Додека постојниот член на уставот ги прогласува сите индивидуи за еднакви пред законот без оглед на расата, бојата, полот, политичкото мислење, филозофското верување или верата, истиот бара од државните институции да „дејствуваат во согласност“ со принципот на еднаквост, наместо да „го спроведуваат“.
Deşi articolul constituţional existent declara că toţi indivizii sunt egali în faţa legii, indiferent de rasă, culoare, sex, opinie politică, credinţă filozofică sau religie, acesta cerea instituţiilor statului doar să "acţioneze în conformitate" cu principiul egalităţii, fără a le obliga să le "implementeze".