Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/diseases/intestinal-atresia/

המומחים של
Info
med
מסבירים:
מום זה הוא הסיבה השכיחה לחסימת נהור (חלל) המעי אצל ילודים.
במקרים אלה נהור המעי חסום באופן מוחלט מלידה. שכיחותו נעה בין 1,500-300 לידות חי.
הסיכוי לאיטמות מעי גבוה הרבה יותר אצל ילודים עם תסמונת דאון - במקרים אלה, החסימה תהיה כמעט תמיד בתריסריון. הגורם לאיטמות המעי איננו ידוע.
ההסבר האפשרי שמבוסס בעיקר על ניסיון בחיות מעבדה קובע שבחיי העובר המוקדמים נפגעים כלי הדם המזינים את המעי. אירוע זה יכול להיות סבב של לולאות מעי, התפשלות מעי או קריש דם. כתוצאה מכך, נגרם נזק קשה באספקת הדם באותו קטע ונוצר בו קטע חסום על ידי רקמת חיבור - מחיצה, או שמתהווה נתק מוחלט בין הלולאות.
הפגיעה היא לרוב במעי הדק הסופי, ופחות מ-10% במעי הגס. ב-20% מהמקרים יש יותר מחסימה אחת. ב-10% מהמקרים המעי הדק קצר מהרגיל והאיטמות יכולה להיות מלווה בתסמונת המעי הקצר. איטמות המעי איננה מלווה, בדרך כלל, במומים במערכות הגוף האחרות.
פרופ' י' וינוגרד
סימפטומים
התסמין הקליני של האיטמות יהיה בריבוי מי שפיר. כמות הנוזל גבוהה יותר, ככל שהחסימה קרובה יותר. לאחר הלידה, יהיו הקאות מרה ותופיע תפיחות של הבטן - תפיחות הבטן גדולה יותר, ככל שהחסימה רחוקה יותר, היעדר הפרשת צואה ולעיתים צהבת.
אבחון ובדיקות
איטמות המעי נקבעת כבר בסקירת מערכות מוקדמת של העובר, בשבוע ה-14, 16, על סמך ריבוי מי שפיר, והרחבה ניכרת של לולאות המעי קריבנית לחסימה.
לאחר הלידה, ניתן לבסס את האבחנה בצילום רנטגן של הבטן. על פי צילום לאחר חוקן בריום ניתן לשלול את האפשרות של איטמות מלווה במעי הגס. כך גם את האפשרויות האחרות הנמצאות באבחנה מבדלת ביילודים עם חסימת מעיים ותסמינים קליניים דומים, כמו מחלת הירשפרונג (סבב של המעי הדק) וחסימת המעי על ידי מקוניום (Meconium ileus). מחלה זו מופיעה בעיקר אצל ילודים עם מחלת לייפת כיסתית (Cystic fibrosis).
טיפולים ותרופות
הטיפול, ללא יוצא מן הכלל, הוא בניתוח המתבצע מייד לאחר ביסוס האבחנה כדי למנוע סבל מיותר של המעי ואפשרות של נקב בלולאת המעי החסומה והמורחבת.
נקב של המעי ודלקת של הצפק יביאו בהכרח לעלייה משמעותית בתחלואה לאחר הניתוח ויעלו את הסיכוי לתמותה.
בניתוח כורתים את לולאת המעי המורחבת הקרובה לאיטמות ומרחיבים את לולאות המעי קצה לקצה.
בכל מקרה, על המנתח לוודא באופן מוחלט שאין איטמות מעי נוספת מרוחקת לאיטמות הראשונה.
במקרה של איטמות התריסריון אין לבצע כריתה. לכן הניתוח יתבצע על ידי העברת לולאת מעי דק וחיבורה קרוב לחסימה, תוך מעקף החסימה, או חיבור צד לצד של דופן התריסריון מהאזור הקרוב לרחוק יותר של החסימה.
אצל ילודים בשלים עם אורך מעי תקין תוצאות הניתוח מצוינות, פחות מאחוז אחד מיילודים אלה,
ילקו בבעיה בתר(לאחר)-ניתוחית. בטווח הרחוק, לא צפויים להם קשיים בספיגה, או הפרעה בגדילה ושגשוג.
אצל תינוקות עם איטמות מעי ואורך מעי קצר מהרגיל תקופת ההסתגלות יכולה להיות ארוכה יותר וזאת ביחס ישיר לאורך המעי. יילודים אלה צפויים ללקות בעתיד בקשיים מסוימים בספיגת מזון, פיגור בשגשוג וריבוי צואה. במקרים קיצוניים, שבהם אורך המעי קצר במיוחד (בין 40-20 ס"מ), נדרשת הסתגלות של מספר שנים. במידה ולא מושגת הסתגלות כזאת, יש אפשרות של הארכת המעי בניתוח ייחודי.
במקרים קיצוניים ניתן לשתול מעי בילדים אלה.