system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce detalii ai despre Convenția Europeană a Drepturilor Omului?
assistant
Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților Fundamentale, cunoscută și sub denumirea de Convenția Europeană a Drepturilor Omului, este un catalog al drepturilor fundamentale elaborat de Consiliul Europei, semnat pe 4 noiembrie 1950 la Roma și intrat în vigoare pe 3 septembrie 1953. Convenția a fost ratificată de cvasi-totalitatea statelor membre ale Consiliului Europei, este una dintre construcțiile cele mai noi ale sistemului instituțional internațional. Convenția și protocoalele sale adiționale apără mai multe drepturi și libertăți fundamentale ce au ca titulari persoane fizice, privite individual, sau diverse entități sociale, cu excepția oricăror structuri statale.

Drepturile protejate prin convenție 
Literatura de specialitate clasifică drepturile protejate prin Convenție în două mari categorii: drepturi inalienabile ale persoanei umane și respectiv drepturi condiționale.

Printre drepturile inalienabile cuprinse în convenție se numără: 
 dreptul la viață și dreptul de a nu fi torturat protejate de articolul 3, 
 dreptul de a nu fi ținut în sclavie și dreptul de a nu fi obligat la muncă forțată protejate de articolul 4 
 dreptul la neretroactivitatea legii penale protejat de articolul 4 din Protocolul nr. 7.

Printre drepturile condiționale cuprinse în convenție se numără: 
 dreptul la libertate individuală, 
 dreptul la un proces echitabil 
 dreptul la respectarea vieții private și familiale, a domiciliului și a corespondenței
 libertatea de gândire și conștiință
 dreptul la liberă exprimare
 dreptul la liberă asociere
 dreptul de proprietate
 dreptul la instruire 
 dreptul la alegeri libere
 libertatea de circulație și interdicția expulzării naționalilor
 dreptul la dublu grad de jurisdicție în materie penală
 dreptul la indemnizare în caz de eroare judiciară
 dreptul de a nu fi judecat de două ori pentru săvârșirea aceleiași fapte penale

Convenția și protocoalele la Convenție 
 Textul original din 04.11.1950 - Roma - 59 de articole
 Protocolul adițional din 20.03.1952 - Paris - protecția proprietății, dreptul la instruire și dreptul la alegeri libere
 Protocolul nr. 4 din 16.09.1963 - Strasbourg - interzicerea privării de libertate pentru datorii, a expulzării propriilor cetățeni, a expulzărilor colective de străini precum și libertatea de circulație
 Protocolul nr. 6 din 28.04.1983 - Strasbourg - interzicerea pedepsei cu moartea
 Protocolul nr. 7 din 22.11.1984 - Strasbourg - dreptul la despăgubiri în caz de eroare judiciară (art. 3), dreptul de a nu fi judecat sau pedepsit de două ori (art. 4), egalitatea între soți (art. 5)
 Protocolul nr. 12 din 04.11.2000 - Roma - interzicerea generală a discriminării (art. 1)
 Protocolul nr. 13 din 03.05.2002 - Vilnius - abolirea pedepsei cu moartea în toate circumstanțele

Importanța Convenției 
Această convenție stabilește pentru țările parte un control supranațional al drepturilor omului. Procedura foarte complexă se organizează în jurul a două instanțe:
 Comisia Europeană a Drepturilor Omului este alcătuită din același număr de juriști cu cel al statelor care au ratificat Convenția și din persoane independente. Comisia poate fi sesizată fie prin unul din statele membre care denunță "orice nerespectare a deciziilor convenției", fie printr-o reclamație individuală (în această ipoteză, statul apărător trebuie să fi recunoscut acest drept). Comisia ia hotărâri în privința posibilității de a admite recursurile. Ea poate căuta împreună cu celelalte părți o rezolvare amiabilă; dacă nu se găsește o astfel de rezolvare, comisia redactează un raport pentru Comitetul de Miniștri;
 Curtea Europeană a Drepturilor Omului care este formată din același număr de avocați cu al statelor membre din Consiliul Europei, poate fi sesizată în termen de trei luni de la transmiterea raportului, de Comisie, de orice stat implicat sau, în sfârșit, de indivizii reclamați. Competența contencioasă a Curții nu se exercită decât față de statele care au acceptat-o ca obligatorie de drept. Curtea dă sentințe definitive. În cazul în care Curtea nu este sesizată, Comitetului de Miniștri îi revine dreptul de a decide asupra violării invocate.

