system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Îmi poți povesti despre [Titlu] Relațiile externe ale Rusiei?
assistant
În domeniul relațiilor externe, Rusia, după proclamarea independenței, a făcut pași importanți pentru a deveni un partener cu drepturi depline în principalele organizații și grupări politice internaționale. Acest articol acoperă relațiile internaționale ale Federației Ruse de la destrămarea Uniunii Sovietice din 1991.

Istoria diplomatică a Rusiei

Calitatea de membru al ONU și parteneriatrul cu UE și NATO

Pe 27 decembrie 1991, Federația Rusă a preluat locul oficial deținut de Uniunea Sovietică în Consiliul de Securitate al ONU. 

Rusia este de asemenea membru al CSI, Uniunii Rusia-Belarus, OSCE, NACC,.

Rusia a semnat pe 22 iunie 1994 inițiativa Parteneriat pentru Pace a NATO. Pe 27 mai 1997, NATO și Rusia au semnat Actul de Fondare NATO-Rusia, act care pune bazele parteneriatului de durată între alianță și Federația Rusă, ceea ce este o contribuție importantă la arhitectura sistemului de securitate a Europei în secolul al XXI-lea. Pe 24 iunie 1994, Rusia și Uniunea Europeană au semnat o înțelegere de parteneriat și cooperare.

Relațiile cu țările desprinse din fosta URSS

Țările neruse care au fost parte a Uniunii Sovietice au fost etichetate ca străinătate apropiată de Rusia. Mai aproape de zilele noastre, liderii politici ruși au denumit cele 15 republici apărute după destrămarea Uniunii Sovietice sunt numite în mod colectiv  
"spațiul postsovietic", Rusia manifestându-și în acest fel interesul special pentru zonă.  în țările așa-numitei străinătăți apropiate a rămas o foarte importantă minoritate rusă, această problemă fiind tratată diferit în fiecare țară în parte. Astfel, în țări vecine cu Rusia, așa cum sunt Ucraina sau Kazahstan, reprezentanții minorității ruse au cerut în unele cazuri alipirea teritoriilor locuite de ei la patria mamă. Intervenția activă a Rusiei în apărarea minorității naționale ruse nu este privită cu ochi buni în țările în care acești minoritari trăiesc. Mai mult, țările baltice (Estonia, Lituania și Letonia), și-au exprimat în mod cât se poate de clar dorința de a se afla în afara oricărei zone de influență pretinsă de Rusia, așa cum a demonstrat atât aderarea la NATO cât și de admiterea în Uniunea Europeană în 2004. 

Între Rusia, Belarus și Ucraina există strânse legături etnice, istorice și cultural. Cel puțin din punctul de vedere al Rusiei, cetățenii celor trei țări au fost tratați ca un singur grup etnic, numindu-i pe ruși ca "ruși mari", belarușii ca "ruși albi", iar pe ucraineni ca "maloruși (ruși mici)". Pe de altă parte, trebuie spus că puțini ucraineni acceptă statutul de "frați mai mici" ai rușilor, iar eforturile Rusiei de a se amesteca în politica internă a țării, așa cum a fost sprijinul acordat de Vladimir Putin unuia dintre candidații la alegerile prezidențiale de la Kiev, sunt privite cu o deosebită rezervă.

Conflictele internaționale – eforturi pentru menținerea păcii

Rusia a jucat un rol important în medierea unor conflicte internaționale, fiind implicată în mod deosebit în eforturile pentru reglementarea procesului de pace din Kosovo. Rusia este cosponsor al procesului de pace din Orientul Mijlociu și sprijină activ eforturile ONU în Golful Persic, Cambodgia, Angola, fosta Iugoslavie și Haiti. Rusia este membru fondator al Grupului de Contact și, (de la Summitul de la Denver din 1997), este membru al G8. În noiembrie 1988, Rusia a devenit membră a APEC. 

