Un día, Galino va entrar al palacio de la princesa, quan els soldats dormiben y va pillar el cáliz y va salre corrend coma un siulet. Els soldats se van despertar y van correr a enrestir-lo. Els soldats le gritaben: - Galino Galinás, mala fin farás tu y anirás por no i tornarás- Y le tiraben pedres y pedres. Galino correbe y correbe. De repent va arribar a la ribera del riu Esera que baixabe dan molta aigua. Se va quedar parau un instante. Els moros casi els tenibe darrer a punto de pillar-lo. Se'n va acordar de la santeta de la encontrada de Chía, el suyo llugar y le va rezar: -santeta de la encontrada, que puesca pasar el riu y te donaré el caliz-.