Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/treatments/laparoscopic-splenectomy/

כריתת טחול (Laparoscopic splenectomy)
ערוץ בריאות כללית
4 דקות קריאה
כללי
שאלות ותשובות
מאמרים
הסרת טחול הוא ניתוח להסרת טחול חולה או פגום. ניתוח זה נקרא גם כריתת טחול
[1]
.
כריתת טחול מבצעים מסיבות שונות ומגוונות וברמות שונות של דחיפות, והליך זה מבוצע על-ידי מנתח או מנתחת מתחום
כירורגיה כללית
.
הטחול הוא איבר בגודל של אגרוף הממוקם בצד השמאלי העליון של הבטן, מאחורי הצלעות השמאליות. תפקידיו של הטחול הם להילחם בחיידקים, שכן הוא מכיל תאי דם לבנים הנלחמים בזיהומים; לשלוט ברמת תאי הדם (תאי דם לבנים, תאי דם אדומים וטסיות דם); לסנן את הדם ולהיפטר מתאי דם אדומים שחוקים או פגומים
[2]
.
למרות שזהו איבר בעל תפקיד חשוב וחיוני במערכת החיסון, אפשר גם לשרוד בלעדיו. הסיבה לכך היא שהכבד יכול להשתלט על רבים מתפקודיו של הטחול
[2]
.
כאשר הטחול אינו פועל כראוי, הוא עלול להתחיל להסיר תאי דם בריאים. מצב זה עלול להוביל ל
אנמיה
, בשל מספר מופחת של תאי דם אדומים; להוביל לסיכון מוגבר לזיהום, בשל מספר מופחת של תאי דם לבנים; לדימום או לשטפי דם, הנגרמים ממספר מופחת של טסיות דם
[2]
.
צילום: shutterstock | Casa nayafana
מתי מתבצע
מצבים שעשויים לדרוש הסרת טחול כוללים
[1]
:
אבצס או ציסטה בטחול.
קריש דם (פקקת) בכלי הדם של הטחול.
שחמת הכבד.
מחלות או הפרעות של תאי דם כגון תרומבוציטופניה אימונית (
ITP
), ספרוציטוזיס תורשתית, תלסמיה, אנמיה המוליטית, ואליפטוציטוזיס תורשתי. אלו הם מצבים נדירים.
פעילות יתר של טחול.
סרטן של מערכת הלימפה כגון לימפומה הודג'קין.
לוקמיה
.
גידולים אחרים או סרטן המשפיעים על הטחול.
אנמיה חרמשית.
מפרצת בעורק הטחול (נדיר).
טראומה לטחול.
הרבה מכריתות הטחול, מבוצעות במטופלים שאובחנה אצלם הגדלת הטחול. הגדלת הטחול אינה מחלה ספציפית, אלא תסמונת (קבוצה של תסמינים), שיכולה להיות קשורה להפרעות שונות.
מאפייני הגדלה של הטחול הם לעיתים פגמים בתאי הדם ותחלופה גבוהה ולא נורמלית של תאי דם. הגדלת טחול כמעט תמיד קשורה להפרעות מסוימות כמו שחמת הכבד, סוגי סרטן או
דלקת מפרקים שגרונית
[2]
. ההחלטה לבצע כריתת טחול תלויה בחומרת המחלה הגורמת את יתר הטחוליות ובאופן בו היא צפויה להתפתח
.
הכנות לטיפול
בעת כריתת טחול מסירים חלק מהטחול, או את כולו. הטחול הוא אחד האיברים במערכת הלימפה
.
החלק החשוב ביותר בהערכה רפואית לפני כריתת טחול הוא בדיקת הפרעות בטחול, אז מתבצעת מדידת העלייה בגודל הטחול, או היקף המצב המכונה טחול מוגדל. הטחול במצבו הרגיל אינו ניתן להרגשה בעת בדיקה גופנית של רופא/ה. טחול שהוא גדול דיו ניתן להרגיש מבעד לעור. במקרים מסוימים אף יישמע צליל עמום כאשר הרופא או הרופאה נוקשים על בטן המטופל/ת בסמוך לצלעות בצד שמאל.
