system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Poți să-mi dai detalii despre Nicolae Manolescu?
assistant
Nicolae Manolescu, născut Nicolae Apolzan, (n. 27 noiembrie 1939, Râmnicu Vâlcea, județul Vâlcea) este un critic și istoric literar român, cronicar literar și profesor universitar, membru titular al Academiei Române (din 2013). A activat și ca politician după Revoluția din 1989. Ambasador al României la UNESCO și președintele Uniunii Scriitorilor din România (pentru al doilea mandat). Manolescu este considerat, în general, ca unul dintre cei mai importanți critici literari români din ultimele decenii. În legislatura 1992-1996 a fost ales ca senator în județul Sibiu pe listele partidului OCL-(PAC).

Una dintre cărțile sale fundamentale este Istoria critică a literaturii române, apărută în 2008 într-o ediție definitivă. Este, de asemenea, directorul revistei România literară. În luna decembrie 2011, Senatul Universității din București l-a declarat Profesor emerit. Administrația prezidențială l-a decorat cu Ordinul Național Steaua României în grad de Mare Cruce, cea mai înaltă distincție a statului român.

Biografie 

S-a născut într-o familie de profesori de liceu. Tatăl său, Petru Apolzan, care a fost la un moment dat și inspector școlar, era originar din Sibiel, cu ascendență în Apoldu de Jos. Mama sa, Sabina, centenară, profesoară de limba franceză, a fost profesoara lui Virgil Ierunca. În anul 1953, după arestarea părinților săi din motive politice, a fost înfiat de bunicul matern și a luat numele acestuia, Manolescu.

În 1956 Nicolae Manolescu a absolvit studiile preuniversitare la Liceul Gheorghe Lazăr din Sibiu. În 1962 devine licențiat al Facultății de Filologie a Universității din București. În 1974 obține titlul de Doctor în Litere cu teza Opera lui Titu Maiorescu la Universitatea din București. Teza de doctorat a stat la baza cărții sale Contradicția lui Maiorescu, o incursiune critică, un eseu biografic și psihanalitic, un exercițiu de hermeneutică necesar, întrucât studiile despre Maiorescu sufereau de politizarea excesivă.

Cariera didactică universitară la Catedra de literatură română a Facultății de Filologie din București începe în 1963; este numit profesor titular în 1990. Predă, de asemenea, și studenților străini. Debutează cu cronica literară în Gazeta literară, acceptând întocmai clișeele dogmatismului realist-socialist, potrivit analizei lui Marian Nițescu. Devine apoi cronicar literar al României Literare vreme de treizeci de ani, o bună parte din timp sub conducerea lui George Ivașcu. 

A coordonat lucrările Cenaclului de luni, la care au debutat majoritatea poeților optzeciști până la desființarea acestuia, din rațiuni politice. Din 1990 devine director și editorialist al revistei România Literară. Cronicar al revistei Contemporanul din 1962 până în 1972, perioadă din care datează textele în care „limbajul, marcat de aceleași poncife ale dogmatismului, capătă o notă personală“ („Poeții noștri au conștiința că exprimă un umanism superior și, din această perspectivă, ei simt nevoia să reconsidere universul, traducând în mari simboluri ideile, valorile etice ale comunismului... etc.“, „Laudă creației“, Contemporanul, nr. 44, 1. nov. 1963), demonstrează același M. Nițescu. 

Cronicar al revistei România literară din 1972 până în 1989. În 1997 este ales membru corespondent al Academiei Române, iar din 2005 este președinte al Uniunii Scriitorilor din România. 

Între 1997-2000 moderează talk show-ul cultural Profesiunea mea, cultura, la Pro TV. Din 2002 conduce Întâlnirile României Literare la Clubul Prometheus. 

În 2006 a fost numit în funcția de ambasador al României la UNESCO. A debutat editorial cu volumul Lecturi infidele în anul 1966.