Rusia a contribuit cu trupe la forța de stabilizare (condusă de NATO) din Bosnia și și-a afirmat public sprijinul pentru respectare dreptului internațional și a principiilor OSCE. 

Rusia a acceptat implicarea ONU sau OSCE în zonele de conflict din țările vecine, inclusiv prin plasarea de observatori în Georgia, Republica Moldova, Tadjikistan și Nagorno-Karabah. 

Rusia încearcă să întărească legăturile de securitate și apărare cu unele state membre CSI, sau să-și păstreze influența în zonă, păstrând baze militare în Armenia, Tadjikistan, Georgia, Republica Moldova și Kîrgîstan.

Dispute teritoriale
 

Rusia a moștenit problemele teritoriale ale defunctei URSS cu Republica Populară Chineză, pe care le-a rezolvat în 2005 și cu Japonia, disputa nefiind soluționată în acest caz. După destrămarea Uniunii Sovietice, Rusia a trebuit să rezolve problemele de graniță cu statele baltice, Azerbaidjanul și Kazahstanul.

Până în ziua de azi granițele maritime din Marea Caspică nu sunt încă concret determinate. Problemele dintre Rusia și celelalte state cu ieșire la mare, Azerbaidjan și Kazahstan, au fost rezolvate d-abea în 2003. Rusia nu are granițe comune (terestre sau marine) cu Iran sau cu Turkmenistan, celelalte două țări care nu sunt de acord cu acordurile maritime semnate de către aceasta.

Disputele teritoriale dintre Rusia și Estonia față de unele teritorii din Regiunea Pskov și Regiunea Leningrad sunt încă nerezolvate. Tratatul din 2005 privind granița dintre Rusia și Estonia nu a fost ratificat de către partea rusă. Negocierile au fost reîncepute în 2012 iar tratatul a fost semnat în 2014, dar ratificarea încă este în așteptare.

Momentan Rusia nu are teritorii revendicate în Antarctica, chiar dacă are dreptul la să o facă. De asemenea, aceasta nu recunoaște suveranitatea altor state asupra pământurilor lor din continent. Uniunea Sovietică a semnat totuși Tratatul Antarcticii din 1960.

Disputele legate de granița cu Georgia, legate de recunoașterea rusească a independenței Abhaziei și Osetiei de Sud au condus la Războiul Ruso-Georgian, degradând relațiile diplomatice dintre cei doi beligerați.

Drepturile omului

Rusia este criticată de multe ori pentru ceea ce sunt considerate violări ale drepturilor omului, (de exemplu în cazul comportării militarilor ruși față de populația civilă în timpul războiului din Cecenia).

Relații bilaterale

Africa

Percepție

Opinia globală
Pew Research Center a indicat că (din 2015) doar 4 țări chestionate au o perspectivă pozitivă (50% sau mai mare) asupra Rusiei. Primele zece țări cele mai pozitive sunt Vietnam (75%), Ghana (56%), China (51%), Coreea de Sud (46%), Liban (44%), Filipine (44%), India (43%), Nigeria (39%), Tanzania (38%), Etiopia (37%) și Uganda (37%). În timp ce zece țări intervievate au cea mai negativă vedere (sub 25%) a Rusiei. Țările fiind Pakistan (12%), Turcia (15%), Polonia (15%), Regatul Unit (18%), Iordania (18%), Ucraina (21%), Japonia (21%), Statele Unite ( 22%), Mexic (24%) și Australia (24%). Opinia rusă asupra Rusiei a fost extrem de pozitivă, aceasta fiind de 92%.

Presupuse agresivități
Termenul a fost folosit pentru a face referire atât la agenda Ecaterinei cea Mare din secolul al XVIII-lea și la politicile ruse ale secolului XXI.  În anii '90, susținătorii lărgirii NATO în Europa de Est au adăugat că aceasta ar pune capăt "agresiunii rusești".