ניתן להשתמש בבדיקות הדמיה בכדי לוודא את קיומו של טחול מוגדל, כולל בדיקת אולטראסאונד וסריקות
CT
.
שיעור הרס הטסיות או תאי הדם האדומים בטחול ניתן למדידה באמצעות תיוג תאי הדם בכרום רדיואקטיבי או את הטסיות באינדיום רדיואקטיבי.
הכנה קדם-ניתוחית של כריתת טחול כוללת לרוב:
תיקון חריגויות בקרישת הדם ובמספר תאי הדם האדומים.
טיפול בכל זיהום שמתגלה.
שליטה בתגובות החיסוניות. המטופלים מקבלים לרוב חיסונים הגנתיים כחודש לפני הניתוח. החיסונים הנפוצים ביותר הם פנומווקס או פנו-אימון 23 (נגד זיהומי ריאה) ומנומון
A/C/Y/W-135
(נגד זיהומים מנינגוקוקיים של קרום המוח).
לפני כריתת טחול תיתכן הפסקה זמנית של נטילת תרופות ותוספי מזון מסוימים. ייתכן שיהיה צורך בצום לפני הניתוח. יש להישמע להנחיות הרופא/ה כדי להגיע מוכנים.
מהלך הטיפול
לפני התחלת הניתוח תינתן הרדמה כללית למטופל/ת. הסרת טחול יכולה להתבצע בשתי שיטות: באמצעות הליך זעיר פולשני (לפרוסקופי) או באמצעות הליך פתוח (מסורתי). השיטה לרוב תבחר בהתאם לגודל ומצב הטחול - ככל שהטחול גדול יותר, כך גדל הסיכוי לבחירה בכריתת טחול פתוחה
[3]
.
כריתת טחול לפרוסקופית - במהלך כריתת טחול לפרוסקופית יבוצעו ארבעה חתכים קטנים בבטן. לאחר מכן יוחדר צינור עם מצלמת וידאו זעירה לתוך הבטן דרך אחד החתכים. באמצעות צפייה בתמונות ווידאו על מסך, יוסר הטחול בעזרת כלים כירורגיים מיוחדים שיוחדרו דרך שלושת החתכים הנוספים. לאחר הוצאת הטחול סוגרים את החתכים.
חשוב לדעת שכריתת טחול לפרוסקופית אינה מתאימה לכולם. קרע בטחול, למשל, מצריך בדרך כלל כריתה בשיטה הפתוחה. במקרים אחרים ייתכן כי תיבחר השיטה הלפרוסקופית, אך במהלכה יתגלה צורך לבצע חתך גדול יותר בגלל רקמת צלקת מניתוחים קודמים או בשל סיבוכים אחרים
[3]
.
כריתת טחול פתוחה - במהלך כריתת טחול פתוחה נעשה חתך באמצע הבטן, שלאחריו תעשה הזזה הצידה של השרירים והרקמות, כדי לחשוף את הטחול. לאחר מכן מסירים הטחול וסוגרים את החתך
[3]
.
אחרי הטיפול
לאחר הניתוח, מועברים לחדר התאוששות. במקרה של ניתוח לפרוסקופי, סביר להניח שניתן יהיה לחזור הביתה עוד באותו היום או ביום שאחרי. במקרה של ניתוח פתוח, ייתכן שניתן לחזור הביתה לאחר יומיים עד שישה ימים. במידה ונעשה שחרור הביתה כבר באותו היום (ללא כל אשפוז), חשוב לדאוג שיהיה מלווה כלשהו לפחות ביממה הראשונה
[3]
.
כאב ואי נוחות צפויים להופיע לאחר הניתוח. מומלץ ליטול משככי בבית החולים ובבית, בהתאם להמלצת המנתח/ת. במידה והכאבים ממשים גם לאחר נטילת משככי כאבים, יש לפנות לייעוץ רפואי – ייתכן ויהיה צורך במינון גבוה יותר או בהחלפת התרופה
[4]
.
במרבית המקרים ניתן לאכול ולשתות כרגיל כבר זמן קצר לאחר הניתוח. הנחיות לגבי איך להתנהל בבית, יתקבלו על-ידי המנתח/ת, כתלות במצב המטופל/ת ובסוג הניתוח
[4]
.
