system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Dă-mi câteva informații de bază despre José Saramago.
assistant
José Saramago (n. 16 noiembrie 1922, Azinhaga, Portugalia – d. 18 iunie 2010, Lanzarote, Insulele Canare, Spania) a fost un scriitor portughez. În 1998 a primit Premiul Nobel pentru Literatură.

Saramago reușește să construiască pe teme deseori suprarealiste (de exemplu desprinderea peninsulei iberice de continentul european), romane cu o acțiune și cu protagoniști foarte din realitate. Romanul Ensaio sobre a cegueira („Eseu asupra Orbirii sau Orașul Orbilor”) conține în detaliu aspectele psihologice și sociologice ale comportamentului uman, într-o anumită situație.

O parte din romanele lui descriu diferite epoci istorice ale Portugaliei, însă nu sunt în primul rând romane istorice, ci caracterizări, uneori ironice, alteori triste, de destine umane.

Saramago a fost ateu și comunist.

Biografie 

José Saramago s-a născut în 1922 într-un sat din provincia Ribatejo, unde apare în registrul de nașteri ca José de Sousa Saramago. În 1924 pleacă cu părinții, José de Souse și Maria da Piedale, la Lisabona. Aici moare fratele lui, Francisco. Deoarece părinții nu-l pot ține la gimnaziu, face o școală tehnică și lucrează doi ani ca mecanic. În 1944 se căsătorește cu Ilda Reis.

În 1947 apare primul volum de proză. Până în 1966 nu publică nimic, ajungând la concluzia că ... nu are nimic ce merită să fie spus. După aceea publică poezii și critici. În anul 1969 intră în Partidul Comunist Portughez (pe atunci interzis). Se desparte de soție și are o relație cu scriitoarea portugheză Isabel da Nóbrega până în 1986.

Din 1975 lucrează numai ca scriitor. După divergențe privind romanul său Evanghelia după Hristos, se mută definitiv pe insula Lanzarote.

Saramago a murit în casa sa de la Lanzarote, în Insulele Canare în ziua de 18 iunie 2010.

Stil 

Stilul narativ al lui Saramago, uneori comparat cu cel al lui Kafka, cu fraze lungi, deseori cuprinzând o pagină întreagă, cu reguli de punctuație proprii, cu propoziții scurte, ritmice, aproape ca într-o poezie, este puternic expresiv, clar, detaliat, cititorul este legănat ca într-o barcă pe un râu liniștit, și rămâne apoi melancolic, cu un zâmbet pe față.

Scriitorul american John Updike a descris stilul lui Saramago ca fiind „relaxat, dezarmant de direct, care dovedește un interes pentru viața cotidiană, caracterizat de respect pentru viață și plin de spirit critic. Proza sa nu este străină de speculații filosofice și psihologice, dar are și o doză de înțelepciune populară nepretențioasă.”

Criticul literar britanic James Wood i-a descris stilul astfel: „[Saramago] are abilitatea de a părea în același timp înțelept și ignorant... Deseori folosește ceea ce poate fi numit un stil neidentificabil, liber, indirect... de parcă [cartea] n-ar fi povestită de scriitor ci de către un grup de bărbați înțelepți și oarecum limbuți, grup din care face parte și povestitorul. Acestei comunități îi plac truismele, proverbele, clișeele.”

Opere publicate

Poezii 
 Os Poemas Possíveis. Portugália Ed. 1966, Ed. Caminho, 1982
 Provavelmente Alegria. Livros Horizonte 1970, Ed. Caminho, 1985
 O Ano de 1993. Ed. Futura 1975, Ed. Caminho, 1987

Critică 

 Deste Mundo e do Outro. Ed Arcádia 1971, Ed Caminho, 1985
 A Bagagem do Viajante: crónicas. Ed. Futura 1973, Ed. Caminho, 1986
 As Opiniões que o DL teve. Seara NovaEd. Futura, 1974
 Os Apontamentos: crónicas política. Seara Nova, 1976, Ed. Caminho, 1990

Jurnale 

 Cadernos de Lanzarote I. 1994
 Cadernos de Lanzarote II. 1995
 Cadernos de Lanzarote III. 1996
 Cadernos de Lanzarote IV. 1997
 Cadernos de Lanzarote V. 1998

Jurnal de călătorie 

 Viagem a Portugal. Círculo de Leitores 1981, Ed. Caminho, 1984

Teatru 

 A Noite. Ed. Caminho, 1979
 Que Farei Com Este Livro?. Ed. Caminho, 1980
 A Segunda Vida de Francisco de Assis. Ed. Caminho, 1987
 In Nomine Dei. Ed. Caminho, 1993

Proză și romane 

 Terra do Pecado. Minverva, 1947
 Manual de Pintura e Caligrafia. Moraes Ed. 1977, Ed. Caminho, 1984
 Objecto Quase. Moraes Ed.1978, Ed. Caminho, 1984
 Poética dos Cinco Sentidos - O Ouvido. 1979
 Levantado do Chão. Ed. Caminho, 1980
 Memorial do Convento. Ed. Caminho, 1982, Círculo de Leitores, 1984
 O Ano da Morte de Ricardo Reis. Ed. Caminho, 1984
 A Jangada de Pedra. Ed. Caminho 1986, Círculo de Leitores, 1987
 Pluta de piatra, Editura Univers, 1990
 História do Cerco de Lisboa. Ed. Caminho, 1989
 O Evangelho Segundo Jesus Cristo. Ed. Caminho, 1991
 Ensaio sobre a Cegueira. Ed. Caminho, 1995
 Todos os Nomes. Ed. Caminho, 1997
 O Conto da Ilha Desconhecida. Assírio&Alvim, 1997
 A Caverna Ed. Caminho, 2000
 O Homem Duplicado Ed. Caminho, 2002
 Ensaio sobre a lucidez Ed. Caminho, 2004

Traduceri în limba română 

 Pluta de piatra. Ed. Polirom, 2002
 Toate numele. Ed. Polirom, 2002, 2008, 2011
 Anul mortii lui Ricardo Reis. Ed. Polirom, 2003, 2009
 Evanghelia dupa Isus Cristos. Ed. Polirom, 2003,2012
 Istoria asediului Lisabonei . Ed. Polirom, 2004
 Eseu despre orbire. Ed. Polirom, 2005, 2008
 Memorialul minastirii. Ed. Polirom, 2007
 Intermitentele mortii. Ed. Polirom, 2007, 2009
 Omul duplicat. Ed. Polirom, 2009
 Pestera. Ed. Polirom, 2009
 Eseu despre luciditate. Ed. Polirom, 2008
 Farime de memorii. Ed. Polirom, 2009
 Calatoria elefantului. Ed. Polirom, 2010
 Manual de pictura si caligrafie. Ed. Polirom, 2010
 Caietul. Texte scrise pentru blog: septembrie 2008 - martie 2009. Ed. Polirom, 2010
 Calatorie prin Portugalia. Ed. Polirom, 2011
 Caietul. Texte scrise pentru blog: martie 2008 - noiembrie 2009. Ed. Polirom, 2011
 Cain. Ed. Polirom, 2012

Note

Legături externe 

 José Saramago – Autobiography
 A murit José Saramago, 18 iunie 2010, RL Online, România liberă
 Saramago: comunist, ateu și pesimist, 21 iunie 2010, Gabriela Lupu, România liberă

Nașteri în 1922
Decese în 2010
Laureați ai Premiului Nobel pentru Literatură
Laureați portughezi ai Premiului Nobel
Romancieri portughezi
Dramaturgi portughezi
Activiști atei
Scriitori de limbă portugheză
Decese cauzate de leucemie
Portughezi din secolul al XX-lea
Portughezi din secolul al XXI-lea
Laureați ai Premiului Camões
,