Well-entrenched cliches are often brought into play when the EU is being described: single markets, the free flow of capital and labour, increasingly more uniform pieces of national legislation, strict anti-trust laws, devolution of public policy prerogatives to supranational bodies, and so on.
Clişee adânc înrădăcinate sunt adesea aduse în discuţie atunci când este descrisă Uniunea Europeană: pieţe unice, libera circulaţie a capitalului şi forţei de muncă, uniformizarea tot mai mare a elementelor de legislaţie naţională, legi stricte anti-trust, transferarea prerogativelor politicii publice către instituţiile suprastatale şi aşa mai departe.