Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/drugs/cipralex/

המומחים של
Info
med
מסבירים:
ציפרלקס (Cipralex) מיועד לטיפול ב
דיכאון
, ב
חרדות
ובהפרעות מצב רוח אחרות שקשורות לדיכאון:
התקפי חרדה
(פניקה), הפרעות
חרדה כללית
או
חרדה חברתית
,
הפרעה טורדנית כפייתית (OCD)
ציפרלקס מכיל חומר פעיל שנקרא
אסציטאלופרם
(Escitalopram), מקבוצת SSRI, תרופות נגד דיכאון וחרדה מהדור החדש. חומרים מקבוצה זו חוסמים בצורה בררנית ספיגה חוזרת של סרוטונין (מתווך עצבי) ומגבירים את השפעתו על המוח. אנשי הרפואה סבורים שפעילות ירודה של סרוטונין במוח היא הסיבה המרכזית להתפתחות דיכאון וחרדה.
צילום: shutterstock
מתי מתחילים להרגיש את השפעת ציפרלקס?
השפעה טיפולית של ציפרלקס מתפתחת לאט. הזמן הממוצע עד לקבלת ההשפעה המלאה של ציפרלקס עומד על כארבעה שבועות, בדומה לתרופות אחרות נגד דיכאון.
מתי אסור להשתמש בציפרלקס?
אין להשתמש בציפרלקס במקרים הבאים:
•    רגישות לאסציטאלופרם או למרכיבים נוספים שמכילות טבליות ציפרלקס, מחשש לתגובה אלרגית חריפה.
•    יחד עם תרופות מקבוצת מעכבי MAO , תרופות להפרעות בקצב הלב או כאלה שמשפיעות על קצב הלב או פימוזיד.
•    כשמטופל סובל מהפרעות בקצב הלב (שאושרו בעזרת א.ק.ג או בדיקת תפקוד הלב) או מפגם מולד בפעילות החשמלית של הלב.
•    הטיפול בציפרלקס אינו רצוי במקרה של חולי אפילפסיה שמחלתם אינה מאוזנת.
•    בדרך כלל, ציפרלקס (אסציטאלופראם) אינו מיועד לילדים ומתבגרים מתחת לגיל 18.
חשוב לשים לב:
מומלץ לשמור על תזונה מאוזנת עד כמה שניתן בזמן הטיפול בציפרלקס, כיוון שהוא עלול לגרום לעלייה במשקל ואף להשמנה, בדומה לתרופות אחרות מקבוצה זו.
יש לעקוב אחר רמות הסוכר בדם אצל חולי סוכרת שמקבלים ציפרלקס ולהתאים את מינון התרופות לסוכרת, לרבות האינסולין, במידת הצורך.
לא מומלץ לצרוך משקאות שמכילים אלכוהול בזמן טיפול בצפירלקס.
במקרים נדירים, ציפרלקס עלול להחמיר מחשבות אובדניות או מחשבות על פגיעה עצמית בתחילת הטיפול, במיוחד אצל אנשים שחוו תחושות אלה בעבר או אצל צעיריםעד גיל 25 בערך. במקרים כאלו יש לפנות מיד לרופא.מטופלים הידועים כבעלי מטבוליזם ירוד של האנזים CYP2C19 – יקבלו לא יותר מ 10 מ"ג של התרופה ליום, לפי הנחיית הרופא.
מידע על התרופה
אופן נטילת התרופה
טבליות. אפשר לחצות את טבליות ציפרלקס.
תדירות וזמן נטילה
ציפרלקס יש ליטול פעם ביום, רצוי באותה השעה.
טווח המינון
ברוב הטיפולים בדיכאון או בחרדה, המינון של ציפרלקס יהיה בין 5-20 מ"ג ליום עבור מבוגרים ו-5-10 מ"ג עבור קשישים.
תחילת ההשפעה
לרוב, ציפרלקס מתחיל להשפיע אחרי 1-2 שבועות של טיפול ומלא השפעתו מושגת אחרי 2-4 שבועות טיפול.
אם אין הטבה בתסמיני דיכאון או חרדה אחרי 6 שבועות של טיפול, יש לחזור לרופא.
במקרה של התקפי חרדה (פניקה) - התגובה המקסימלית מתקבלת, לרוב, לאחר כ-3 חודשי טיפול.
משך ההשפעה
לרוב, ציפרלקס מתחיל להשפיע אחרי 1-2 שבועות של טיפול ומלא השפעתו מושגת אחרי 2-4 שבועות טיפול.
אם אין הטבה בתסמיני דיכאון או חרדה אחרי 6 שבועות של טיפול, יש לחזור לרופא.
