Criticii argumentează însă că acesta limitează în continuare libertatea presei prin utilizarea unei terminologii ambigue sau cu sensuri largi şi prin păstrarea pedepselor pentru "intenţiile criminale" şi insultele împotriva figurilor din cadrul guvernului sau oficialilor publici.
Ancak eleştirenler, kanunun muğlak ve geniş tanımlı bir terminoloji kullanarak ve "düşünce suçları" hükümet yetkilileri veya devlet memurlarına hakarete verilen cezaları tutarak basın özgürlüğünü hâlâ kısıtladığı görüşündeler.