В центъра на вниманието бе ролята на река Дунав като бъдеща вътрешна река в ЕС, като връзка за транспорт и комуникации между Северно море и Черно море, а така също и като европейско пространство на страни с едни и същи демократични принципи, ценности и цели, независимо от различния етап на икономическо развитие и сложното историческо наследство на всяка от тях.
Accentul s-a pus pe Dunăre, ca viitor fluviu intern al UE, ca principală legătură de comunicaţii şi transport între Marea Nordului şi Marea Nagră, şi ca spaţiu european, cu ţări ce împărtăşesc aceleaşi principii, valori şi obiective democratice, in ciuda nivelelor diferite de dezvoltare economică şi unei moşteniri istorice complexe.