גבר בן 45, מר סמית, חווה היפרקוזיס חמור ומבקש טיפול רפואי
תשומת לב במרפאת ד"ר ג'ונסון בישראל.

מספר רשומה רפואית: XXXX-XXXXX
מספר מוטב תוכנית הבריאות: XXXX-XXXXX
מספר ביטוח לאומי: XXXX-XX-XXXX
כתובת דוא"ל: johndoe@email.com
מספר טלפון: (123) 456-7890
תאריך לידה: 1 בינואר 1976

רופא: ד"ר ג'ונסון
מרפאה: מרפאה רפואית XYZ
מיקום: תל אביב, ישראל

המטופל מציג את התלונה של היפראקוזיס חמור - רגישות מוגברת
צלילים יומיומיים שהשפיעו באופן משמעותי על איכות חייו. על פי פירוט
היסטוריה ובדיקה גופנית, ניכר כי אין סיבה ניתנת לזיהוי
מצב זה. אין סימנים להצטברות שעוות אוזניים, זיהום או גורמים ידועים אחרים
זה יכול לתרום להיפרקוסיס. המטופל מכחיש כל חשיפה לרעשים חזקים או
שינויים אחרונים בסביבתו שיכולים היו לעורר בעיה זו.

במהלך הבדיקה הרופא מבחין בטינטון קל, צלצול או זמזום מתמיד
אוזניים. המטופל מתלונן גם על סחרחורת קלה אך מתעקש שזה לא יפריע
עם פעילותו היומיומית. אודיוגרמה בוצעה לבדיקת שמיעתו של המטופל, אשר
גילה ספים נורמליים בשתי האוזניים.

למרות תוצאות האודיוגרמה הרגילות, רמת אי הנוחות המדווחת בעצמה של המטופל
רעשים חזקים נתפסים נשארים גבוהים. לכן, בדיקות והערכה נוספות הן
מוצדק לקבוע את הגורם הבסיסי להיפרקוסיס של המטופל.

המטופל מכחיש כל שימוש בטבק.

המלצות:
1. ביטחון וייעוץ בנוגע לאופי השפיר של הממצאים עד כה.
2. הפניה לרופא אף אוזן גרון (מומחה לאוזן, אף וגרון) להמשך
הערכה וייעוץ פוטנציאלי למרכיבים פסיכולוגיים אפשריים התורמים
להיפרקוזיס של המטופל.
3. בדיקות נוספות עשויות לכלול תגובת גזע המוח השמיעתית (ABR), פליטות אוטואקוסטיות ו
אלקטרוקוקליאוגרפיה להבנה טובה יותר של חדות השמיעה של המטופל והעצבית
תגובות לגירויים קוליים.
۴. שינויים באורח החיים, כגון הימנעות ממקומות עם רמות רעש מוגזמות ושימוש
אטמי אוזניים במצבים רועשים.
5. אם נמצא כי גורמים פסיכולוגיים תורמים להיפרקוסיס של המטופל,
הפניה לפסיכולוג או לפסיכיאטר עשויה להתאים לתמיכה נוספת
אסטרטגיות התמודדות.