De obicei Rusia este învinovățită pentru conflictul din Ucraina care a urmat Euromaidanului, tot pe baza "agresivității rusești". Analiștii sponsorizați de NATO au descris o așa numită "agresiune cibernetică rusească" împotriva Ucrainei în anii 2010.

Participarea la organizații internaționale

Rusia este membră a:
 Administrația Provizorie a Națiunilor Unite în Timorul de Est; 
 Asociația Latinoamericană de Integrare, (cu statut de observator);
 Asociația pentru Dezvoltare Internațională;
 Banca de Reglemetări Internaționale;
 Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare;
 Banca Mondială;
 Comisia Economică a Națiunilor Unite pentru Europa;
 Comisia Economică și Socială pentru Asia și Pacific;
 Comisia Internațională pentru Energie Atomică;
 Comitetul Olimpic Internațional;
 Comitetul Zangger;
 Comunitatea Statelor Independente;
 Conferința Națiunilor Unite pentru Comerț și Dezvoltare;
 Consiliul de Securitate al ONU;
 Consiliul Europei;
 Consiliul Parteneriatului Euro-Atlantic;
 Consiliul Statelor Mării Baltice;
 Cooperarea Economică Asia-Pacific;
 Corporația Financiară Internațională;
 Curtea Permanentă de Arbitraj;
 Fondul Monetar Internațional;
 G8;
 Grupul Furnizorilor Nucleari;
 Înaltul Comisariat ONU pentru Refugiați; 
 Inmarsat;
 Institutul Națiunilor Unite pentru Formare Profesională și Cercetare; 
 Intelsat;
 Interpol;
 Mișcarea de Nealiniere, (cu statut de invitat);
 Mișcarea Internațională de Cruce Roșie și Semilună Roșie;
 Misiunea de Observatori ai Organizației Națiunilor Unite în Georgia; 
 Misiunea de Observatori ai Organizației Națiunilor Unite în Irak-Kuweit;
 Misiunea de Observatori ai Organizației Națiunilor Unite în Prevlaka; 
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite în Bosnia și Herțegovina; 
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite în Etiopia și Eritreea; 
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite în Republica Democrată Congo;
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite în Sierra Leone;
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite pentru Administrația Provizorie în Kosovo;
 Misiunea Organizației Națiunilor Unite pentru Referendumul din Sahara Occidentală;
 Organizația Conferinței Islamice, (cu statut de observator); 
 Organizația de Cooperare a Mării Negre;
 Organizația de Cooperare Shanghai;
 Organizația Europeană pentru Cercetări Nucleare, (cu statut de observator);
 Organizația Internațională a Aviației Civile;
 Organizația Internațională a Muncii;
 Organizația Internațională Hidrografică;
 Organizația Internațională Maritimă;
 Organizația Internațională pentru Migrație, (cu statut de observator);
 Organizația Internațională pentru Standardizare;
 Organizația Mondială a Comerțului, (solicită calitatea de membru); 
 Organizația Mondială a Proprietății Intelectuale; 
 Organizația Mondială a Sănătății; 
 Organizația Mondială a Sindicatelor;
 Organizația Mondială a Turismului; 
 Organizația Mondială a Vămilor;
 Organizația Mondială de Meteorologie; 
 Organizația Națiunilor Unite de Supraveghere a Armistițiului;
 Organizația Națiunilor Unite pentru Dezvoltare Industrială; 
 Organizația Națiunilor Unite;
 Organizația pentru Interzicerea Armelor Chimice;
 Organizația pentru Securitate și Cooperare în Europa;
 Organizația Statelor Americane, (cu statut de observator);
 Parteneriatul pentru Pace;
 UNESCO;
 Uniunea  Poștală Universală;
 Uniunea Internațională a Telecomunicațiilor.
 Uniunea Statala Rusia-Belarus

Note

Vezi și 

BRICS 
Drumul mătăsii 
Relațiile japonezo-ruse
Relațiile japonezo-sovietice
Relațiile chino-ruse
Relațiile americano-ruse

Bibliografie
 
 Ambrosio, Thomas, and Geoffrey Vandrovec. "Mapping the Geopolitics of the Russian Federation: The Federal Assembly Addresses of Putin and Medvedev." Geopolitics (2013) 18#2 pp 435–466.
 
