system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Spune-mi informații despre François Mauriac.
assistant
François Mauriac () a fost un romancier, poet, dramaturg, eseist, polemist și gazetar francez, Președintele Asociației oamenilor de litere francezi, din 1933, membru al Academiei Franceze , din același an; laureat al Marelui Premiu al Romanului acordat de Academia Franceză în 1925 pentru romanul "Viața și moartea unui poet"; laureat al Premiul Nobel pentru Literatură în anul 1952.

Motivația Juriului Nobel 
„pentru profunda sa intuiție spirituală și pentru intensitatea artistică cu care a dezvăluit în romanele sale drama existenței umane.”.

Date biografice 
François Mauriac s-a născut la Bordeaux, la 11 octombrie 1885. Mediul familial, burghez și foarte catolic, ca și ambianța specifică de provincie meridională franceză îi vor marca puternic opera. Își face studiile la liceul din Bordeaux, vădind preferințe pronunțate pentru opera lui Pascal și Racine dar și pentru cea a unor poeți "moderni": Baudelaire, Mallarmé, Verlaine, Francis Jammes. Devine licențiat al facultății de litere din Bordeaux. În 1906 este admis la concursul de admitere la École de Chartes din Paris, dar curând renunță la continuarea studiile sale în această direcție. În 1908, colaborează la Revue du Temps présent și la Revue de la Jeunesse. Editorial, debutează cu volumul de poeme Les Mains jointes  (Mâinile împreunate, 1909) foarte elogios prezentat de Maurice Barrès în L'Écho de Paris (1910). În 1913 se căsătorește cu Jeanne Lafon, împreună cu care va avea două fiice și doi fii. Îndată după izbucnirea primului război mondial, Mauriac este mobilizat ca infirmier (1914). Cu începere din 1916, începe să locuiască atât la Paris cât și în provincia natală, la domeniul Malagar. În urma publicării romanului Le Désert de l'amour (Pustiul dragostei, 1925), obține "Le Grand Prix du roman". Apare romanul Thérèse Desqueyroux (1927). În 1930 începe să colaboreze la revistele Sept și Temps présent, de tendință mai puțin conservatoare decât L'Écho de Paris, la care colaborase în perioada imediat anterioară. Publică romanul Le Nœud de vipères (Cuibul de vipere) în 1932, an în care devine și președinte al Societății Oamenilor de Litere din Franța. Este ales membru al Academiei franceze (1933). Se reprezintă la Comedia franceză, prima sa piesă de teatru, Asmodée (Asmodeu, 1937). Aderă la  Frontul Național al Scriitorilor. Publică în clandestinitate Le Chier noir  (Caietul negru), sub numele de Forez, participând la Rezistență printr-o activitate de ziarist. Devine laureat al Premiului Nobel (1952). Renunță la colaborarea sa la Le Figaro și începe să colaboreze la L'Express (1954). Se manifestă în favoarea venirii la putere a generalului de Gaulle (1958).

Opera selectivă 

Din vasta-i operă narativă și poetică (cca 75 volume) am selectat următoarele volume:

Poeme 
Les Mains jointes (Mâinile împreunate), 1909
L'Adieu a l'adolescence (Rămas bun adolescenței), 1911
Orages (Furtuni), 1925
Le Sang d'Atys (Sângele lui Atys), 1940

Romane și nuvele 
 L'Enfant chargé de chaînes(Copilul încărcat de lanțuri), 1913
 La Robe prétexte (Toga pretext), 1914
 La Chair et le Sang (Carnea și sângele), 1920
 Le Baiser aux lépreux (Sărutul dat leprosului), 1922
 Le Fleuve de feu (Fluviul de foc), 1923
 Génitrix, 1923
 Le Mal (Răul) , 1924
 Le Désert de l'amour (Pustiul dragostei), 1924
 Thérèse Desqueyroux, 1927
 Destins (Destine), 1928
 Trois récits (Trei povestiri), 1928
 Ce qui était perdu (Ceea ce era pierdut), 1930
 Le Nœud de vipères (Cuibul de vipere), 1932
 Le Mystère Frontenac (Misterul Frontenac) , 1933
 La fin de la nuit (Sfârșitul nopții), 1935
 Les Anges noirs (Îngerii negrii), 1936
 Plongées (Scufundări) , 1938
 Les Chemins de la mer (Drumurile mării), 1939
 La Pharisienne (Femeia fariseu), 1941
 Le Sagouin (Saguinul), 1951
 Galigaï , 1952
 L'Agneau (Mielul), 1954
 Un adolescent d'autrefois, 1969

Teatru 
 Asmodée (Asmodeu), 1938
 Les Mal Aimés (Cei rău iubiți), 1945
 Passage du malin (Trecerea Necuratului), 1948
 Le Feu sur terre (Foc pe pământ), 1951

Memorialistică 
patru volume de jurnal:
Journal I (Jurnal I), 1934
Journal II (Jurnal II), 1937
Journal III (Jurnal III), 1940
Journal IV (Jurnal IV), 1951
Bloc Notes 1958
Mémoires intérieurs (Memorii lăuntrice), 1959
Nouveaux Mémoires intérieurs (Noi memorii lăuntrice), 1965
Les Autres et Moi (Ceilalți și eu), 1966

Bibliografie 
François Bréda, François Mauriac et Gabriel Marcel content&task=view&id=217&Itemid=66&lang=fr. In : La critique littéraire et dramatique de Gabriel Marcel. Les Editions Grinta, Cluj-Napoca, 2004.

Note

Legături externe 

  Biografie

Nașteri în 1885
Decese în 1970
Laureați ai Premiului Nobel pentru Literatură
Laureați francezi ai Premiului Nobel
Membri ai Academiei Franceze
Membri ai Rezistenței franceze
Scriitori francezi din secolul al XX-lea
Scriitori romano-catolici
Critici literari francezi
Marea Cruce a Legiunii de onoare