Според турскиот Закон за фондации, усвоен во 1936 година, сите фондации мораа да поднесат изјава за имотот, вклучително и целиот недвижен имот и другиот имот кој го поседувале, додека во 1974 година, одделна пресуда на Судот за казација им забрани на малцинските групи да купуваат и регистрираат каков било нов имот.
Legea Fundaţiilor din Turcia, adoptată în 1936, a ordonat tuturor fundaţiilor să depună o declaraţie de proprietate care să cuprindă toate proprietăţile imobiliare şi alte bunuri deţinute de acestea, iar în 1974, o decizie separată a Curţii de Casaţie a interzis grupurilor minoritare să achiziţioneze şi să înregistreze orice nouă proprietate.