Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/diseases/renal-failure-renal-insufficiency/

המומחים של
Info
med
מסבירים:
אי ספיקת כליות היא הפרעה בתפקוד הכליות. עקב תפקודן החיוני של הכליות בגוף, אותה הפרעה עלולה לגרום להצטברות של חומרי פסולת ושל נוזלים בגוף, להפרעה בייצור חומרים חיוניים כמו ויטמין D ואריתרופואטין (הורמון המיוצר ע"י הכליות, במצבים של חסר בחמצן, בכדי לגרות יצירת כדוריות דם אדומות) ולהפרעות אלקטרוליטריות (במאזן המינרלים בגוף כמו נתרן, אשלגן, מגנזיום, סידן וזרחן).
אי ספיקת כליות מתבטאת בשתי צורות:
1. מחלת כליה כרונית (Chronic Kidney Disease - CKD)
מצב כרוני בו קיימת ירידה ב GFR (מדד להערכת תפקוד כלייתי, אשר ערכו התקין נע בין 90-120) מתחת ל- 60 למשך 3 חודשים לפחות. מחלת כליה כרונית נוטה להחמיר עם הזמן ועלולה להפוך בסופו של דבר למחלת כליה סופנית (End Stage Renal Disease או בקיצור ESRD). ניתן לעצור את ההידרדרות בתפקוד הכליה, לכן האבחון והטיפול המוקדמים במחלה ובגורמי הסיכון מאוד חשובים.
2. פגיעה כלייתית חדה (Acute Kidney Injury - AKI)
מדובר בתסמונת ששכיחותה הולכת ועולה, הכרוכה בתמותה גבוהה ושכיחות גבוהה של פגיעה כלייתית שאריתית כרונית. פגיעה כלייתית חדה מכילה את כל הטווח מפגיעה קלה ועד פגיעה קשה המחייבת טיפול כלייתי חלופי (כמו דיאליזה).
צילום: Shutterstock
סימפטומים
סימפטומים - מחלת כליה כרונית:
• הצטברות נוזלים גורמת לבצקות, קוצר נשימה ויתר לחץ דם.
• הפרעה בייצור הורמון אריתרופואיטין גורמת להפרעה בייצור כדוריות דם אדומות  וכך לחולשה וקוצר נשימה.
• הצטברות של חומרי פסולת גורמת להופעת גרד, הקאות, ירידה בתיאבון ובמצבים קשים יכולה לגרום לשינויים במצבי ההכרה.
• הפרעה בייצור
ויטמין  D
ובמאזן הסידן והזרחן גורמת לעצמות שבריריות וחלשות.
• הפרעות במאזני האשלגן משפיעות על הלב כך שעליית רמות האשלגן בדם גורמות להפרעות לבביות מסכנות חיים.
סימפטומים - פגיעה כלייתית חדה:
• אוליגוריה (400 > מ"ל שתן ליום)
• הפרעות אלקטרוליטריות במאזן המים (התפתחות בצקות) ובמאזן חומצה בסיס בגוף
• עליית קריאטנין בדם, הנמשכת לרוב ימים ספורים עד שבועות
• סימפטומים כמו עייפות, הקאות ו
כאבי ראש
סיבות וגורמי סיכון
סיבות וגורמי סיכון - מחלת כליה כרונית:
•
סוכרת
(
מסוג 1
וגם
מסוג 2
) גורמת לאבדן הנפרונים שמרכיבים את הכליה
• השמנת יתר והפרעה בשומנים של הדם
• בעיות וסקולריות בעורקי ועורקיקי הכליה
• מחלות שמקורן בכליה עצמה כמו מחלות כליה דלקתיות, מחלות גלומירולריות ומחלות כליה פוליציסטיות
• זיהומים וחסימות בדרכי השתן
• תרופות רבות עלולות לפגוע בכליות דוגמת משככי כאבים מקבוצת NSAIDs ואנטיביוטיקות שונות
סיבות - פגיעה כלייתית חדה:
נהוג להתייחס לשלושה סוגים, לפי הגורמים השונים:
Pre-renal ARF .1 - הבעיה הראשונית אינה מהכליות, אלא מאיסכמיה וחוסר הגעת דם לכליות מהרבה סיבות כמו תת לחץ דם, תרופות, בעיה כבדית או לבבית, ובמידה והגורם המשפיע מתוקן בזמן, הכליות חוזרות לתפקד באופן תקין.