În anul 2008 a publicat Istoria critică a literaturii române, care poartă subtitlul  5 secole de literatură , în care a continuat eforturile de canonizare, cea de-a doua istorie a literaturii române de la origini pînă în zilele noastre, prima fiind cea scrisă de G. Călinescu.

Într-un interviu publicat la 04.04.2022, Nicolae Manolescu povestește cum a ajuns să fie critic literar. El a știut că menirea lui este să devină profesor de literatură, dar nu și-a dat seama de cariera de critic literar până la sfârșitul facultății, când profesorul George Ivașcu i-a oferit să scrie pentru Contemporanul. La început, Nicolae Manolescu a fost neîncrezător și a declarat că vrea să scrie proză, însă profesorul i-a spus că are structura unui critic literar și i-a dat trei cărți pentru primul său articol. După trei săptămâni, Nicolae Manolescu a revenit cu articolul și a primit critica de la profesor, declarându-i să scrie câte un articol pe săptămână. Acesta a acceptat și a continuat să scrie pentru Contemporanul timp de 32 de ani, cu o pauză și apoi încă 3-4 ani.

Nicolae Manolescu a menționat că în biografia sa există două persoane care l-au influențat decisiv. În ceea ce ține de literatură, a fost George Călinescu, iar în materie de carieră, cea universitară, a fost George Ivașcu.

Cariera politică 

Nicolae Manolescu este membru fondator al Alianței Civice. Devine președinte al Partidului Alianța Civică (PAC) (iulie 1991). Partidul a fost membru al Convenției Democrate Romane, pe listele căreia Nicolae Manolescu a fost ales, în septembrie, ca senator. În legislatura 1992-1996, Nicolae Manolescu a fost ales senator PAC de Sibiu. În cadrul activității sale parlamentare, Nicolae Manoescu a fost membru în Comisia Parlamentului României pentru Integrarea Europeană și în Comisia pentru Apărare, Ordine Publică și Siguranță Națională. În 1992, PAC împreună cu PL'93, au înființat Alianța Naționala Liberală (ANL). La Congresul extraordinar al ANL, Nicolae Manolescu a fost desemnat candidat la președinție. Nicolae Manolescu și-a depus candidatura la președinție pe 20 septembrie 1992. În 1998 P.A.C., partidul înființat de Nicolae Manolescu, fuzionează cu PNL, într-o tentativă de unificare a mișcării liberale. În anul 2000, Nicolae Manolescu demisionează din funcția de președinte al Consiliului Național al P.N.L. și se retrage din viața politică.

Aprecieri 

A devenit membru corespondent al Academiei Române din 1997.

A fost decorat cu Ordinul Național „Serviciul Credincios” în rang de Mare Cruce, cu Ordinul național „Steaua României” în rang de Mare Cruce (cea mai înaltă distincție a statului român) și cu medalia și titlul „Officier de l’Ordre des Arts et des Lettres”, din partea Ministerului Educației Naționale, Învățământului Superior și Cercetării din Franța. 

Din luna octombrie 2016 a devenit profesor doctor honoris causa al Universității „Vasile Alecsandri” din Bacău. Din data de 14 ianuarie 2017 a devenit doctor honoris causa al Universității din Bălți, Republica Moldova.

Cărțile publicate 

Nicolae Manolescu a publicat peste 50 de volume.

