Data was extracted from:https://www.infomed.co.il/treatments/cholecystectomy-gallstone-removal-surgery/

3 דקות קריאה
כללי
שאלות ותשובות
מאמרים
מטרת הניתוח
ניתוח כיס מרה מטרתו הסרת כיס המרה, לרוב בשל קיום אבני מרה (gallstones) סימפטומטיות, כלומר הגורמות להופעת כאבים, אי נוחות, חסימה של דרכי המרה או דלקת בכיס המרה.
אבנים בכיס המרה
מהוות את הסיבה השכיחה ביותר לכריתת כיס המרה.
כיס המרה מהווה מאגר חומצות מרה במערכת העיכול, אשר "נשפכות" אל דרכי המרה ואל הכבד, או אל המעי, על מנת לעזור בספיגה של שומנים מהמזון אל זרם הדם.
אבני מרה נוצרות עקב הצטברות של משקעים, לעיתים של כולסטרול, סידן ופיגמנט בכיס המרה.
לרוב אבני המרה אינן גורמות לסימפטומים, אולם כאשר אחת האבנים "נתקעת" בפתח כיס המרה או בצינור המרה, היא גורמת לכאבים חזקים, צהבת והצטברות חיידקים, אשר יכולה לגרום לדלקת חריפה של כיס המרה. הטיפול בדלקת של כיס המרה הוא טיפול משולב אנטיביוטי + ניתוחי.
ניתוח כיס המרה לרוב מבוצע כיום הן בארץ והן בעולם בשיטה הלפרוסקופית, כלומר ע"י ביצוע שלושה חתכים קטנים בבטן, החדרת מכשיר ארוך וצר שבקצהו מצלמה זעירה, המאפשרת לראות על גבי מסך את חלל הבטן, וניתוק כיס המרה ממקומו ע"י מכשור מתאים.
אפשרות נוספת לביצוע ניתוח כריתת כיס מרה היא ע"י ניתוח פתוח - פתיחת דופן הבטן בעזרת חתך גדול יותר, והוצאת כיס המרה. גישה פתוחה מועדפת כאשר ישנו חשש לממאירות.
הכנה לניתוח
לרוב לפני ניתוח כיס מרה ניתן טיפול אנטיביוטי מתאים, על מנת להפחית את כמות הדלקת המקומית ולהפחית כך את סכנת הזיהום בניתוח. בדיקות דם שנעשות לפני הניתוח הן לרוב ספירת דם, בדיקת כימיה בדם, תפקודי קרישה, בדיקת שתן, תפקודי כבד וכליה, ורמת בילירובין בדם. בדיקות הדמיה שלעיתים עושים הם צילום בטן ריק (לשלול נקב של כיס המרה), אולטראסאונד דרכי מרה, מיפוי דרכי המרה ולעיתים CT.
ניתוח כיס מרה מבוצע תחת הרדמה כללית, ויש להיוועץ עם הרופא לגבי תרופות שיש להפסיקן מספר ימים לפני, כמו גם לשמור על צום מלא של 8 שעות לפני הניתוח.
תהליך הניתוח
ניתוח כיס מרה מבוצע ע"י כירורג כללי. בניתוח לפרוסקופי, יבוצע חיטוי של אזור הבטן, ולאחריו כאמור 4 חתכים קטנים (כ-1-3 ס"מ) באזור הבטן- בקרבת הטבור, ובמקומות נוספים סביב כיס המרה, דרכם יחדירו את זרועות הלפרוסקופ. בהמשך חלל הבטן יורחב באמצעות החדרת גז דרך הפתחים, על מנת לאפשר ראיה טובה של כל איברי הבטן דרך מכשיר הלפרוסקופ על גבי מסך הטלוויזיה.
בניתוח פתוח, יבוצע חתך אחד ארוך יותר בדופן הבטן הימנית העליונה, עד לכניסה לחלל הבטן.
לאחר שהמנתח יבצע סקירה של חלל הבטן, יאותר כיס המרה, וינותק מאספקת הדם שלו ומצינור המרה (bile duct). בהמשך ינותק כיס המרה ויוצא דרך אחד הפתחים. במהלך הניתוח בודקים באמצעות חומר ניגוד את צינורות המרה, לוודא כי אין אבנים שעלולות לחסום את דרכי המרה. במידה ומתגלות אבנים נוספות, מוציאים גם אותן בניתוח.
בסיום ניתוח כיס מרה, תופרים את דופן הבטן, והחתכים נתפרים ונחבשים. משך הניתוח כשעה-שעתיים.
סיכונים בניתוח
סיכונים כלליים בניתוחים:
זיהום בפצע הניתוח
- לרוב שטחי ומטופל באופן מקומי, אולם לעיתים נדירות עלול להתפתח לזיהום משמעותי יותר ברקמות התת-עור, עד לדופן וחלל הבטן. לעיתים נדירות מצריך פתיחה מחדש של החתך לסילוק הפסולת החיידקית.
דימום-
בעיקר באזור הניתוח כתוצאה מטראומה מקומית לרקמה. דימום יכול להתרחש מיד לאחר הניתוח, עד 24 שעות לאחר הניתוח ובמקרים נדירים ביותר לאחר שבועות. במקרים בהם הדימום הוא רב יש צורך בעצירתו באמצעים ניתוחיים (ניתוח חוזר לצריבה או קשירת כלי הדם המדמם).
צלקות
- אופי החלמת הצלקת תלוי באיכות התפרים ובגנטיקה. אין דרך לצפות כיצד הצלקת תחלים לאחר הניתוח. בניתוח לפרוסקופי החתכים הם קטנים, ורקמת הצלקת הנוצרת היא לרוב מזערית.
סיכוני ההרדמה
- לרוב תופעות הקשורות לרגישות יתר לתרופות ההרדמה (תגובה אלרגית). הרדמה אפידורלית גורמת לעיתים תכופות להתכווצויות שרירים קלות חולפות או כאבי ראש, ולעיתים נדירות מאד לתגובה חמורה של ירידת לחץ דם (שוק אנאפילקטי).
סיכונים ספציפיים של ניתוח כיס מרה:
פגיעה במעי או בכבד
- עקב הסמיכות לאזור כיס המרה, נדיר.
פגיעה בצינור המרה
- יכולה לגרום לשפיכת תוכן מרה לחלל הבטן אשר גורם לדלקת כימית של קרום הצפק.
פגיעה בסרעפת
- בשל הקרבה שלה לאזור הניתוח.
אלרגיה לחומר ניגוד
- יכולה לגרום לאי ספיקת כליות.
הטיפול אחרי הניתוח
לרוב נדרשת השגחה באשפוז למשך 24-48 לאחר ניתוח כיס מרה לפרוסקופי. התפרים יוצאו לאחר כשבוע.
זמן ההחלמה לאחר הניתוח הוא יחסית מהיר, מאחר ומדובר בניתוח זעיר-פולשני, הגורם לפחות כאבים ולפחות זמן אשפוז. ההחלמה מניתוח פתוח ארוכה יותר.
במידה וישנם כאבים, ניתן להשתמש במשככי כאבים לפי הצורך.
במידה וישנם כאבים שאינם חולפים למרות השימוש במשככי כאבים, עליית חום, אי מתן שתן, קוצר נשימה, דימום חזק או הפרשות מוגלתיות מהחתך הניתוחי, יש לפנות בהקדם לרופא.
המאמר נכתב ע"י ד"ר אפרת סולומון