Íду я екось удосвыта з выдром до сыбэ в хлів корову доïты, колы чую, шо шось гудэ. Міні й барздэ, хай гудэ, алы ж потом дывлюсь: стала каля мэï хаты машына. Я й одупліла, думаю сама собі, шо гэто за хапуны так рано ïдуть до мынэ? Якая пошысьць ïх нысэ? Хоч вдыч кыдайся. Я хучій забігла за кучу гнïю і выглядаю. Хтось выйшов із кабіны, а з ïм шэ одын чоловік. Людкы моï, ідуть прамо до мынэ. Шо робыты? Чы плакаты, чы смыетысь? Стою, ны ворушусь. Пудходеть блыжій, бачу Петя Самоховец – манін мужык з якымся ґоём.