Reclamații în baza Convenției la Curtea Europeană a Drepturilor Omului 
Numărul reclamațiilor continuă să crească: în 1981, 404 în fața comisiei; în 1992, 1861; cât privește numărul de sentințe date de Curte, el crește de la 2 în 1975, la 7 în 1980 și la 81 în 1982.
Această creștere masivă a misiunilor dispozitivului conduc spre reforma sa cu ocazia summit-ului de la Viena din octombrie 1993. Comisia și Curtea fuzionează în cadrul unei curți unice și permanente (protocolul de la 11 mai 1994).

Adoptarea Convenției în Franța 
Franța a întreținut relații dificile cu acest dispozitiv european. În noiembrie 1950 ea semnează convenția dar, din cauza evenimentelor din Algeria, nu o ratifică decât la 3 mai 1974. De la această dată până la 2 octombrie 1981, Franța, deși ratificase convenția, nu acceptă art. 25, care stabilește condițiile reclamației individuale. Ea o va face până la urmă la 2 octombrie 1981, conform unei promisiuni făcute de candidatul socialist la președinția Republicii, Fraçois Mitterand. Sunt menținute trei rezerve privind legalitatea monopolului radioului și televiziunii, regimul de sancțiuni aplicat în armată și articolul 16 al Constituției din 1958.

Adoptarea Convenției în România & R. Moldova 
România a ratificat Convenția Europeană a Drepturilor Omului la data de 20 iunie 1994. La rândul ei, la 12 septembrie 1997, Republica Moldova a devenit parte la Convenție. Prin aderarea la CEDO, R. Moldova s-a angajat să respecte drepturile garantate de aceasta și a recunoscut jurisdicția Curții Europene a Drepturilor Omului. Aceasta a deschis calea petițiilor individuale în fața CEDO din partea persoanelor fizice și juridice române și cele moldovene.

Materiale video relevante 
 Material video produs de Comisia Europeană, cu ocazia împlinirii a 60 de ani de la semnarea Convenției

Referințe

Bibliografie 
 Philippe Moreau Defarges, Organizațiile internaționale contemporane, Institutul European, Iași, 1998.
 Manual 01 - Dreptul La Respectarea Vieții De Familie - autor: Ursula Kilkelly (varianta în limba engleză se poate descărca de aici)
 Manual 02 - Libertatea De Exprimare - autor: Monica Macovei
 Manual 03 - Dreptul La Un Proces Echitabil - autori: Nuala Mole, Catarina Harby
 Manual 04 - Dreptul La Proprietate - autor: Monica Carss-Frisk
 Manual 05 - Libertatea și Siguranța Persoanei - autor: Monica Macovei
 Manual 06 - Interzicerea Torturii - autor Aisling Reidy
 Manual 97 - Culegerea de jurisprudență cu privire la respectarea vieții de familie, autor Drd. Violet Elena Georgescu
 Manual 98 - Dreptul La Viață - manual editat sub egida programului PHARE
 Manual 99 - Drepturile Omului în viața de fiecare zi
 Opis de documente legislative cu privire la drepturile copilului 
 Opis de documente legislative cu privire la drepturile omului

Vezi și 
 Curtea Europeană a Drepturilor Omului
 Alte decizii CEDO
 Declarația Universală a Drepturilor Omului
 Listă de convenții internaționale privind drepturile omului

Legături externe 
 Convenția pentru Apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților Fundamentale (în engleză)
 Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale amendată de Protocoalele nr. 11 și 14, însoțită de Protocolul adițional și de Protocoalele nr. 4, 6, 7, 12 și 13 (pe situl Curții Europene a Drepturilor Omului)
 Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale amendată de Protocolul nr. 11, însoțită de Protocolul adițional și de Protocoalele nr. 4, 6, 7, 12 și 13
 Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale amendată de Protocolul nr. 11, însoțită de Protocolul adițional și de Protocoalele nr. 4, 6 și 7 
 LEGEA Nr. 30* din 18 mai 1994 privind ratificarea Convenției pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a protocoalelor adiționale la această convenție Publicată în Monitorul Oficial nr.135 din 31 mai 1994 
 FreeEx România - Jurisprudența europeana privind libertatea de exprimare, derulat de Agenția de Monitorizare a Presei – Academia Cațavencu cu finanțare din partea Uniunii Europene prin Inițiativa Europeană pentru Democrație și Drepturile Omului
 Programul Național De Educație Pentru Cetățenie Democratică realizat de către Ministerul Educației și Cercetării - Serviciul Programe și Activități Educative

 10 ani de la intrarea în vigoare a Convenției Europene a Drepturilor Omului pentru România, 2 iulie 2004, Amos News
Republica Moldova numără 23 de ani de când a devenit parte la Convenția Europeană pentru Drepturile Omului (CEDO), 12 septembrie 2020, Nordnews

Convenții
Drepturile omului
Consiliul Europei