Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/drugs/interferon/

המומחים של
Info
med
מסבירים:
האינטרפרונים הם קבוצת חומרים חלבוניים המיוצרים בתאים של האדם ושל בעלי חיים עקב זיהום נגיפי, או כתגובה לגירוי על ידי חומרים אחרים.
השימוש העיקרי של אינטרפרון בטא הוא ב
טרשת נפוצה
. האינטרפרונים מיוצרים על ידי הגוף ויש  להם תפקיד מרכזי במערכת החיסון, הם פועלים על ידי מנגנון שאינו ברור במלואו ומסייעים בצמצום הנזק של מערכת העצבים המרכזית הקשורה לטרשת נפוצה.  ההנחה היא כי אינטרפרון מסוג בטא מפחית את הפעילות הדלקתית בגוף ואת נטיית המערכת החיסונית לתקוף את המיאלין בגוף.
השימוש באינטרפרון כטיפול בטרשת נפוצה, מקטין את תדירות ההתקפים ועוצמתם ומאט את התקדמות המחלה. הטיפול יכול למנוע החמרת המחלה, אולם לא יכול לרפא אותה.
פגאינטרפרון בטא (פלגרידי), הוא בעצם אינטרפרון מסוג בטא, שעבר פגילציה: תהליך המאפשר שהיית התרופה בגוף לזמן ארוך יותר, והפחתת תדירות ההזרקה.
אינטרפרונים מעודדים תנגודת לסוגים מסוימים של זיהומים נגיפיים.
בשנים האחרונות השתמשו בתכשירי אינטרפרון בניסויים קליניים לטיפול בצורות שונות של סרטן; הנפוץ ביותר בשימוש קליני הוא אינטרפרון אלפא, אשר הוכח כיעיל ב
לוקמיה
של תאים שעירים, בלויקמיה מילואידית כרונית וב
מיאלומה נפוצה
.
מחקרים נערכים עתה על השימוש באינטרפרון במחלות ממאירות נוספות, כמו גם במחלות נגיפיות המסכנות חיי אדם, כולל אלה המופיעות אצל אנשים הסובלים ממערכת חיסון פגומה, וכן ב
דלקת נגיפית של הכבד
.
בנוסף, משתמשים באינטרפרון לטיפול בחולי
איידס
שיש להם גידול של כלי הדם על שם קפושי.
יעילותו של אינטרפרון הוכחה בטיפול בדלקת כבד הנגרמת כתוצאה מזיהום בנגיף דלקת הכבד מקבוצה C.
נדרשת תשומת לב לתכולת בנזיל אלכוהול בחלק התכשירים. זהו חומר עזר העלול לגרום לתגובות אלרגיות, ונמצא קשור לסיכון לתופעות לוואי חמורות כולל בעיות נשימה בילדים צעירים. השימוש בילדים צעירים (מתחת לגיל 3) מוגבל לשבוע, אלא אם הומלץ אחרת על ידי הרופא.
אין להשתמש בתרופה במקרי רגישות לחומר הפעיל, לאלבומין אנושי, או למרכיבי התרופה האחרים, במצבי דיכאון חמור או/ו מחשבות אובדניות, וכן בעת מחלת כבד חמורה.
צילום: Shutterstock
מידע על התרופה
אופן נטילת התרופה
זריקות.
יש להימנע מהזרקה במקרה של פגם בנראות הנוזל (אינו שקוף או שמכיל חלקיקים) או באריזתו (מכסה פתוח, עט שבור, או מגש פלסטיק פגום או פתוח).
תדירות וזמן נטילה
זריקה אחת, בתדירות הזרקה משתנה. תלוי בסוג התכשיר.
טווח המינון
מבוגרים מעל גיל  16 שנים: בהתאם למינון המומלץ של כל תכשיר .
תחילת ההשפעה
התרופה פעילה בגוף תוך שעה, אך עשויים לחלוף 1-2 חודשים עד שתורגשנה השפעותיה.
משך ההשפעה
התרופה פעילה בגוף תוך שעה, אך עשויים לחלוף 1-2 חודשים עד שתורגשנה השפעותיה.
מנה שנשכחה
יש להיוועץ ברופא המטפל. אין להזריק מנה כפולה כפיצוי.
הפסקת התרופה
יש להיוועץ ברופא המטפל.
מינון עודף
לא סביר, מכיוון שהטיפול עם תרופה זו מנוטר בקפידה.
אחסון
בקירור,2-8 מעלות צלזוס, או עד 25-30 מעלות צלזיוס, בהתאם לסוג התכשיר. יש לעקוב אחר הוראות היצרן.
אין להקפיא.
יש לשמור התרופה מחוץ להישג ידם ולטווח ראייתם של ילדים.
אזהרות
תזונה
אין הגבלות.
אלכוהול
מומלץ להימנע משתיית אלכוהול בזמן נטילת תרופה זו.
נהיגה
יש להימנע מנהיגה עד שלומדים כיצד התרופה משפיעה, כיוון שתרופה זו עלולה לגרום לבחילה, לסחרחורת.
הריון
יש להתייעץ עם הרופא לפני נטילת התרופה בעת הריון, חשד להריון וכן בעת תכנונו.
הנקה
יש להיוועץ ברופא לפני השימוש. לא צפויה השפעה מזיקה על התינוק היונק. ניתן להשתמש באינטרפרון בזמן הנקה.
תינוקות וילדים
התרופה אינה מיועדת לילדים מתחת לגיל שנתיים. לא נערכו ניסויים קליניים רשמיים בילדים ובמתבגרים (גילאים 2-17 שנים).
קשישים
ייתכן שיהיה צורך בהפחתת המינון.
