system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce informații concise poți oferi despre Tacit?
assistant
Gaius – sau Publius – Cornelius Tacitus (n. 54 d.Hr. – d. 120 d.Hr.) a fost un om politic și unul din cei mai importanți istorici romani, considerat părintele istoriografiei latine. Se cunosc puține amănunte din viața lui. Tot ce se știe despre Tacit provine fie din scrierile lui sau din scrisorile lui Pliniu cel Tânăr, bunul său prieten. Familia sa provenea probabil din provincia romană Gallia Cisalpina sau Gallia Narbonensis. În timpul împăratului Vespasian, Tacit a început cariera politică tipică a unui senator (cursus honorum), în anul 79 d.Hr. a avut funcția de Questor, în 88 era Pretor, pentru a deveni în anul 97 Consul și în 112-113 Proconsul al provinciei Asia (Asia Mică de astăzi). În ultimele două decenii ale vieții și-a început activitatea literară și istorică, iar operele sale au devenit publice după sfârșitul domniei lui Domițian.

Opera 
Tacit a fost un talentat orator politic al epocii sale și a dedicat artei oratoriei, avându-l ca exemplu pe Marcus Tullius Cicero, opera Dialogus de oratoribus (ca. 102 d.Hr.). Sub împăratul Nerva începe activitatea de istoric și publică prima sa operă, De vita Iulii Agricolae ("Viața lui Iulius Agricola") iar în anul 98 d.Hr., în timpul domniei împăratului Traian, referindu-se la generalul Gnaeus Iulius Agricola, socrul său, cu care ocazie face o descriere a geografiei Britaniei. A doua din seria așa ziselor opere minore ale lui Tacit este De origine et situ Germanorum ("Despre originea și locurile Germanilor"), sau, pe scurt, Germania (cca. 98 d.Hr.).

Historiae (publicată probabil între 104 și 109 d.Hr.) este prima dintre operele majore de istorie ale lui Tacit și tratează istoria romană începând cu anul 69 d.Hr., (anul morții împăratului Galba, succesorul lui Nero), până la uciderea împăratului Domițian, în anul 96 d.Hr. Din cele 14 cărți, s-au păstrat doar primele patru și părți din cartea a cincea.

În Annales, cu titlul originar Ab Excessu Divi Augusti ("De la moartea divinului Augustus"), este descrisă istoria împăraților din dinastia iuliană, de la Augustus până la moartea lui Nero, timpul cuprins între anii 14 și 68 d.Hr, în dreptul căruia se află una din cele mai timpurii note antice noncreștine despre scandalul dintre iudei și creștini în legătură cu „Chrestus” numit „sofistul răstignit” executat în Palestina încheiate în martiriu roman metropolitan capital.  Opera era alcătuită inițial din 16 cărți, din care s-au păstrat - pe lângă câteva fragmente izolate - doar nouă cărți.

Caracterul istoriografiei lui Tacit 
Importanța lui Tacit ca istoric constă în pătrunderea psihologică a calităților interioare ale personalităților și în descrierea plină de strălucire a caracterelor. Stilul său se caracterizează printr-o abilă combinație între conciziune și exprimare colorată. Tacit era un partizan al idealurilor republicane și critic înverșunat al decăderii politice și morale din perioada imperială. Deși deviza sa pentru istorie era sine ira et studio ("fără ură și părtinire"), deci recomandarea unei descrieri obiective a evenimentelor ca "martor al bunurilor prezente" (testimonium praesentium bonorum), Tacit nu s-a putut sustrage tentației de a fi în același timp un critic aspru al moravurilor. Un exemplu constă în caracterizarea părtinitoare a împăratului Tiberius. Opera sa istorică are un caracter descriptiv-moralizator, ajungând la o concluzie pesimistă, întrucât purtătorii virtuților republicane romane devin victime ale tiranilor, iar restul cetățenilor sunt căzuți într-o stare de letargie.

Note

Bibliografie 
 Ronald Syme, Tacitus, Oxford Clarendon Press, 1958
 Stephan Schmal, Tacitus, Georg Olms Verlag, Hildesheim 2005
 C.Tacitus, traducere Gheorghe Guțu, Anale, București, Humanitas, 1995
 Eugen Lovinescu, Analele lui Cornelius Tacitus, București, Tipografia România Nouă, 1922 
 C.Tacitus, traducere I.P. Sachelarie, Cartea despre Germania, București, Casa Școalelor, 1923
 C.Tacitus, traducere Gheorghe Ceaușescu, Istorii, București, Paiadeia, 2002.

Legături externe 
 Tacit: opere în limba latină
 O dilemă antică: de ce a scris Tacitus ”Germania”? , 8 noiembrie 2011, Irina-Maria Manea, Historia
 De ce îl admirau umaniștii germani pe Tacitus , Irina-Maria Manea, Historia

Nașteri în 55
Decese în 115
Istorici romani
Politicieni romani
Romani din secolul I
Romani din secolul al II-lea
Consuli romani
Scriitori din secolul I
Scriitori de limbă latină din secolul al II-lea
Eponime ale craterelor de pe Lună
Eponime ale asteroizilor