system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce date importante ai despre Mihai Șora?
assistant
Mihai Șora ()  un filosof și eseist român.

Biografie

Primii ani de viață, educație 
Al doilea fiu al preotului Meletie Șora și al Anei (născută Bogdan), Mihai Șora studiază la Școala primară din comuna Izvin, județul Timiș, apoi la Timișoara (1923–1927), încheind studiile liceale la „Constantin Diaconovici-Loga” din același oraș (1927–1934), unde a studiat filosofia și limbile clasice, latina și elena.

A continuat studiul filosofiei la Universitatea din București (1934–1938). I-a avut ca profesori, printre alții, pe Nae Ionescu și Mircea Vulcănescu, iar la seminar l-a avut ca asistent, timp de trei ani, pe Mircea Eliade. Mihai Șora a obținut o bursă din partea Institutului Francez din București în 1938 (concomitent cu Eugène Ionesco). A părăsit Parisul aflat sub ocupație germană în 1940 și a ajuns în Grenoble, unde, sub îndrumarea lui Jacques Chevalier, a realizat o teză de doctorat despre opera lui Blaise Pascal.

Franța, Elveția, România 
Când intrarea germanilor în Paris a fost iminentă, soții Șora au plecat în sudul Franței și, după lungi peregrinări, s-au stabilit la Grenoble. Aici rămân până după eliberarea Franței, în 1944, fiind martori la ororile dictaturii hitleriste. Mânat de un antifascism militant, Mihai Șora s-a înscris în Partidul Comunist Francez. În cartea-interviu redactată de Leonid Dragomir, Mihai Șora își explică opțiunea politică de atunci:
Discutasem îndelung cu prietenii mei din studenție despre procesele staliniste din anii '30, știam exact care le fuseseră dedesubturile, dar pe vreme de război s-a înfiripat (sau, cel puțin, așa mi se părea) un fel de democratizare reală, s-au deschis bisericile etc. Totul s-a dovedit, în cele din urmă, a nu fi fost decât o manevră prin care Stalin voia să-și câștige o platformă populară; în presa aliată lucrurile erau însă prezentate ca o democratizare reală, ca o îndulcire a regimului. Un proces ireversibil, credeam eu. Nu m-am lămurit decât atunci când am ajuns aici. Și cred că, dacă rămâneam în Franța, s-ar fi putut să încremenesc și eu, ca toată intelectualitatea franceză, în postura unui intelectual de stânga – ba chiar comunizant.
Între anii 1945 și 1948 activează ca cercetător la Centre national de la recherche scientifique din Paris. A debutat la Gallimard cu Du dialogue intérieur. Fragment d'une anthropologie métaphysique în anul 1947. Cartea a avut ecouri printre mari personalități filosofice franceze. A refuzat cetățenia franceză care i-a fost propusă imediat după apariția cărții la Gallimard.

În 1948 a plecat în România pentru a-și vedea părinții, însă autoritățile nu i-au permis să se întoarcă în Franța, acolo unde îl așteptau soția și cei doi copii. Ulterior, aceștia au fost nevoiți să îl urmeze. Forțat să stea în România după 1948, timp de 20 de ani nu a publicat nimic.

A lucrat ca referent de specialitate la Ministerul de Externe în perioada ministeriatului Anei Pauker (1948–1951), apoi ca șef de secție la Editura pentru Limbi Străine (1951–1954) și redactor-șef la Editura de Stat pentru Literatură și Artă (1954–1969), unde are meritul editorial de a fi fost fondatorul noii serii BPT (acronim pentru „Biblioteca Pentru Toți”). În urma publicării Antologiei poeziei interbelice, în care erau prezenți poeți ca Nichifor Crainic și Radu Gyr, foști deținuți politici, iar, din emigrație, Aron Cotruș, Ștefan Baciu și Horia Stamatu, este imediat înlăturat și trimis ca simplu redactor la Editura Enciclopedică.

După Revoluție 

După evenimentele din decembrie 1989, a fost ministru al învățământului în primul guvern Petre Roman (30 decembrie 1989–28 iunie 1990).

Afirmă că și-ar fi dat demisia din guvern în semn de protest față de mineriadele din 13–15 iunie 1990 și că ar fi refuzat să fie reconfirmat pe post în guvernul constituit după alegerile din mai, fapt contestat de Petre Roman. Andrei Pleșu, ministru al culturii la acel moment, a afirmat mai târziu că Roman l-a demis pe Șora, „între altele pentru că luase partea studenților”.

În anul 2000, Mihai Șora și alți intelectuali (Sorin Vieru, Horia Roman Patapievici) s-au alăturat unei manifestații împotriva lui Corneliu Vadim Tudor și a extremismului politic. 

Mihai Șora a fost unul dintre oponenții vocali ai modificărilor la legile justiției, care au declanșat protestele din 2017–2018, alăturându-se deseori demonstranților, în ciuda vârstei înaintate. 

