system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce poți relata pe scurt despre Leopoldina Bălănuță?
assistant
Leopoldina Bălănuță () a fost o actriță română de film, radio, televiziune, scenă și voce. A fost căsătorită din 1977 cu actorul Mitică Popescu.

Biografie 
A absolvit în 1957 Institutul de Artă Teatrală și Cinematografică (IATC) din București, la clasa Mariettei Sadova și a lui Marcel Anghelescu. A debutat la București, în regia lui Ion Cojar, jucând-o pe Velea din Prima întâlnire de Tatiana Sîtina. Ultimul ei rol a fost cel din O batistă în Dunăre, de D.R. Popescu, la Teatrul Național, montat de același regizor.

A avut roluri memorabile în Vassa Jeleznova și Mama de Maxim Gorki, Anna Karenina, de Lev Tolstoi, Medeea de Euripide, Martin Eden de Jack London, Noaptea Iguanei de Tennessee Williams, Oameni sărmani de Feodor Dostoievski, Livada cu vișini de Anton Pavlovici Cehov, Doi pe un balansoar de William Gibson și, în special, în piesele lui Dumitru Radu Popescu, Ca frunza dudului în rai și O batistă în Dunăre (alături de Mariana Mihuț și Ileana Stana Ionescu).

Cinematografie 
A fost distribuită și în filme, mai ales în roluri cu încărcătură dramatică, Nunta de piatră (1972), Dincolo de pod (1975), Blestemul pămîntului – Blestemul iubirii (1980), Clipa (1979), Bietul Ioanide (1979), Năpasta (1982), etc.

Televiziune 
Leopoldina Bălănuță a avut și o colaborare de succes cu televiziunea. Gaițele (1993), Strigoii (1992), Trandafirul și coroana, Conu' Leonida față cu reacțiunea (1985), Moartea unui comis voiajor (1977), Idolul și Ion Anapoda (1991) sunt doar câteva din piesele în care a apărut la Televiziune.

Teatru 
Deși a fost considerată o actriță dramatică, Leopoldina Bălănuță a avut și roluri memorabile de comedie. Sceneta TV Care de dame de G. H. Brăescu , realizată în 1980 (unde actrița joacă 4 personaje) este considerată unul din momentele de referință din istoria divertismentului TV românesc.

Leopoldina Bălănuță a fost una din cele mai importante actrițe care a practicat spectacolul de poezie și care s-a preocupat intens de acest lucru. Continuatoare a recitativului dramatic creat de școlile lui Constantin Nottara și Gheorghe Storin, Leopoldina Bălănuță a dat un regal de muzică și poezie, împreună cu Narcisa Suciu, în spectacolul O întâmplare a ființei din 27 ianuarie 1998, pe versuri de Ana Blandiana, Ștefan Augustin Doinaș, Magda Isanos, Nicolae Labiș și Nichita Stănescu. „Eu plec cu viața mea în teatru; teatrul vine cu viața lui în viața mea. Mă gândeam câtă dreptate a avut sărmanul Tarkovski, care spunea, în ultimele zile ale existenței lui: «Doamne, am obosit așteptându-te!» […] totdeauna arta mi-a apărut ca o ștafetă a Dumnezeirii”.

Viață artistică 

A terminat studiile de arta actorului odată cu deschiderea sălii Casandra, acest studio al celui mai tânăr actor, unde au debutat cei mai mulți interpreți ai țării, toți cei care au studiat la prima școală de teatru și film, Universitatea Națională de Artă Teatrală și Cinematografică „Ion Luca Caragiale” din București de astăzi, fostul Institut de Artă Teatrală și Cinematografică „I.L. Caragiale”. A jucat în spectacolul Peer Gynt, de Henrik Ibsen, în regia lui Dinu Cernescu, pe Aase, mama eroului principal, alături de Florin Piersic, devenit și el o legendă în rolul ibsenian, din 1957. Au urmat câteva personaje pe scena celuilalt studio al experimentelor (Teatrul din Piatra Neamț), după care marile succese din București, de la Teatrul Mic.