דווח לרופא במקרה של
מחלת כבד
מחלת כליה
מחלת לב
הפרעות בתפקוד בלוטת התריס
אפילפסיה (כפיון)
תגובות אלרגיות לכל תרופה שהיא
אסתמה
צריכת אלכוהול
דיכאון ו/או מחשבות אובדניות
נטילת תרופות אחרות
סיכון ממנת יתר
בינוני
סיכון מפיתוח תלות
נמוך
תופעות לוואי
שכיחות תופעות הלוואי משתנה בהתאם לתכשיר ואופן הטיפול, יש לעקוב.|
תופעות לוואי שכיחות:
כאב ראש (שכיח מאוד).
תסמינים דמויי שפעת, חום, כאבים, כאבים בחזה, הצטברות נוזלים בזרוע , ברגל או בפנים. (בצקת היקפית) ,חולשה, צמרמורות, הזעות, הרגשת חולי.
במקרים אלו מתן תרופות נוגדות כאבים או מורידות חום בימי ההזרקה עשוי לסייע.
ירידה במספר כדוריות דם אדומות, כדוריות דם לבנות או בטסיות הדם.
קשיי שינה ,שלשול, בחילה, הקאות ,גרד, פריחה בעור, תגובות עוריות, כאב שרירים ומפרקים, עייפות, חום וצמרמורות, אובדן שיער.
ובנוסף, הטיפול באינטרפרון קשור להופעת תופעת לוואי פסיכיאטריות קשות בחולים, עם או בלי הפרעות פסיכיאטריות קודמות. חולים עם תסמיני דיכאון צריכים להיות במעקב צמוד, וש לשקול הפסקת הטיפול.
התרופה עלולה לגרום לתופעות אלרגיות, כולל תופעה של רגישות יתר, אבדן שמיעה, אובדן צבע העור.
ייתכנו פגיעות עוריות כמו אדמומיות, גרד, התנפחות, דלקת, כאב, זיהום סביב מקום ההזרקה. שינויי צבע, היווצרות סדקים ונמק באזור ההזרקה. יש להזריק את התרופה ע"י מטפל/ חולה מיומן. תגובות באזור ההזרקה בדרך כלל פוחתות עם הזמן. לצורך צמצום התגובות העוריות במקום ההזרקה, כדאי לבצע הזרקה במקומות הזרקה שונים, בסבב.
אי תפקוד בלוטת התריס.(לא שכיח)
תפקוד לקוי של הכבד (נזק כבדי ,כשל כבדי ,כולל הפטיטיס) – נדיר.
תופעות לוואי נדירות נוספות: בעיות בכליות, סימנים אפשריים: שתן מוקצף, עייפות, התנפחות בעיקר של הקרסוליים והעפעפיים ועלייה במשקל. סימני היפצעות מוגברת, דימום, חום, חולשה חמורה- כתוצאה מפגיעה כלייתית.
דמוי התקף של טרשת נפוצה (בשכיחות לא ידועה)- למשל שרירים מאוד מתוחים או חלשים, מה שיביא מניעת אפשרות תנועה, לעיתים סימנים אלה קשורים עם חום ותסמינים דמויי שפעת. יש לדווח לרופא.
יש להיזהר במיוחד בחולים עם מחלות כלי דם ולב, מחלות ריאה, התקפי אפילפסיה, דיכוי מח-עצם, מחלת כליה, מחלת כבד וחולים המכורים לאלכוהול.
יש להפסיק את הטיפול ולהתייעץ עם הרופא מיידית במקרים הבאים:
תחושת גירוד בכל הגוף, התנפחות הפנים ו/או הלשון או קוצר נשימה פתאומי.
חבורות לא אופייניות, דימום מוגבר אחרי פציעה, או זיהומים רבים.
קצב לב לא סדיר, נפיחות בקרסוליים או ברגליים או קוצר נשימה.
כאב בבטן המקרין לגב, ו/או הרגשת מחלה או חום.
בתסמינים של דיכאון – עצבות לא מוסברת, חוסר תקווה באופן בולט יותר מאשר לפני השימוש, חרדה או תחושת חוסר ערך. מחשבות אובדניות.
בעיות בכבד – הצהבה של העור או של לובן העין (צהבת), גירוד בכל הגוף, בחילה, הקאה , שטפי דם מחבלות קלות בעור. סימפטומים אלו עלולים להצביע על בעיה אפשרית בכבד.
פנייה לרופא באופן מיידי נדרשת גם במצבי: הופעת קצף בשתן, עייפות, נפיחות במיוחד בקרסוליים ובעפעפיים, וכן עלייה במשקל, מאחר שאלו עלולים להיות סימנים לבעיה בתפקודי הכליות.
פרטי תגובה עם תרופות אחרות
תרופות נגד דיכאון.
תרופות לטיפול באפילפסיה.
הערה כללית: תרופות מסוימות מגבירות את הסיכון של השפעות שליליות על הדם, הלב או מערכת העצבים. עובדה זו נלקחת בחשבון כאשר נותנים לחולה אינטרפרון יחד עם תרופות אחרות.
תרופות המדכאות את מערכת העצבים המרכזית: כל התרופות להן השפעות מדכאות על מערכת העצבים המרכזית עלולות להגביר השפעות אלה של האינטרפרונים. תרופות אלה כוללות נוגדי חרדה, תרופות לשינה, אנטיהיסטאמינים, נוגדי דיכאון, משככי כאב נארקוטיים ותרופות נגד פסיכוזה.
השפעת שימוש ממושך
נדרשות בדיקות דם, תפקודי כבד, תפקודי כליה ותפקודי בלוטת התריס.
יש לרשום תרופות רק על פי ההתוויות של משרד הבריאות
המידע נלקח בין היתר מעלונים רפואיים ובכל מקרה אינו מחליף התייעצות עם רופא