 1963 - Primii noștri poeți
 1965 - Literatura română de azi, 1944-1964, în colaborare cu Dumitru Micu.
 1966 - Lecturi infidele, eseuri de critică și istorie literară. Debut editorial.
 1968 - Metamorfozele poeziei, un studiu foarte important, sinteză a poeziei române interbelice.
 1968 - Poezia româna modernă de la George Bacovia la Emil Botta. Antologie. La scurtă vreme de la lansare, cartea a fost retrasă din librării și topită. Ediția a doua apare abia după 1990.
 1970 - Contradicția lui Maiorescu, monografie, eseu psihanalitică, biografie,istorie literară. La origine stă teza de doctorat numită mai sus.
 1971 - 1988 - Teme, 7 volume de eseuri, critifiction
 1974 - Prelegeri de literatură română contemporană - autori și opere, 1944 - 1974, în colaborare cu Dumitru Micu. 
 1976 - Introducere în opera lui Alexandru Odobescu, monografie critică
 1976 - Sadoveanu sau utopia cărții, o monografie atipică, în stil manolescian a operei lui Mihail Sadoveanu.
 1980 - 1983 - Arca lui Noe. Eseu despre romanul românesc, 3 volume. Poate cea mai cuprinzătoare sinteză asupra romanului românesc. Conține teoria celor trei vârste ale romanului, doric, ionic și corintic. Evident această clasificare își are originea în stilurile coloanelor templelelor din Grecia antică. Cele trei categorii corespund romanelor clasice, realiste sau omnisciente, romanelor la persoana I, și romanelor postmoderne.
Vezi și articolul Teoria romanului.
 1984 - Julien Green si strămătușa mea
 1987 - O ușă abia întredeschisă
 1987 - Despre poezie, ediția a doua, Aula, 2002. O introducere în analiza poeziei cu speciile ei literare.
 1988 - Desenul din covor
 1990 - Istoria critică a literaturii române, volumul I. De la Scrisoarea lui Neacșu din Câmpulung la perioada romantismului timpuriu și a literaturii post-pașoptiste, la Hasdeu și Alexandru Odobescu. Volumul I se închide cu capitolul dedicat romanului postpașoptist.
 1991 - Dreptul la normalitate: Discursul politic și realitatea, eseuri și editoriale pe teme politice publicate în revista România literară la începutul anilor 90.
 1995 - Cărțile au suflet, volum care reia o parte din Teme.
 1998 - Începuturile literaturii artistice. Prima poezie lirica
 1998 - Arhivele paradisului: un dialog cu Mircea Mihăieș, 
 1999 - Metamorfozele poeziei. Metamorfozele romanului
 1999 - Poeți romantici, prima parte din al doilea volum al Istoriei critice a literaturii române. Conține analize ale operei lui Vasile Cârlova, Ion Heliade Rădulescu, Grigore Alexandrescu, Dimitrie Bolintineanu și Vasile Alecsandri.
 2001 - Teme, Editura Universalia
 2001 - Cronici literare - O panoramă critică a literaturii române contemporane, 4 vol.
 2002 - Literatura română postbelică. Lista lui Manolescu, Editura Aula, trei volume, vol.I, Poezia, vol. II, Proza, Teatrul, vol. III, Critica, Eseul
 2003 - Cititul și scrisul
 2003 - Lectura pe înțelesul tuturor
 2003 - Inutile silogisme de morală practică
 2003 - Poeți moderni
 2005 - Decalogul criticii literare
 2006 - Teme franceze
 2006 - Cum citim
 2006 - Andersen cel crud și alte teme
 2006 - Începuturile literaturii artistice. Prima poezie lirică
 2008 - Istoria critică a literaturii române, Ed. Paralela 45, 2008.
 2009 - Viață și cărți. Amintirile unui cititor de cursă lungă, Ed. Paralela 45, 2009.
 2011 - Povești pentru oameni mari
 2012 - Cum se scrie un roman?
 2014 - Istoria literaturii române pe înțelesul celor care citesc
 2020 - Istoria critică a literaturii române - 5 secole de literatură

Este coautor la manualele de limbă și literatură română pentru clasele a IX-a (1977) și a XII-a (1979)

In honorem 
 Mircea Mihăieș - Totul despre Nicolae Manolescu, Ed. Amarcord, 1996.
 Alexandru Laszlo - Criticul literar Nicolae Manolescu, Ed. Dacia, 2003; reedit. Ed. Paralela 45, 2009.
 Mircea Mihăieș - Scutul lui Perseu - Nicolae Manolescu între oglinzi paralele, Ed. Curtea Veche, 2003.
 Călin Vlasie (coord.), Ion Bogdan Lefter (coord.) - Nicolae Manolescu-70, Ed. Paralela 45, 2009.
 Daniel Cristea-Enache - Convorbiri cu Nicolae Manolescu, Ed. Cartea Românească, 2017.
 Cassian Maria Spiridon - Metamorfozele lui Nicolae Manolescu, Ed. Junimea, 2019.