Rolurile sale au fost nenumărate și în toate a venit cu vocea ei caldă, melodioasă, cu adâncul ei cult pentru adevăr, fiecare replică constituindu-se într-o pledoarie pentru justiție și demnitatea omului. Poate de aceea se consideră absolut paradigmatic pentru talentul și personalitatea ei, Antigona din tragedia omonimă a lui Sofocle. Antigona, sub bagheta regizorală a lui Ion Cojar era Bălănuță, dreaptă, mândră, neînfricată în fața dictatorului, gata să moară, dar să nu cedeze. A fost pur și simplu copleșitoare în acest rol, după cum a fost convingătoare, încărcată de nuanțe, cu o continuă autoironie și un emoționant tragicomic în eroina principală din Doi pe un balansoar de William Gibson. Alături de Victor Rebengiuc, Bălănuță a transformat această melodramă într-un zguduitor simbol al condiției tânărului de azi, al singurătății, al lipsei de comunicare, al nevoii de compasiune, dragoste, înțelegere. Această tragediană înnăscută, distribuită de Andrei Șerban, firesc, în Medeea, din Trilogia antică de la Teatrul Național din 1990.

A fost și o excelentă interpretă de comedie. Printre creațiile comice trebuie menționate Femeia cu coșul cu ouă din muzicalul montat de Cătălina Buzoianu, la Teatrul Mic, după Nu sunt Turnul Eiffel de Ecaterina Oproiu, dar, mai ales Elisabeta din Elisabeta din întâmplare o femeie de Dario Fo, tot la Teatrul Mic. Cele două dimensiuni ale acestui extraordinar talent care a fost Bălănuță s-au asociat, desăvârșit, în Liubov Andreevna, din Livada de vișini, în regia lui Andrei Șerban, tot pe scena Naționalului bucureștean. La fel de sclipitoare și profundă este și atunci când interpretează diferite personaje din dramaturgia românească, mai ales din cea a lui D.R. Popescu. Astfel, la Teatrul Mic joacă în piesa Ca frunza dudului, iar la Teatrul Național în O batistă pe Dunăre.

Recitatoare 
Bălănuță a fost și o remarcabilă recitatoare. În concepția ei, actorul este glasul dramaturgului, dar și al poetului. Mai ales al poetului care nu-l obligă să devină personaj, nu-l supune la metamorfoze, ci îl lasă să fie el însuși, cu sensibilitatea și sentimentele sale, punând în lumină sensurile ascunse ale creației poetice. Bălănuță a iubit poezia bună și a dat numeroase recitaluri. Nicicând, versurile lui Nichita Stănescu, de exemplu, nu au fost mai limpezi și mai bine descifrate decât în rostirea ei. L-a iubit la fel de mult pe Eminescu, dar a fost aproape, foarte aproape, îndeosebi de poeții contemporani care pledează pentru frumos și adevăr. Referințe artistice despre ea se găsesc în volumul Actorul în cântarea personajului (Ed. Meridiane, București, 1981) al lui Andrei Băleanu și Doina Dragnea, precum și în medalionul „Leopoldina Bălănuță” al Magdalenei Boiangiu, publicat în revista Scena nr. 6/1998.

Viață personală 
Leopoldina Bălănuță a fost fată de preot militar din Garnizoana Focșani. În 1977 s-a căsătorit cu actorul Mitică Popescu.

Distincții 
A fost distinsă cu Ordinul Meritul Cultural clasa a IV-a (1967) „pentru merite deosebite în domeniul artei dramatice”.

Filmografie 

 Dacii (1967) — dublaj de voce Meda
 Subteranul (1967) — Irina Jelescu
 Tatăl risipitor (1974) — țăranca Constanța Oaie
 Dincolo de pod (1976) — negustoreasa Mara
 Clipa (1979) — Maria Nobilu
 Blestemul pămîntului – Blestemul iubirii (1980) — Zenobia, mama lui Ion
 Bietul Ioanide (1980) — Elvira, soția lui Ioanide
 Semnul șarpelui (1982) — Ecaterina Handrabur
 Înghițitorul de săbii (1982) — femeia în negru pe care o visează Gherlaș
 Năpasta (1982) — femeie cu prunc
 Punct... și de la capăt (1987) — mama lui Lazăr
 Umbrele soarelui (1988) — Maria
 Rămînerea (1991) — Coca Jeni, bătrâna nebună care-și așteaptă fiica în Halta Rămînerea

