Може да се твърди, че икономическият ръст на азиатските страни (и най-вече на Китай през последните 2-3 десетилетия) може да се тълкува през призмата на концепцията за стратегическата търговия, която бе приложена в един вид индустриална политика, базирана на развитието чрез разумно използване на пазарните сили.
Se poate presupune că creşterea economică a economiilor asiatice (cea mai impresionantă fiind cea a Chinei în ultimele decenii) trebuie privită prin prisma politicii -- mai exact prin prisma politicii de economie strategică, care a fost inclusă într-un fel de politică industrială concentrată asupra dezvoltării, prin utilizarea forţelor pieţei într-un mod inteligent.