: המטופל, זכר בן 38, אושפז בבית החולים עקב טראומה קשה ו
תסמינים של דיכאון. הוא חווה פלאשבקים, סיוטים וחמורים
חרדה. למטופל יש היסטוריה של PTSD מורכב מהתעללות בילדות, אשר יש
השפיע על יכולתו ליצור מערכות יחסים בריאות ולשמור על תעסוקה.

בדיקה גופנית: עם הגעתו לבית החולים נראה המטופל נסער ונכנס
מצוקה. לחץ הדם שלו היה מוגבר, והוא הפגין רעידות. הבדיקה הגופנית
לא גילה חריגות ספציפיות, אך המטופל דיווח על כאבים בחלקי גוף שונים
ללא דפוסים ברורים או לוקליזציה.

בדיקות: בדיקות מעבדה, כולל ספירת דם מלאה, לוח כימיה ובלוטת התריס
בדיקות תפקוד, היו בגבולות נורמליים. MRI במוח לא הראה חריגות מבניות.
עם זאת, האלקטרואנצפלוגרמה של המטופל (EEG) תואמת את הפוסט-טראומטית
הפרעת לחץ והפרעת חרדה כללית.

תוכנית טיפול: המטופל התחיל בתרופה נוגדת דיכאון (סרטרלין) ו
תרופות נגד חרדה (Lorazepam) כדי לסייע בניהול הסימפטומים שלו. בנוסף, הוא היה
הופנה לאיש מקצוע בתחום בריאות הנפש לטיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד טראומה
(CBT) וקבוצות תמיכה.

סיכום פריקה: לאחר מספר ימים של טיפול וייצוב, המטופל היה
משוחרר, עם פגישת מעקב שנקבעה עם הרופא הראשוני שלו ו-
מומחה לבריאות הנפש. אשתו סיפקה את פרטי הקשר לביטוח שלהם
תוכנית, אשר תשמש כדי להבטיח כי כל ההוצאות הרפואיות מכוסות.

מעקב: במהלך פגישת המעקב נמצא כי המטופל ביצע
התקדמות משמעותית בניהול הסימפטומים שלו באמצעות טיפול ותרופות. המטופל
המשיך ליטול סרטרלין ולוראזפאם כפי שנקבע, ודיווח על רמות מופחתות של
חרדה ושיפור איכות השינה. למרות האתגרים המתמשכים, המטופל הביע
הכרת תודה על התמיכה והטיפול שקיבלו בבית החולים ובמהלך ההתאוששות
תהליך.