Intrinsic ARF .2 - הבעיה הראשונית הינה בכליות עצמן. בעיות במרכיבים בתוך הכליות כמו הגלומרולים או הטובולים, עלולות לגרום למחלות כלייתיות דוגמת גלומרולונפריטיס ונקרוזיס טובולארי.
Post renal ARF .3 - כתוצאה מחסימה בדרכי השתן שיכולה להיגרם ע"י אבנים בכליה, נוכחות קתטר שתן או הגדלת ערמונית.
אבחון ובדיקות
אבחון - מחלת כליה כרונית:
חשוב להבדיל בין אי ספיקה אקוטית לכרונית, משום שאי ספיקת כליות אקוטית היא הפיכה ברוב המקרים.
• באי ספיקת כליות כרונית, בשונה מאקוטית, ברוב המקרים הכליות נראות קטנות בבדיקת אולטרה-סאונד של הכליות, חוץ ממקרים מסוימים כמו סכרת או מחלת כליות פוליציסטית.
• עלייה ברמות קריאטנין בדם שנמשכת לחודשים עד שנים.
• ניתן לשקול
ביופסיה
בחשד למחלה ראשונית של הכליה.
•
בדיקת שתן
לזיהוירמות גבוהות של חלבון בשתן.
סיבוכים אפשריים
הסיבוכים הנובעים מאי ספיקת כליות משתנים בין החולים ותלויים ברמת הפגיעה ברקמת הכליה ובתפקודה. בין הסיבוכים ניתן למנות
עודף נוזלים בגוף, יתר לחץ דם, חלבון בשתן, חמצת מטבולית, אנמיה, מחלת עצם מטבולית ועוד.
טיפולים ותרופות
טיפול - מחלת כליה כרונית:
• טיפול מניעתי ואיזון גורמי סיכון: שמירה על אורח חיים בריא, פעילות גופנית, הורדת משקל, טיפול ביתר לחץ דם, בהפרעת שומנים בדם ואיזון רמות סוכר בדם.
• מעקב אחרי מאזן מים ואלקטרוליטים ובמקרים מסוימים מתן משתנים להורדת רמת אלקטרוליטים בעיקר אשלגן והפחתת הבצקות.
• מתן תוספת של ויטמין D.
• מתן ביקרבונט לטיפול בחמצת המטבולית שמתפתחת כסיבוך לאי ספיקת כליות.
• מתן אריתרופואיטין וברזל לטיפול באנמיה.
• מתן תרופות לשיכוך כאבים במידת הצורך, חשוב להימנע משימוש בקבוצת נוגדי דלקת לא סטירואידלים NSAIDs משום שהם עלולים לפגוע בכליות.
• במצבים קשים ובמחלה סופנית, הטיפול הוא ע"י דיאליזה או השתלת כליה.
טיפול - פגיעה כלייתית חדה:
• זיהוי וטיפול בגורם הראשוני לאי ספיקת הכליות החדה, במידה וקיים.
• להימנע משימוש בתרופות מסוימות העלולות לפגוע בכליה כמו תרופות ממשפחת NSAIDs  או אנטיביוטיקות שונות, ולהימנע מביצוע בדיקת  CT עם חומר ניגוד לאנשים עם בעיות כלייתיות ברקע.
• מעקב אחרי קריאטנין ותפוקת שתן.
• טיפולים ספציפיים לפי הגורמים השונים:
Pre-renal ARF .1 - הטיפול העיקרי כולל מתן נוזלים ובמצבים קיצוניים של ירידה בלחץ הדם ניתן לתת תרופות יונוטרופיות המשפרות את תפוקת הלב.
Intrinsic ARF .2 - טיפול במחלת הכליות הספציפית. לרוב יש שימוש רב בתרופות מקבוצת הסטרואידים.
Post renal ARF .3 - הסרה של הגורם לחסימה.
חשוב לציין שבפגיעות כליה אקוטיות קשות ובעיקר הלא מאובחנות בזמן, הטיפול יכול להגיע עד לדיאליזה ועלול להיגרם נזק שארי לכליות ועד לאי ספיקת כליות כרונית.