לגבי חזרה לפעילויות הרגילות, כולל נהיגה, ספורט ועוד – יש לשוחח עם המנתח/ת בהתאם להתקדמות ההחלמה. לרוב ההחלמה אורכת כמה שבועות, אך זהו מצב אינדיבידואלי המשתנה בין כל מטופל ומטופלת: במקרה של ניתוח לפרוסקופי, זה יכול לקחת שבועיים; במקרה של ניתוח פתוח, זה יכול לקחת כשישה שבועות
[4]
.
לאחר ניתוח פתוח צפויה להישאר צלקת בבטן העליונה, שעם הזמן תתאחה ותטשטש. במקרה של ניתוח לפרוסקופי, יישארו מספר צלקות קטנות יותר, וגם הן צפויות לדעוך בהדרגה
[4]
.
סיכונים
כמו בכל ניתוח, גם בכריתת טחול ישנם סיכונים לסיבוכים. חלק מהסיכונים הללו נובעים בגלל חוסר מעקב של המטופל/ת אחר הנחיות הרופא/ה לאחר הניתוח וחזרה לפעילות מוקדם מדי. כדי לסייע בהפחתת הסיכונים מומלץ לפנות לפיזיותרפיסט/ית לצורך הנחייה בתרגילי נשימה ותנועת רגליים שאפשר לעשות בבית, וזאת כדי להוריד את הסיכון לזיהום בחזה או לקריש דם
במהלך תקופת ההחלמה.
הסיבוכים הקיימים הם
[4]
:
זיהום - סיבוך שכיח יחסית לאחר ניתוח הוא זיהום בפצע, המתבטא באדמומיות, נפיחות או הפרשות סביב הפצעים, חום של מעל 38 מעלות.
סיבוכים חמורים יותר הם נדירים מאוד, והם כוללים תגובה חמורה להרדמה, נזק לאיבר אחר או לכלי דם מרכזי במהלך הניתוח עצמו.
תוצאות הטיפול
אם הניתוח נעשה עקב טראומה או קרע בטחול, בדרך כלל אין צורך בטיפול נוסף. אם זה נעשה כדי לטפל בהפרעה אחרת, ייתכן שיידרש טיפול נוסף בהפרעה לאחר הניתוח
[3]
.
ניתן להמשיך לחיות חיים רגילים ללא טחול. כאמור, הכבד ואיברים אחרים צפויים להשתלט על רוב תפקודי הטחול. לצד זאת, אדם ללא טחול הוא בעל סיכון מוגבר לחלות או לקבל זיהומים חמורים, כמו גם בעל קושי גדול יותר להתאושש ממחלה או מפציעה. הסיכון לכך הוא בעיקר זמן קצר לאחר הניתוח.
בשל כך, חשוב להיות ערניים ולקבל טיפול רפואי מידי במידה וחום הגוף עולה
[5]
.
כדי להפחית את הסיכון לזיהום, ייתכן ויומלץ לעשות חיסונים נגד דלקת ריאות, שפעת, המופילוס אינפלואנזה
Hib) b
) ומנינגוקוק. במקרים מסוימים, תיתכן גם המלצה על שימוש באנטיביוטיקה מונעת, במיוחד לילדים מתחת לגיל 5 ולאנשים עם מצבים אחרים המגבירים את הסיכון לזיהומים חמורים.
בכל מקרה, יש לפנות לרופא/ה במידה ומופיעים סימנים לזיהום
[3]
:
חום של 38 מעלות ומעלה.
אדמומיות או כתמים בכל מקום בגוף
.
כאבי גרון.
צמרמורת שגורמת לרעידות
.
הצטננות שנמשכת זמן רב מהרגיל
.
[1]
https://www.mountsinai.org/health-library/surgery/spleen-removal
[2]
https://www.nhs.uk/conditions/spleen-problems-and-spleen-removal
/
[3]
https://www.mayoclinic.org/tests-procedures/splenectomy/about/pac-20395066
[4]
https://www.nhs.uk/ipgmedia/National/Lymphoma%20Association/assets/Splenectomy-havingyourspleenremoved.pdf
[5]
https://my.clevelandclinic.org/health/treatments/14614-splenectomy