Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/diseases/impetigo/

המומחים של
Info
med
מסבירים:
אימפטיגו הוא זיהום בעור שנגרם על-ידי חיידקים מסוג Streptococcus pyogenes או מסוג סטפילוקוק זהוב (Staphylococcus aureus).
אימפטיגו שכיח בתינוקות וילדים ומופיע כיבלות בחלקים שונים בגוף, ובייחוד סביב האף והפה, על הידיים ועל הצוואר. זוהי מחלה מאוד מדבקת שעלולה לגרום לאי נוחות ולגירודים.
ההדבקות באימפטיגו מתבצעת באמצעות מגע ישיר או מגע עם חפצים נגועים כמו מגבות, כלי מיטה וכו'.
סימפטומים
בצורתו הקלאסית, אימפטיגו מתבטא ב
פריחה
אופיינית שראשיתה בנקודות אדומות קטנות שמתפתחות לפצעים קטנים המתפוצצים ויוצרים  קרום דביק בצבע דבש. הפריחה עלולה להתפשט למקומות נוספים בגוף, ולרוב מלווה בגירודים. צורה זו של איפמטיגו תחלוף בתוך כשבועיים.
קיימת צורה נוספת של אימפטיגו, המכונה בולוס אימפטיגו (Bullous Impetigo) ומאופיינת בשלפוחיות נוזליות גדולות וקטנות שמופיעות לרוב באזור החזה והבטן. צורה זו שכיחה בעיקר אצל בני שנתיים ומטה, וצפויה לחלוף תוך 3-6 שבועות.
אימפטיגו יכול להדביק אנשים אחרים עד שלב התייבשות שלפוחיות והפצעים, או עד 48 שעות מתחילת הטיפול האנטיביוטי.
סיבות וגורמי סיכון
אימפטיגו שכיח יותר אצל בני 2-6 שנים, ונוטה להתפתח ולהתפשט במזג אוויר חם ולח.
מגורים משותפים צפופים, כמו בסיסי חיילים, מעונות, פנימיות ובתי אבות, מגדילים את הסיכון לחלות באימפטיגו גם בגילאים מאוחרים יותר, בגלל הצפיפות והחשיפה המרובה לחפצים נגועים.
מחלות עור כגון
סקביאס
ומחלות עור אטופיות ומצבים שבהם העור פגוע (שריטה, חתך, עקיצות) עלולים להגדיל את הסיכויים לחלות באימפטיגו.   עם זאת, חשוב להבין כי אימפטיגו יכול לעבור גם בעור שאינו פגוע. כך, ספורט המכיל מגע רב של עור לעור, כמו היאבקות וכדורגל, עלול לגרום גם הוא להדבקות באימפטיגו.
אבחון ובדיקות
במידה ומתעורר חשד לאימפטיגו, יש לפנות לרופא/ת ילדים, רופא/ת משפחה או לרופא/ת עור על מנת לקבל אבחון על בסיס מראה העור או על בסיס ביופסיה.
על מנת לאתר סימנים מוקדמים לפגיעת המחלה בכליות, יש לבצע
בדיקת דם
,
בדיקת לחץ דם
ובדיקת שתן.
סיבוכים אפשריים
גירוד הנגעים עלול לגרום לצלקות.
התפתחות אימפטיגו בהריון היא מצב נדיר, שכן המחלה לרוב מופיעה בילדים ואינה מדבקת עבור מבוגרים.  עם זאת, במידה ועולה חשד לאימפטיגו במהלך ההריון, יש לפנות לרופא/ה במהירות על מנת להתאים טיפול מתאים.
הדאגה הגדולה בהקשר של אימפטיגו היא התפתחות סיבוכים בכליות כתוצאה מתגובה נדירה מאוד לזיהום הסטרפטוקוק - דלקת כליות הידועה בשם דלקת פקעיות הכליה (glomerulonephritis). הדלקת בכליות גורמת לשתן להיות בצבע חום כהה (כמו קולה), ועל-פי רוב היא מלווה בכאבי ראש ובעלייה בלחץ הדם. למרות שמו המפחיד של סיבוך זה, הוא אינו נמשך זמן רב ומרבית האנשים מחלימים ממנו באופן מלא.
טיפולים ותרופות
טיפול באמפטיגו מצריך שימוש באנטיביוטיקה מקומית (משחה) או ב
אנטיביוטיקה
סיסטמית (כדורים), כתלות בהתפתחות ובחומרת המחלה. כך, למשל, אימפטיגו חוזר לרוב יטופל באנטיביוטיקה סיסטמית.
אנטיביוטיקה עשויה למנוע את התפשטות האימפטיגו לאנשים אחרים, והיא יעילה גם בריפויו. לרוע המזל, אנטיביוטיקה לא מסייעת במניעת התפתחות הדלקת בכליות.
טיפול ביתי
רופאים רבים מאמינים שאם יש רק פצע אחד או שניים והפצעים אינם מתפתחים, ניתן להסתפק בטיפול ביתי באימפטיגו.
בטיפול ביתי, יש להשרות את הפצעים במים פושרים כך שהקרום ירד. לאחר ההשריה וירידת הקרומים, יש לשטוף את הפצעים עם סבון ומים. משחה אנטיביוטית יכולה למנוע את התפשטות האימפטיגו לאנשים אחרים.
חשוב לציין כי יש ויכוח בנושא, ורופאים רבים מאמינים בטיפול האנטיביוטי בלבד.
אם הפצעים אינם משתפרים במהירות או אם נראה שהם מתפשטים, יש לפנות לרופא ללא דיחוי.
מניעה
כיוון שמדובר במחלה מדבקת מאוד, חשוב להישאר במודעות לנושא על מנת למנוע הידבקות.
מומלץ לרחוץ ידיים בתדירות גבוהה, ובפרט במידה והיה מגע עם פצע פתוח.
מומלץ להימנע משימוש בחפצים אישיים של אנשים אחרים (מצעים, מגבות, סכיני גילוח וכו').
במידה ונדבקתם, על מנת להימנע מהתפשטות המחלה, מומלץ להרתיח את כל הבגדים, המגבות והמצעים שהיו בשימוש מאז ההידבקות, ולהימנע משימוש של אנשים אחרים בחפצים אלו. ככלל, מומלץ להישאר בבית עד תום התקופה המדבקת (כאמור, עד התייבשות הנגעים או עד 48 שעות מתחילת נטילת האנטיביוטיקה). כמו כן, על מנת למנוע את התפשטות המחלה בגוף, מומלץ להימנע מגירוד הנגעים  ולהקפיד על שימוש בכפפות בעת מריחת המשחה האנטיביוטית והטיפול בנגעים.