Корона вирус: Како ће променити националну безбедност и шпијунажу
Виши обавештајац журно стиже на састанак са најновијим извештајем у рукама и ставља га пред нестрпљиве политичаре и доносиоце одлука.
Национална безбедност се последњих година бавила углавном тероризмом и сајбер криминалом У прошлости, тај извештај је могао да садржи детаље о планираном терористичком нападу - можда је блискоисточна ћелија тражила неки нови начин да сруши авион. То би довело до убрзавања уигране машине националне безбедности. Али у будућности, тај извештај могао би да говори о епидемији вируса у далекој земљи коју је заташкала њена влада. Од напада 11. септембра пре скоро 20 година, национална безбедност се највише бавила тероризмом. Али током година било је гласова који су тврдили да би идеја „безбедности" требало да се прошири, а актуелна криза око корона вируса поставила је озбиљно питање да ли би глобална здравствена безбедност требало да постане важнији сегмент националне безбедности. У последњем прегледу, међународна пандемија је у Великој Британији класификована као национални ризик по безбедност Прве класе - што значи да је проглашена врхунским приоритетом - али то се није видело по издвојеним ресурсима или начину на који је то питање обрађивано у поређењу са друге три претње на истом нивоу - тероризам, рат и сајбер-напади. Али исто као после 11. септембра, постоје људи који сматрају да их се није слушало кад су упозоравали да црвена светла увелико трепћу у вези са нашом здравственом безбедношћу. У случају шпијунских агенција, прилагођавање би могло да захтева поприлично велику промену возне траке. Приоритет за доносиоце одлука биће познавање истине на терену о здравственој ситуацији у некој другој земљи. За агенције као што су МИ6 и ЦИА које регрутују људске ресурсе, то ће можда значити старање да на правом месту имају агенте који могу да пошаљу извештај о томе шта се заиста дешава. Могло би да дође до промене и у томе шта агенције које пресрећу комуникације траже и у самом технолошком обавештајном раду, јер би сателити могли да добију задатак да траже здравствене локације или чак погребна места. Баш као што је технологија развијена да из даљине „њушка" трагове нуклеарног материјала, нови уређаји могли би да траже здравствене и биолошке претње. Али то је још увек углавном традиционални свет сакупљања обавештајних података. Права будућност могла би да се огледа у коришћењу сложенијих података и вештачке интелигенције да се спазе, разумеју и предвиде развоји догађаја међу становништвом. Могле би да се користе анализе мета-података из телефона, онлајн претрага или других облика активности. Пре четири године, тадашњи директор дигиталних иновација у ЦИА испричао ми је за рад који агенција обавља да би проучила податке на нивоу становништва читаве једне земље уз помоћ вештачке интелигенције и техника као што су „анализе сентимента". Идеја је била да се унапред препознају догађаји - попут распада система реда и закона и потенцијала за револуцију - пре него што постану непосредно очигледни. У овом се САД и Кина већ утркују ко ће бити бољи, а многи из Вашингтона страхују да ту трку губе јер Кина врши огромна улагања у изградњу капацитета и сакупљање података. Једна од главних непознаница је како ће се ова актуелна криза одразити на пораст национализма из последњих година. Могло би се десити да ширење вируса подцрта глобалну, међусобно повезану природу нашег света и тако доведе до веће сарадње, укључујући дељење информација о свакој новој пандемији. Или би могло да се деси да се границе затворе а земље окрену самима себи - преусмеривши потребу за сакупљањем обавештајних података на оно шта би друге земље могле да раде и крију или нова открића до којих су дошле. „Биолошка шпијунажа" има дуг историјат - за време Хладног рата, Запад и Совјетски Савез очајнички су желели да сазнају на којим тајним биолошким патогенима и нервним агенсима ради друга страна. У будућности, нагласак би могао да буде мање на оружју, а више на вакцинама. Дугогодишњи страхови да би терористи или друге групе могле да употребе некакво био-оружје такође ће бити турбо-наглашени скорашњим догађајима а већ постоје знаци да ултра-десничарске групе размишљају да покушају намерно да рашире вирус. Америчко министарство правде најавило је да они који то буду намерно радили могу бити оптужени за тероризам. Промене у последњих неколико година у покушајима да се разумеју и зауставе дезинформације непријатељски настројених држава изгледа да већ имају трајну важност у овом свету, али изазови постоје и код куће. Једно од питања која би могла да изникну из актуелне кризе јесте колико земље са већим капацитетом за домаћи надзор користе то за препознавање ширења било каквог вируса, као и да разумеју и контролишу кретање људи како би спречили његово даље ширење. Московска полиција ће ускоро тражити од грађана да им покажу код да докажу да имају дозволу да излазе Кина за ово користи софтвер за праћење паметних телефона. Русија користи ЦЦТВ и његов систем за препознавање лица како би тражила људе који крше ограничења. Друге земље подигле су „електронске ограде" које обавештавају државу кад људи изађу из области под карантином. Велика Британија и САД разговарају и са технолошким компанијама о томе шта би оне моле да ураде. Али браниоци грађанских слобода забринути су да би алати за надзор могли да се уведу као помоћ у контролисању вируса, али да после остану активни или да их држава преусмери за политичку контролу. Указаће се потреба и за другим сетом вештина људи који анализирају обавештајне податке. Експерти за здравље морају да седну за сто са војним експертима да обраде и напишу извештаје засноване на оном што добију и представе то доносиоцима одлука, али би ови могли да зазиру од могућности да их „секуларизију" други делови државе. Кључно питање за аналитичаре у овом тренутку јесте колико вирус подрива способност влада и њихових војски да делају и ко би још то могао да злоупотреби. Већ су видљиви знакови да обавештајни свет ради на томе да се прилагоди. Израелска страна обавештајна служба Мосад наводно је извела операцију допремања 100.000 комада опрема за тестирање из иностранства иако су им можда недостајали кључни делови. За то време, домаћа безбедносна агенција ове земље Шин Бет почела је да користи телефонске податке за проналажење оних који су можда били у контакту са вирусом да би их упозорила. У међувремену, обавештајна заједница у САД организовала је низ поверљивих брифинга за доносиоце одлука у јануару и фебруару о опасностима корона вируса заснованих на ономе што је могло да се види у Кини. Међутим, испоставља се да то није претерано импресионирало Белу кућу. И то је подсетник на оно што шпијунске агенције већ одавно знају - колико год били добри обавештајни подаци, од њих нема много користи уколико они са врха не слушају. Пратите нас на Фејсбуку и Твитеру. Ако имате предлог теме за нас, јавите се на bbcnasrpskom@bbc.co.uk