Доколкото общата външна политика и политиката за сигурност остане далечна цел и доколкото военните (ядрени) арсенали не са под общ (ЕС/наднационален) контрол, не е реалистично да се очаква, че големите страни с лека ръка ще позволят поглъщането (понякога враждебно) на своите най-големи фирми от чужди компании или провала на големи компании - тук можем да си спомним за противоречието около "Алстом" и мъглявата позиция, която зае Париж за възможна спасителна операция, ръководена от "Сименс".
Câtă vreme politica externă şi de securitate comună rămâne un obiectiv îndepărtat şi câtă vreme arsenalele militare (nucleare) nu sunt sub controlul comun (UE/suprastatal), nu este realist să ne aşteptăm ca ţările mari să permită cu nonşalanţă preluarea (câteodată ostilă) a principalelor firme de către companii străine sau să permită declinul companiilor majore -- să ne amintim controversa legată de compania Alstom şi poziţia nefavorabilă adoptată de Paris în legătură cu o posibilă operaţiune de salvare condusă de Siemens.