали већ када их је први пут уплашио или просто купио режијом, нарацијом или музиком коју је неретко и сам компоновао. Магла (The Fog) Редитељ Петар Петровић је као веома млад заједно са кумом гледао Маглу (The Fog). „Кум је овај филм изабрао као не много страшан и нешто прихватљиво за моју крхку личност, нешто преко чега бих се навукао на страшнија и крвавија дела", каже Петровић за ББС на српском. „Издржао сам увод и полако цурио ка вратима страна, али када се у крупном плану појавио један од пирата, са лицем без лица, црвима уместо очију и алгама уместо косе - заждио сам. У милисекунди сам истрчао, стуштио се низ четири спрата степеница, утрчао у своју зграду, побегао у собу и сакрио се у орман испод зимске одеће." „Црвени ужарени погледи проклетих гусара нису ми дали да спавам и никада нисам заиста могао да гледам хороре. Али, мало, по мало, схватио сам колико је Карпентер јак. Колико је наизглед ничим успевао да створи жељену атмосферу и усмери осећања гледаоца тачно тамо где жели. Без двосмислености, без дилеме." „Убрзо, почео сам да се интересујем за све што је имало везе са Карпентером. Учећи о његовим узорима стигао сам до класика америчке и светске кинематографије, а, имати Карпентера као узор, значи имати непретенциозног мајстора филмског израза као водича." „Магла ми је сада један од његових омиљених филмова, мало иза Вампира и У Планинама лудила, јер они нису тако страшни." Бекство из Њујорка (Escape from New York) Јелена Ђуровић, уредница и водитељка филмске емисије МОНДОПоп, имала је само девет година када је први пут погледала неки филм Џона Карпентера. Био је то Escape from New York. Курт Расел као Снејк „Биоскоп је Козара у Безистану, поподневни термин. У кадар, из полумрака, са црним повезом преко ока улази Курт Расел. Он је бивши топ војник а сада несташни заточеник супермакс затвора, који треба да спаси америчког председника", каже он за ББЦ на српском. „Саговорник, полицијски командир му се обраћа: 'I am not a fool Plissken' а Расел лежерно одговара 'Call me Snake'." „Плава девојчица у Козари стиска малецну песницу и у себи каже нешто као 'yes'!" „Ту и тако сам постала филмофил." Створ (Тhe Thing) Иако није страствени обожаватељ Џона Карпентера, Жељку Цветковићу, професору енглеског језика, Створ (Тhe Thing) је један од омиљених филмова. „Иако на прво (а некима и на друго) гледање мало подсећа на треш, дефинитивно је померио границе жанра - у то време јако иновативним приступом, специјалним ефектима и нарацијом". „Издвојио бих две сцене: када доктор покушава да оживи повређеног пријатеља и сцену када Мекриди (Курт Расел) под претњом оружјем покушава да сазна чије тело је ванземаљац преузео." „То је први хорор филм који сам гледао и био, у најмању руку, шокиран и згрожен. Тада, као клинац, осећао сам велику напетост током гледања Створа, али сам због тог филма постао велики фан тог жанра." Карпентер се поред филма бави и музиком Писац Ото Олтвањи каже да је створ можда и његов најдражи хорор свих времена. „Тај филм има све - гомилу не много бистрих мушкараца на незаборавној изолованој локацији, мало прилике за забаву (сем компјутерског шаха и вискија), непобедиву космичку претњу и једну од омиљених реплика које са друштвом од тада користим кад год дође до некаквог празног хода 'Хајде мало да поседимо и видимо шта ће се догодити'." „Будући да сам га први пут гледао чим се појавио, добро се сећам оштре критике којој је био изложен - служио је као дежуран пример за тај нови сој плитких филмова који се ослањају на специјалне ефекте и крв, а немају душу као оригинал, прича која, ето, ни 1982. није била нова. " „То ми није сметало да га волим до обожавања. У међувремену се десило потпуно неочекивано превредновање какво се ретко среће у популарној култури: данас се већински сматра да је Карпентеров Створ аутентично ремек дело које је надмашило чак и оригинал Хауарда Хокса (који није потписан као режисер, али се навелико тврди да јесте)." „Могао бих да одаберем скоро сваку сцену као омиљену, али једна се ипак истиче, а то је брутална, импровизована анализа крви у кризном тренутку да би се открило ко је уљез међу нашим јунацима." „Она истовремено успева да буде најподмуклији 'jump-scare', али и тренутак који ће вас протрести и узнемирити до дубине душе. Принц таме (Princ of Darkness) Сценариста Марко Стојановић је још као дете имао помешања осећања према хорорима. „Неки од њих су ме ужасно плашили, али сам зато имао готово перверзну жељу да их погледам." „Један од момената који ми се стравом заувек урезао у памћење јесте сцена из Принца таме, који је помало потцењен хорор из Карпентерове кухиње, али је мени ефектнији од неких других, пуно славнијих претходника". „Карпентер поседује свеобухватно разумевање страха у његовим подсвесним, симболичким коренима, па је тако једна од најчувенијих и најјезивијих сцена у Прицну таме она кад се леш појављује и гласом који чини хор од хиљада бубашваба поручује опкољеним у цркви: 'Молите за смрт'." „Као неком ко је одрастао у згради и имао ту несрећу да сусреће црне, троме бубашвабе које се вуку ходницима стана таква сцена ми и данас изазива окретање желуца и непогрешиву нелагоду." Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk