system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce informații concise poți oferi despre Alexandru C. Cuza?
assistant
Alexandru C. (Constantin) Cuza, cunoscut ca și A. C. Cuza (n. 8 noiembrie 1857, Iași — d. 3 noiembrie 1947, Sibiu) a fost un profesor de economie politică la Universitatea din Iași, politician de extrema dreaptă, militant antisemit și membru titular al Academiei Române din 1936.

Viața 
Studiile primare le-a făcut în pensionul lui Anton Frey, distins pedagog german din Iași (1867–1871). Între 1871 și 1877 își face studiile secundare la Dresda, Germania, după care pleacă la Paris, și studiază la Sorbona, unde își ia bacalaureatul în litere (1878–1881). Între 1882–1886 studiază la Paris, Berlin și Bruxelles, obținând doctorate în științele politice și economice (1882) și, respectiv, în drept (1886).

Întors în țară, intră în cercul socialist al revistei Contemporanul din Iași, alături de Constantin Mille și Vasile G. Morțun. Intră apoi în cercul societății Junimea, colaborează la revista ei, Convorbiri literare și este ales (1890–1891), ca junimist, ajutor de primar al Iașului.

Colaborează la ziarul junimist Era nouă și în perioada 1892–1895 este ales pentru prima dată deputat de Iași, susținând naționalizarea școlilor. Trece la conservatori și este ales iar deputat, dar se retrage pentru a începe o mișcare antisemită.

Se unește cu Alexandru D. Xenopol și înființează în 1897 împreună Liga contra alcoolismului și publicația Biblioteca Ligii contra alcoolismului.

Constantin Argetoianu caracteriza astfel personalitatea lui A.C. Cuza: Naționalist înfocat, xenofob ireductibil, nu putea discuta decât pe franțuzește și cum te prindea: «Mais mon cher, c'est pas possible... » Româneasca era pentru tribună, în cabinetul său de lucru domnea franțuzeasca, pe care o ducea cu dânsul, oriunde mergea. În public mânca câte un jidan la fiecare sfert de ceas, în particular n-ar fi fost în stare să vorbească unui ovrei fără cea mai desăvârșită politețe.
.

Activitate politică 
La 27 ianuarie 1901 devine profesor universitar și ocupă Catedra de economie politică la Universitatea din Iași, între anii 1901-1927. Se asociază cu Nicolae Iorga și începe (1906) să colaboreze la ziarul acestuia Neamul românesc. Împreună cu Iorga înființează (în 1910) Partidul Naționalist-Democrat. În 1912 lansează la Iași ziarul Unirea care aparținea noului partid.

În 1914 pledează în parlament pentru împroprietărirea generală a țărănimii și pentru votul universal.

Se desparte de Iorga și apoi înființează, împreună cu doctorul Nicolae Paulescu, "Uniunea Național Creștină" în 1922, publicând totodată revista "Apărarea Națională", având svastica drept simbol. În 1895, împreună cu Iorga, fusese inițiatorul unei organizații numite Alianța Antisemită Universală.

La 4 martie 1923 înființează Liga Apărării Național Creștine, iar la 14 iulie 1935 fuzionează cu Partidul Național Agrar al lui Octavian Goga, formând Partidul Național Creștin.

O dată cu creșterea în popularitate a Mișcării legionare, similar cu majoritatea politicienilor de atunci, acesta a început treptat să-și modereze discursul, condamnând actele de violență, susținând că antisemitismul promovat de acesta este unul economic, defensiv, neviolent. Cu toate acestea, nu a renunțat la ideologia antisemită.

După instaurarea dictaturii regale, a fost consilier regal, până la abdicarea regelui Carol al II-lea.

La 23 februarie 1945 guvernul român a anunțat că a fost anulat titlul de profesor onorific al lui Alexandru Cuza; la data de 6 aprilie 1945 Alexandru Cuza a fost arestat la Sibiu.

Decorații
 Semnul Onorific „Răsplata Muncii pentru 25 ani în Serviciul Statului” (13 octombrie 1941)

Scrieri 
 Versuri, Iași, 1887; ed. V, Vălenii de Munte, 1909 
 Generația de la 1848 și era nouă,Iași, (1889)
 Monopolul alcoolului, 1894
 Lupta contra alcoolismului în România,1897   
 Despre poporație. Statistica, teoria, politica ei. Studiu economic-politic (1899). Lucrarea a fost premiată de Academia Română în 1900, raportor fiind Vicențiu Babeș. 
 Țăranii și clasele dirigente, 1895 
 Obiectul economiei politice și însemnătatea ei (1901)
 Naționalitatea în artă (1908)
 Plagiatul poporației (1911)
 Învățătura lui Iisus, judaismul și teologia creștină (1925)
 Lupta pentru credință (1928)
 Doctrina naționalistă creștină (1924)
 Studii economice-politice, 1930

Funcții deținute 
 decan al Facultății de Drept din cadrul Universității Alexandru Ioan Cuza din Iași (1919)
 ministru de stat (28 decembrie 1937 – 10 februarie 1938)
 membru al Consiliului de Coroană (1939)

Note

Bibliografie 
 Cristian Sandache, Doctrina național-creștină în România, Ed. Paideia, București, 1997.
 Horia Bozdoghină, Antisemitismul lui A.C. Cuza în politica românească, cuvânt-înainte de Radu Ioanid, Curtea Veche, București, 2012.

Legături externe

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – C

Nașteri în 1857
Decese în 1947
Juriști români
Economiști români
Pedagogi români
Consiliul de Coroană
Politicieni români
Membri titulari ai Academiei Române
Oameni asociați cu Societatea Junimea
Ieșeni
Fasciști români