Ако оправданието за 1990-те години са санкциите - изолацията, бомбардировките през 1999 г., липсата на средства - то тогава остава въпросът защо не е намерено решение за инвестиране на средства в образованието от чуждестранни донори или приватизационни проекти след демократичните промени през 2000 г.?
Dacă scuza pentru anii 1990 o reprezintă sancţiunile – izolarea, pentru anii 1999, bombardamentele, lipsa fondurilor. Rămâne totuşi întrebarea: De ce nu s-au realizat investiţii din surse străine sau proiecte de privatizare după schimbările democratice din anul 2000?