În timpul manifestațiilor de stradă împotriva OUG 13/2017, Mihai Șora și-a făcut publică poziția: 
 Nu în 1990 ne întoarcem, ci în 1947.<p>Ceea ce au făcut guvernanții în această noapte pot face oricând, în orice moment, cu orice lege, nu doar în Justiție. Dacă acum pui lacăt pe independența Justiției, mâine poți interzice circulația persoanelor, poți suprima internetul, presa liberă; poți închide granițele, poți trimite oamenii în lagăre, la munca silnică ori îi poți, pur și simplu, extermina. Iar toate acestea în numele votului democratic care te-a adus la Putere, în numele „democrației”, al poporului... În numele „democrației populare”.<p>Mecanismul de atac la statul de drept este predictibil și își dovedește, iată, ciclicitatea implacabilă. A fost noaptea minții guvernanților. Este prea mult și prea periculos pentru a-i lăsa să-și facă în continuare de cap!

Viață personală 

Prima soție a lui Mihai Șora, scriitoarea Mariana Șora, a părăsit România la sfârșitul anilor '70 și a decedat la München, în Germania, în anul 2011, la vârsta de 94 de ani. Din această primă căsătorie, Mihai Șora are trei copii: Alexandra, Andrei și Tom.

Mihai Șora s-a recăsătorit pe 19 iulie 2014, la vârsta de 98 de ani, cu scriitoarea Luiza Palanciuc-Șora.

În data de 25 februarie 2023, Luiza Palanciuc-Șora a anunțat, pe Facebook, decesul lui Mihai Șora. A fost înmormântat pe 28 februarie 2023 la Cimitirul Bellu, cu onoruri militare.

Afilieri 
Mihai Șora este membru fondator al Grupului de Dialog Social, al Alianței Civice și al Societății Române de Fenomenologie.

Operă 
 Du dialogue intérieur: Fragment d'une anthropologie métaphysique, Gallimard, 1947
 Sarea pământului, Editura Cartea Românească, 1978
 A fi, a face, a avea, Editura Cartea Românească, 1985
 Eu&tu&el&ea... sau dialogul generalizat, Editura Cartea Românească, 1990
 Firul ierbii, Editura Scrisul Românesc, 1998 
 Câteva crochiuri și evocări, Editura Scrisul Românesc, 2000 
 Locuri comune, Editura Universalia, 2004 
 Clipa & timpul, Editura Paralela 45, 2005

Varia
 Mai avem un viitor? România la început de mileniu - Mihai Șora în dialog cu Sorin Antohi, Editura Polirom, 2001
 Despre toate și ceva în plus: de vorbă cu Leonid Dragomir, Editura Paralela 45, 2006
 Mihail Șora - o filosofie a bucuriei și a speranței, de Leonid Dragomir, Editura Cartea Românească, 2009

 Traduceri
 Visările unui hoinar singuratic - Jean-Jacques Rousseau, Editura pentru Literatură Universală, 1968

Premii și distincții 
 1978: Premiul Uniunii Scriitorilor pentru Sarea pământului 
 1998: Premiul Uniunii Scriitorilor pentru Firul ierbii
 2011: Decorația regală „Nihil Sine Deo”
 2018
 Cetățean de onoare al municipiului București
 Premiul Cetățeanului European

Decorații
 Ordinul național „Pentru Merit” în grad de Mare Cruce (1 decembrie 2000) „pentru realizări artistice remarcabile și pentru promovarea culturii, de Ziua Națională a României”
 Ordinul național „Steaua României” în grad de Cavaler (2016)
 Din 24 octombrie 2012 este membru de onoare al Academiei Române.

Note

Lectură suplimentară 
 Sorin Antohi și Aurelian Crăiuțu, Dialog și libertate eseuri în onoarea lui Mihai Sora, Editura Nemira, 1997

Legături externe 

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – Ș
 Gelu Vlașin (2 iunie 2003), Conspirația tăcerii [Mihai Șora], articol biografic pe portalul LiterNet.ro
 Dorin Dobrincu: Câteva observații în jurul „cazului” Mihai Șora, la contributors.ro, 5 octombrie 2019
 „Ce vrem să fie țara asta peste 30 de ani?”, Ovidiu Șimonca, Observator cultural, nr. 599, 14 aprilie 2005
 „Proiecte culturale îndreptate către spațiul public (I). Interviu cu Mihai ȘORA”, Raluca Alexandrescu, Observator cultural, nr. 26, 22 august 2000
 „Proiecte culturale îndreptate către spațiul public (II). Interviu cu Mihai ȘORA”, Raluca Alexandrescu, Observator cultural, nr. 27, 27 august 2000
 „Mihai Șora: "Tipul meu de gândire e la antipodul tipului de gândire Noica..."”, Daniel D. Marin, Cuvântul

Nașteri în 1916
Nașteri pe 7 noiembrie
Decese în 2023
Decese pe 25 februarie
Absolvenți ai Universității din București
Cavaler al Ordinului Steaua României
Centenari români
Cetățeni de onoare ai Bucureștiului
Cetățeni de onoare ai Timișoarei
Decorați cu Ordinul național Pentru Merit
Deținători ai Premiului Grupului pentru Dialog Social
Eseiști români
Filozofi români
Guvernele Petre Roman
Membri ai Grupului pentru Dialog Social
Membri de onoare ai Academiei Române
Miniștri ai educației români
Oameni din județul Timiș
Scriitori români din secolul al XX-lea
Scriitori români din secolul al XXI-lea
Traducători români
Înmormântări în Cimitirul Bellu