במקרה של התקפי חרדה (פניקה) - התגובה המקסימלית מתקבלת, לרוב, לאחר כ-3 חודשי טיפול.
מנה שנשכחה
יש לקחת מיד כשנזכרים. אך אם עבר למעלה מ-18 שעות מאז ששכחתם, דלגו על המנה שנשכחה וקחו את הטבלית הבאה של ציפרלקס כרגיל.
הפסקת התרופה
אין להפסיק את נטילת ציפרלקס מבלי להיוועץ ברופא מחשש לחזרת הסימפטומים של דיכאון וחרדה ומהתפתחות תסמיני גמילה.  . עם השלמת הטיפול, בדרך כלל מומלץ להפחית בהדרגה את מינון התרופה על פני מספר שבועות. הפסקה פתאומית של הטיפול עלולה לגרום לתסמינים שכיחים כמו  סחרחורת, הפרעות שינה, חרדה, כאבי ראש, בחילה, הזעה, חוסר מנוחה או עצבנות, דפיקות-לב.
מינון עודף
מינון עודף גדול של ציפרלקס מחייב לפנות מיד לקבלת עזרה רפואית.
יש לפנות לרופא, גם בהיעדר תחושה רעה. סימנים אפשריים למינון יתר: סחרחורת, רעד, עצבנות, פרכוסים, תרדמת, בחילה, הקאה, שינויים בקצב הלב, ירידה בלחץ הדם, שינוי במאזן המלחים/נוזלים בגוף.
אחסון
לשמור במקום סגור, שהטמפרטורה בו לא עולה על 30 מעלות. להרחיק מהישג ידם של ילדים.
אזהרות
תזונה
ניתן לקחת ציפרלקס לפני או אחרי האוכל.
יש להקפיד על תזונה מאוזנת ומסודרת, כיוון שציפרלקס עלול לגרום לעלייה במשקל ואף להשמנה במקרים מסוימים.
אלכוהול
מומלץ להימנע משתיית אלכוהול בזמן נטילת תרופה זו.
נהיגה
יש להימנע מנהיגה עד שלומדים כיצד התרופה משפיעה, כיוון שתרופה זו עלולה לגרום לטשטוש.
הריון
אין להשתמש בתקופות הריון או הנקה, אלא לאחר התייעצות עם רופא לגבי הסיכון לעומת התועלת בלקיחת התרופה. נטילת התרופה סמוך לתום ההריון עלולה להוות סיכון מוגבר לדימום וגינלי כבד זמן קצר לאחר הלידה, במיוחד אם יש עבר של הפרעות דימום. יש לעדכן צוות מיילד- ייתכנו תופעות בלתי רצויות ביילוד.
הנקה
לא ניתן. התרופה עוברת לחלב אם ועלולה להשפיע לרעה על התינוק. מומלץ לא לקחת את התרופה או לא להיניק.
תינוקות וילדים
התרופה אינה מיועדת לילדים ומתבגרים מתחת לגיל 18. טרם נבדקו השפעות הבטיחות לטווח הארוך, מבחינת גדילה, התבגרות והתפתחות קוגנטיבית- התנהגותית.
קשישים
נדרשת הפחתת מינון המינון המומלץ בדרך כלל הוא 5 מ"ג פעם ביום (מינון חד-יומי). הרופא יכול להעלות את המינון עד 10 מ"ג ליום.
ניתוח והרדמה כללית
תרופה זו עלולה להגביר דימום. יש להיוועץ ברופא לפני הניתוח.
סיכון ממנת יתר
בינוני
סיכון מפיתוח תלות
נמוך
תופעות לוואי
תופעות לוואי נפוצות של ציפרלקס כוללות:
בחילה או הקאה, כאב ראש, גודש באף, שלשול, עצירות, גזים, צרבת, שינוי בדפוסי התאבון, חרדה, חוסר מנוחה, הפרעות בשינה וחלומות מוזרים או ישנוניות, סחרחורת, פיהוק, רעד, יובש בפה, הזעה מוגברת, כאבי שרירים ומפרקים, הפרעות בתפקוד המיני - לעיתים תסמינים אלה נותרים גם לאחר הפסקת הטיפול, עייפות, עליה במשקל.
בדרך כלל, תופעות לוואי אלה חולפות בהמשך השימוש.
תופעות לוואי נדירות יותר של ציפרלקס:
פריחה, גרד בעור, תחושת נימול, עקצוצים או העדר תחושה בעור,חריקת שיניים, התרגשות, עצבנות, התקף פאניקה, בלבול, חום ותסמינים אחרים של שפעת כגון: נזלת, שיעול, כאב גרון, צמרמורת; הפרעות בחוש הטעם, עילפון, הגדלת אישונים, הפרעות בראייה, צפצופים באוזניים, נשירת שיער, אי-סדירות במחזור או דימום כבד, הפחתת משקל, קצב לב מהיר, התנפחות גפיים, דימום מהאף.
