system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce poți relata despre George Meniuc?
assistant
George Meniuc (n. 20 mai 1918, Chișinău – d. 8 februarie 1987) a fost un director de revistă, eseist, poet, prozator, publicist și traducător din RSS Moldovenească.

Biografie 
George Meniuc născut la Chișinău în 1918 într-o familie de origine proletară, George Meniuc a început a compune versuri in 1932, la vârsta de 14 ani, iar în 1934 a publicat prima poezie, La țară, în revista „Mihai Eminescu”.

A absolvit liceul „Mihai Eminescu” din Chișinău în 1937, după care și-a continuat studiile la Universitatea din București, Facultatea de Litere și Filozofie (1937-1940), unde i-a avut ca profesori pe Tudor Vianu, Petre P. Negulescu, Dimitrie Gusti, Mircea Florian ș.a. L-a avut coleg pe Ovidiu Bîrlea, cu care a și colaborat ulterior.

A debutat la București în anul 1939, cu placheta de versuri Interior cosmic, urmată în 1940 de volumul de eseuri Imaginea în artă. În 1940, după absolvirea facultății, George Meniuc s-a reîntors la Chișinău, fapt pe care avea să-l regrete ulterior. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial a fost evacuat în Uzbekistan.

După al Doilea Război Mondial, regimul sovietic l-a constrâns la oportunism, deoarece a activat modest în publicistică și a scris poezie de inspirație folclorică și basme în versuri pentru copii, abandonând modernismul, considerat inacceptabil de autorități. A fost membru al PCUS din 1953.

Timp de peste doi ani și jumătate, George Meniuc s-a aflat în funcția de redactor-șef a revistei „Nistru”, organ al Uniunii Scriitorilor, perioadă în care au apărut 33 de numere.

Abia în 1969 îi este reconsiderată poezia din anii 1937-1940 și aceasta este republicată în volumul Vremea Lerului. În 1972 i-a fost decernat Premiul de Stat al RSSM pentru literatură, iar în 1982 a obținut titlul de Scriitor al poporului din Moldova. Beneficiază de traduceri în rusă, armeană, franceză, spaniolă (realizate și difuzate în Moldova și URSS).

A fost înmormântat în Cimitirul Central din Chișinău.  A avut trei căsnicii, din care a rezultat o  singură fiică - Olga.

Scrieri 

Poezii
 1948 - Cântecul zorilor
 1954 - Poezii
 1956 - Strofe lirice
 1957 - Poeme
 1958 - Versuri alese
 1969 - Vremea Lerului
 1979 - Florile dalbe
 1983 - Toamna lui Orfeu

Nuvele
 Delfinul
 Scripca prietenului meu
 Întunecatul april
 Cei trei
 Umbre
 Povestea vorbei
 Amurg
 Nostimă și cu picățele
 Negură
 Ultimul vagon
 Caloian
 Ceasornicul vesel
 Sentimentul de recunoștintă
 Prichindel
 Micul Icar
 Vagonul
 Era noapte
 Amintiri
 Accidentul
 Mătăhală

Eseuri
 1940 - Imaginea în artă 
 1959 - Iarba fiarelor
 1966 - Cadran solar
 1967 - Eseuri

Cărți pentru copii
 Vulpea isteață, Editura Prut Internațional, Chișinău; ISBN 9975-69-354-7

Note

Legături externe 
 
 

Nașteri în 1918
Nașteri pe 20 mai
Decese în 1987
Decese pe 8 februarie
Oameni din Chișinău
Directori de reviste români
Eseiști moldoveni
Eseiști români
Poeți moldoveni
Poeți români din secolul al XX-lea
Publiciști moldoveni
Publiciști români
Scriitori moldoveni
Scriitori români din secolul al XX-lea
Traducători moldoveni
Traducători români
Absolvenți ai Universității din București
Români basarabeni
Membri ai Partidului Comunist al Uniunii Sovietice
Poeți sovietici
Scriitori sovietici
Dramaturgi sovietici
Scriitori români de literatură pentru copii
Ziariști români
Jurnaliști moldoveni
Jurnaliști sovietici
Decese în Chișinău