 Ultima gară (1998)
 Gaițele (1993) - TV
 Chira Chiralina (1993)
 Balanța (1992)
 Trandafirul și coroana (TV) / (1991)
 Conu Leonida față cu reacțiunea (TV) / (1985) - Efimița
 Scopul și mijloacele (1983)
 Mult mai de preț e iubirea (1982)
 Pe firul apei (1978)
 Moartea unui comis-voiajor (TV) / (1977) - Linda Loman
 Nunta de piatră 1 - Fefeleaga (1973) - Fefeleaga
 Oameni sărmani (1969) - Varvara Alekseyevna
 Tristan (TV) / (1966) - Gabriela Kloterjanh
 Pisica de mare (1963)

Teatru

Teatrul Național Radiofonic
 Acești nebuni fățarnici, premieră la Teatrul Național Radiofonic;  
 Anatema actor, premieră la Teatrul Național Radiofonic;
 Anna Karenina, premieră la Teatrul Național Radiofonic; 
 Cuibul de piatră, premieră la Teatrul Național Radiofonic;
 Deliana, premieră la Teatrul Național Radiofonic;    
 Martin Eden, premieră la Teatrul Național Radiofonic;     
 Medeea, premieră la Teatrul Național Radiofonic;        
 Miorița, premieră la Teatrul Național Radiofonic;          
 Noaptea iguanei, premieră la Teatrul Național Radiofonic;           
 O zi mai lungă decât veacul, premieră la Teatrul Național Radiofonic;   
 Oamenii cavernelor, premieră la Teatrul Național Radiofonic;       
 Pană Lesnea Rusalim, premieră la Teatrul Național Radiofonic;   
 Povestea brățării de gleznă, premieră la Teatrul Național Radiofonic;       
 Săptămâna luminată, premieră la Teatrul Național Radiofonic;     
 Sechestrații din Altona, premieră la Teatrul Național Radiofonic;  
 Straniul interludiu, premieră la Teatrul Național Radiofonic;          
 Trei mistere, premieră la Teatrul Național Radiofonic;
 Tristan și Isolda, premieră la Teatrul Național Radiofonic;           
 Vassa Jeleznova, premieră la Teatrul Național Radiofonic;          
 Viforul, premieră la Teatrul Național Radiofonic.

Teatrul Național de Televiziune     
 Idolul și Ion Anapoda, premieră la Teatrul Național de Televiziune;           
 Mama, premieră la Teatrul Național de Televiziune;     
 Matca, premieră la Teatrul Național de Televiziune;       
 Oameni sărmani, premieră la Teatrul Național de Televiziune;        
 Trandafirul și coroana, premieră la Teatrul Național de Televiziune. Ca - Bertha Reed (văduvă băutoare, doamna Reed)

Note

Bibliografie 
 Marcu, George (coord.), Dicționarul personalităților feminine din România, Editura Meronia, București, 2009. ISBN 9737839552

Legături externe 
 Cinemagia
 Dor de Leopoldina Bălănuță, 9 martie 2007, Marian Nazat, Ziarul de Duminică
 ESEU Arta actorului, de Leopoldina Bălănuță, 23 noiembrie 2013, Ziarul Metropolis
 Leopoldina Bălănuță, despre lucrurile apropiate sufletului, 2 decembrie 2013, Liliana Matei, Ziarul Metropolis

Nașteri în 1934
Nașteri pe 10 decembrie
Decese în 1998
Decese pe 15 octombrie
Absolvenți ai Universității Naționale de Artă Teatrală și Cinematografică „Ion Luca Caragiale” din București
Actori din județul Vrancea
Actrițe de film române
Actrițe de radio române
Actrițe de teatru române
Actrițe de televiziune române
Actrițe de voce române
Actrițe române din secolul al XX-lea
Decese în București
Decorați cu Ordinul Meritul Cultural
Oameni din județul Vrancea