 Contessi, Nicola. "Prospects for the Accommodation of a Resurgent Russia" in T.V. Paul, ed. Accommodating Rising Powers. Past, Present and Future. Cambridge: Cambridge University Press, 2016, pp. 268-290. DOI: https://doi.org/10.1017/CBO9781316460191.013
 Dall'Agnol, A. C.; Zabolotsky, B. P.; Mielnieczuk, F.
 Gvosdev, Nikolas K., and Christopher Marsh. Russian Foreign Policy: Interests, Vectors, and Sectors (Washington: CQ Press, 2013) excerpt and text search
 Hopf, Ted, ed. Understandings of Russian Foreign Policy (1999)
 Kanet, Roger E. Russian foreign policy in the 21st century (Palgrave Macmillan, 2010)
 Larson, Deborah Welch, and Alexei Shevchenko. "Status seekers: Chinese and Russian responses to US primacy." International Security (2010) 34#4 pp 63–95.
 Legvold, Robert, ed. Russian Foreign Policy in the 21st Century and the Shadow of the Past (2007)
 Menkiszak, Marek: "Responsibility to protect... itself? Russia’s strategy towards the crisis in Syria" , FIIA Briefing Paper 131, The Finnish Institute of International Affairs.
 Mankoff, Jeffrey. Russian Foreign Policy: The Return of Great Power Politics (2nd ed. 2011).
 Myers, Steven Lee. The New Tsar: The Rise and Reign of Vladimir Putin (2015)
 Roberts, Sean P.: Russia as an international actor: The view from Europe and the US , FIIA Report 37 (2013), The Finnish Institute of International Affairs
 Sakwa, Richard. Russia against the Rest: The Post-Cold War Crisis of World Order (Cambridge UP, 2017)  362pp   online review
 Saul, Norman E. Historical Dictionary of Russian and Soviet Foreign Policy (2014)excerpt and text search
 Stent, Angela E. The Limits of Partnership: U.S. Russian Relations in the Twenty-First Century (Princeton UP, 2014) 355 pages; excerpt and text search
 Titarenko, Mikhail L. "Russia's Strategic Partnerships in Asia: The Asian Dimension of Russian Federation Foreign Policy." China Report 44.3 (2008): 281-295.
 Tsygankov, Andrei P. "The Russia-NATO mistrust: Ethnophobia and the double expansion to contain "the Russian Bear"." Communist and Post-Communist Studies (2013).
 Yefremenko, Dmitry. Forced or Desired Modernity? Russia’s Chances in the Post-American world. // Russia in Global Affairs, 2010, July / September, No. 3. - P. 36-49. Mode of access: http://eng.globalaffairs.ru/number/Forced-or-Desired-Modernity-14996 
 Yefremenko, Dmitry. Waiting for a Storm. Russian Foreign Policy in the Era of Change. // Russia in Global Affairs, 2012, April–June, No. 2. - P. 18-32. Mode of access: http://eng.globalaffairs.ru/number/Waiting-for-a-Storm-15571

Legături externe 

 Гай-Нижник П. П. Росія проти України (1990–2016 рр.): від політики шантажу і примусу до війни на поглинання та спроби знищення. – К.: «МП Леся», 2017. – 332 с. 
 "Concept of the Foreign Policy of the Russian Federation", February 2013, Ministrul afacerilor externe (Rusia)
  Ministry of Foreign Affairs of the Russian Federation
 Russia and Its Neighbors from the Dean Peter Krogh Foreign Affairs Digital Archives
 Foreign relations of Russia
 Containing Russia: Back to the Future?, July 2007 article by Russian Ministrul Afacerilor Externe Serghei Lavrov.

 

 
Rusia
Politica Rusiei