במקרים נדירים ציפרלקס עלול לגרום לתופעות לוואי רציניות כמו תוקפנות, דֶּפֶּרְסֹונָלִיזַצְיָה, הזיות, קצב לב איטי.
יש להפסיק את השמוש בתרופה ולפנות מיידית לרופא במקרים של דימומים בלתי רגילים, קשיי נשימה, נפיחות של הפנים, השפתיים, הלשון או הגרון העלולה לגרום לקשיי בליעה או נשימה, חום גבוה, עצבנות או חוסר שקט, בלבול, גרד חמור של העור, קצב לב מהיר, לא סדיר, עלפון.
פרטי תגובה עם תרופות אחרות
יש לעדכן רופא/רוקח באשר לנטילת תרופות אחרות, כולל תרופות ללא מרשם וכן תוספי תזונה. בייחוד עבור:
שילוב של ציפרלקס עם תרופות הבאות עלול לגרום לתגובות בלתי רצויות:
• מעכבי מונואמין אוקסידאז (MAOI)- יש להמתין לפחות שבועיים בין טיפולים.
• תרופות המשפיעות על מערכת העצבים המרכזית: סיכון מוגבר לתופעות לוואי כגון טשטוש וסחרחורת.
• תרופות המשפיעות על קרישת הדם, כגון נוגדי דלקת לא סטרואידליים (NSAID's), אספירין ווארפארין עלולות להגביר את הסיכון לדימומים.
• תכשירים נוירולפטיים- תרופות לטיפול בסכיזופרניה ובפסיכוזה, ותרופות נוגדות דיכאון מקבוצות SSRI וטריציקליים, עקב סיכון אפשרי להורדת הסף לפרכוסים.
• ליתיום: עליה בסיכון לתופעות לוואי הן של ציפרלקס והן של ליתיום.
•
אגוניסטים לקולטני סרוטונין, כגון סומאטריפטאן: דווחו מיקרים של חולשה, תנועתיות יתר וחוסר קואורדינציה
.
סומטריפטן ותרופות דומות לטיפול במיגרנה, וכן טרמדול ותרופות דומו (אופיואידים), המשמשים לשיכוך כאבים חמורים.
•
סימטידין, לנסופראזול ואומפראזול, לטיפול בכיב קיבה, פלוקונאזול- לטיפול בזיהומים פטריתיים, פלובוקסמין- לטיפול בדיכאון, וטיקלופידין- להפחתת סיכון לשבץ. תרופות אלו עלולות להעלות את ריכוז אסציטלופראם בדם
.
• קארבאמאזפין: סיכון גבוה לירידה ברמות ציפרלקס ולהשפעה מופחתת שלו.
• חוסמי בטא, כגון מטופרולול: אסציטאלופראם (ציפרלקס, אסטו) מגביר את רמות התרופה בדם ועלול להחמיר את תופעות הלוואי שלהם.
• תרופות המורידות את רמות האשלגן או המגנזיום בדם, כיוון שמצבים כאלו מעלים את הסיכון להפרעת קצב לב מסכנת חיים. כמו תרופות אנטי-מיקרוביאליות מסוימות (למשל ספרפלוקסצין, מוקסיפלוקסצין, אריתרומיצין במתן תוך-ורידי, פנטמידין), תרופות נגד מלריה, במיוחד הלופנטרין, אנטיהיסטמינים מסוימים (למשל אסטמיזול, מיזולסטין(
• תרופות נוגדות דיכאון מקבוצת SNRI ו- SSRI עלולות לגרום לסינדרום סרוטונין (נדיר), הכולל סימנים כמו עצבנות, חוסר שקט, בלבול, הזעה, חום גבוה, רפלקסים מוגברים, עוויתות שרירים, רעידות, עלייה בקצב הלב. עלול להתרחש בשכיחות גבוהה יותר בנטילת תרופות נוספות המשפיעות על מערכת העצבים.
• תוספי תזונה וצמחי מרפא, כמו היפריקום למשל, שיכולים להעלות את רמות הסרוטונין.
השפעת שימוש ממושך
ציפרלקס עלול לגרום להשמנה, לכן חשוב להקפיד על תזונה מאוזנת.
תסמיני הפרעות בתפקוד המיני, ימשכו, במקרים מסויימים, גם לאחר הפסקת הטיפול.
יש לרשום תרופות רק על פי ההתוויות של משרד הבריאות
המידע נלקח בין היתר מעלונים רפואיים ובכל מקרה אינו מחליף התייעצות עם רופא