Legea Fundaţiilor din Turcia, adoptată în 1936, a ordonat tuturor fundaţiilor să depună o declaraţie de proprietate care să cuprindă toate proprietăţile imobiliare şi alte bunuri deţinute de acestea, iar în 1974, o decizie separată a Curţii de Casaţie a interzis grupurilor minoritare să achiziţioneze şi să înregistreze orice nouă proprietate.
Türkiye’nin 1936 yılında kabul ettiği Vakıflar Kanunu’na göre, tüm vakıfların, sahip oldukları taşınmaz ve diğer mülkleri içeren bir mülk beyannamesinde bulunmaları gerekiyordu. Bununla birlikte, 1974 yılında Yargıtay’ın aldığı bir karar neticesinde, tüm azınlık grupları, yeni mülk edinmek ve bu mülkü kayıt altına almaktan men edildi.