system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Care sunt informațiile principale despre Gheorghe Brăescu?
assistant
Gheorghe Brăescu (n. 30 ianuarie 1871, Iași - d. 15 martie 1949, București) a fost un militar, memorialist, prozator, romancier și comediograf român, participant activ al cenaclului artistic Sburătorul al lui Eugen Lovinescu.

Biografie
Gheorghe Brăescu este fiul lui Alexandru Brăescu și al Mariei. A studiat la Institutele Unite și la Școala Fiilor de Militari din Iași. Studiile militare le-a realizat în România, la Școala de Ofițeri de Infanterie (sublocotenent), cât și în Franța, la Școala de subingineri de la Nancy.

S-a înrolat în Legiunea franceză, unde a luptat sub contract timp de doi ani. La întoarcere a urmat Școala Superioară de Război, a ajuns maior și inspector al vieții culturale din armată și a început să scrie literatură. Este printre puținii militari din România care pe lângă arme s-au ocupat și de literatură.

În timpul Primului război mondial a luat parte la campania din Transilvania, în 1916, unde a fost rănit și i s-a amputat brațul drept. Este luat prizonier și închis în lagărele germane de ofițeri din Straslund (pe insula Dänholm), Breseen (lângă Neubrandenburg) și Neisse (între Lamsdorf/Lambinovice și Oppeln/Opole, ambele acum în Polonia), apoi este eliberat, revine în țară unde este trecut în rezervă cu gradul de general, în 1918.

Opera literară
În volumele sale de schițe și nuvele Vine doamna și domnul general (retras din librării din cauza greșelilor de tipar), Doi vulpoi, Maiorul Boțan, Schițe vesele a surprins cu umor și ascuțit spirit de observație automatismele vieții militare din România antebelică, creând o tipologie umană mult mai variată decât la autorii anteriori. Este de asemenea autor de romane și de piese de teatru, mult inferioare schițelor. 

A frecventat cenaclul lui Eugen Lovinescu, care era convins că schițele sale umoristice le depășesc în valoare pe cele ale lui Ion Luca Caragiale, și publică schițe în Sburătorul. Publică, între altele, și în Adevărul literar și artistic, Viața literară, Bilete de papagal, Revista Fundațiilor Regale, Viața românească, România literară. Gheorghe Brăescu a fost distins de două ori cu Premiul Societății Scriitorilor Români pentru volumele „Doi vulpoi” (1923) și „Schițe vesele” (1924).

Volume publicate

Schițe
 Vine domnul și doamna general, 1919
 Maiorul Boțan, 1921 
 Cum sunt ei, 1922
 Schițe umoristice, 1922
 Doi vulpoi, 1923
 Schițe vesele, 1924
 Nuvele, 1924
 Un scos din pepeni, 1926
 Schițe alese, 1927
 Alte schițe vesele, 1928
 La clubul decavaților, 1929

Romane
 Moș Belea, 1927
 Conașii, 1935
 Primii și ultimii pași, 1939
 Margot, 1942

Teatru
 Ministrul, 1941-1942

Memorialistică
 Amintiri, 1937

Diverse
 Educațiunea socială a națiunii armate, 1914

Referințe

Nașteri în 1871
Nașteri pe 30 ianuarie
Decese în 1949
Decese pe 15 martie
Decese în București
Dramaturgi români
Memorialiști români
Militari români în Primul Război Mondial
Modernism în România
Romancieri români
Sburătorul
Sincronism
Scriitori moderniști
Scriitori români din secolul al XX-lea
Umoriști români