 Note 

 Referințe critice 

 Marin Nițescu, Sub zodia proletcultismului. Dialectica puterii, Editura Humanitas, 1996
 Mihail Vakulovski, Nicolae Manolescu, Editura Aula, 2000
 Mircea Mihăieș, Scutul lui Perseu. Nicolae Manolescu între oglinzi paralele, Editura Curtea Veche, 2003
 Laszlo Alexandru, Criticul literar Nicolae Manolescu, Editura Dacia, 2003; ediția a doua, revăzută și adăugită, Editura Paralela 45, 2009
 Ion Bogdan Lefter, Nicolae Manolescu: de la cronica literară la "Istoria critică...", Editura Paralela 45, 2009
 Nicolae Manolescu - 70, coordonatori Ion Bogdan Lefter și Călin Vlasie, Editura Paralela 45, 2009
 Marian Victor Buciu, Nicolae Manolescu. (Pre)istoria criticului, Editura Contemporanul, 2011 
 Daniel Cristea-Enache, Convorbiri cu Nicolae Manolescu, Editura Cartea Romaneasca Educational, 2017 
 Cassian Maria Spiridon, Metamorfozele lui Nicolae Manolescu, Editura Junimea, 2019 
 Un nou „optzecist”. Studii în onoarea profesorului Nicolae Manolescu, la 80 de ani, Editura MNLR, 2019

 Legături externe 

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – MInterviuri Optiuni individuale si hazard. Interviu cu Nicolae MANOLESCU, Raluca Alexandrescu, Observator cultural - numărul 45-46, ianuarie 2001
 "Daca n-as fi fost constiincios, n-as fi scris in veci 70 de volume", Formula AS - anul 2002, numărul 529
 „Imi pare rau ca am publicat interviul cu Ion Iliescu“. Interviu cu Nicolae MANOLESCU, Ovidiu Șimonca, Observator cultural - numărul 258, martie 2005
 Elevul Nicolae Manolescu nu voia să-nvețe imnul de stat, 19 ianuarie 2012, Carmen Constantin, Adevărul Nicolae Manolescu: „Cum să respecți valorile naționale dacă nu le cunoști?”, 17 martie 2013, Iulia Rosu, Adevărul INTERVIU Nicolae Manolescu, critic literar: „L-am făcut pe Cioran să vorbească din nou românește“, 23 martie 2013, Laurențiu Ungureanu, Adevărul''

Nașteri în 1939
Nașteri pe 27 noiembrie
Membri titulari ai Academiei Române
Absolvenți ai liceului Gheorghe Lazăr din Sibiu
Absolvenți ai Facultății de Litere din București
Ambasadori ai României la UNESCO
Candidați la funcția de Președinte al României - 1992
Candidați la funcția de Președinte al României - 1996
Cenacluri literare
Critici literari români
Decorați cu Ordinul național „Steaua României” în grad de Mare Cruce
Decorați cu Ordinul național Pentru Merit
Decorați cu Ordinul Național Serviciul Credincios în grad de Mare Cruce
Directori de reviste români
Editorialiști români
Eseiști români
Istorici literari români
Membri ai Partidului Alianța Civică
Monografi români
Oameni din Râmnicu Vâlcea
! 
Pedagogi români
Politicieni români în viață
! 
Postmodernism
Președinți ai Uniunii Scriitorilor din România
Profesori universitari români
Scriitori români din secolul al XX-lea
Scriitori români în viață
Senatori români 1992-1996
Sibieni