АИК: Шведски фудбалски клуб продаје ДНК бившег капитена
Који је ваш омиљени навијачки реквизит? Шал? Дрес омиљеног фудбалера? Можда неки тешком муком добијен аутограм?
Нилс Ерик Јохансон је у каријери дугој 20 година играо за Бајерн Минхен, Блекбурн, Лестер и АИК А шта мислите томе да поседује капитенов ДНК? То је управо оно што шведски шампион АИК нуди навијачима за празнике. За 3,499 круна (око 40.000 динара), навијачи могу да купе кристализовану ДНК клупске легенде Нилса-Ерика Јохансона, а који се у фебруару пензионисао због проблема са срцем. Његова ДНК се притом добија у тубици која може да траје 500 година. „Ово је као у Парку из доба јуре. За 500 година бисмо могли да видимо много Јохансона како трчкарају около, ко зна", каже шведски фудбалер за ББЦ. Како наводи, неко би сада могао и да га клонира, али је тај део његовог ДНК издвојен како би било спречено „неприкладно или нелегално понашање". „То нисам баш 100 одсто ја, више је око 99 одсто мене. Тај један проценат ми је веома важан, због заштите права на ДНК", каже бивши дефанзивац Бајерн Минхена, Блекбурна и Лестера. „Због тога, на пример, нећете моћи моју ДНК користите на месту злочина - неће бити потпуно подударање и то нисам ја". „А ако ме клонирате вероватно шутирати десном ногом, уместо левом", истиче 38-годишњак уз осмех. Бочица са кристализованом ДНК добија се у кутији у којој је капитенска трака са Јохансоновим ликом и сертификат о аутентичности Како, зашто и сва друга питања Јохансон сарађује са DNAMQ компанијом, која се бави „убацивањем идентитета у производе". Компанију су основали бивши голман АИК-а, Челзија и Ковентрија Магнус Хедман и доктор Роберт Грас. Бивши шведски фудбалер је тако отишао у швајцарску лабораторију код доктора Граса, који му је из уста извукао узорак за масовну производњу његове ДНК. ДНК је касније кристализована, па „личи на снег или лед". Исто је урадио бубњар Моторхеда Мики Ди, али је Јохансон вероватно први спортиста који ће продавати своју ДНК. „Можете да добијете дрес са утакмице на којем ће бити нечија ДНК, али ће се испрати после неког времена", каже Јохансон. „Овако део вашег омиљеног фудбалера можете да однесете кући и имате га веома дуго. Многи навијачи воле да скупљају ствари које имају везе са клубом - ово ће бити једна од њих. Јохансону узимају ДНК Како наводи, када су му први пут предложили ту идеју био је скептичан. „Помислио сам то баш страшно - да ли је технологија отишла предалеко? „Али забавно је померати границе и видети да ли ће се навијачима свидети, а реакције су углавном биле позитивне. „И моја жена је ОК са тим - имамо ултимативну ДНК за наше троје деце које трчкарају по кући". АИК је направио 371 примерак ДНК бившег капитена, један за сваку утакмицу коју је Јохансон одиграо за клуб. У пакетићу се поред ДНК, налази и капитенска трака са његовим ликом, као и сертификат о аутентичности. Део ће бити продаван у хуманитарне сврхе, а а Јохансон истиче да је било тешко „ставити цену на ДНК и себе". „Сваки представља једну утакмицу коју сам играо. Много је прича у тој кутији". „Могао сам да умрем на терену" Јохансон је 2001. са Бајерном освојио Бундеслигу, да би годину дана касније у дресу Блекбурна дошао и до Лига купа. Потом је две године провео у Лестеру, из којег 2007. одлази у АИК. Међутим, доктори су му у фебруару рекли да због дугогодишњег проблема са срцем више не може да се бави фудбалом. Рођен је са срчаном маном за коју зна од 20. године. АИК му је одао почаст тиме што се на утакмицама његов лик, уз натпис „#4 - наш капитен", налази на рукавима дресова. Део дреса АИК-а са Јохансоновим ликом Тим је убрзо освојио титулу и Јохансон је позван да са новим капитеном Хеноком Хоитом подигне трофеј. „Био је то превелики ризик, имам 38 година и троје деце, а моја каријера је ионако била при крају", каже Јохансон. „Ипак, било је тешко поднети то - играо сам на припремама и напорно тренирао да бих био у форми и такмичио се са много млађим фудбалерима од себе, кад су ми доктори рекли 'нема више'". „Од тада сам морао све да гледам са трибина". Јохансон истиче и да је имао доста среће што су доктори на време приметили проблем. „Да сам наставио да играм можда је нешто могло да догоди да умрем на терену. „У исто време осећао сам се способним и мислио зашто не могу да играм и радим оно што волим, али онда се вратим на своју породицу и могућност да будем ту за њих. „И даље се некада пробудим јер мислим да треба да кренем на тренинг... Има нешто снажно у мени што је тешко променити".