system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Descrie în detaliu Ioan Bob.
assistant
Ioan Bob (n. 1739, Orman, Cluj – d. 2 octombrie 1830, Blaj) a fost ierarh al Bisericii Române Unite cu Roma, între 1782-1830, adică episcop de Făgăraș, cu sediul la Blaj. Activitatea sa a fost afectată de conflictul cu Gheorghe Șincai, pe care l-a denunțat și demis din funcția de director școlar.

Biografie 
Ioan Bob s-a născut la 25 noiembrie 1739 în localitatea Orman, în comitatul Solnocul Interior, azi în județul Cluj. Părinții săi au fost nobilul român Andrei Bob din Copalnic-Mănăștur și Candida Timandi.

Primele cursuri școlare le-a făcut sub îndrumarea învățătorului reformat comunal, apoi a studiat la Ocna Dej, la Jula și la Ciumăfaia. La vârsta de 11 ani a trecut la gimnaziul înut de iezuiții din Cluj. De la Cluj a plecat la Blaj, unde a intrat ca novice la călugării bazilieni (Ordinul Sfântul Vasile cel Mare) aflați în mănăstirea Sfânta Treime. La școlile din Blaj l-a avut profesor de gramatică pe Petru Iacob.

Întrucât regulile călugărești cerute de către episcopul Atanasie Rednic erau prea aspre, nu a depus votul de călugăr. A plecat la reședința iezuiților din Odorheiu Secuiesc, unde a fost administrator între 1765-1769, iar de acolos s-a întors la Blaj, în calitate de administrator al mănăstirii, unde a funcționat până în anul 1773. In același an, deși avea vârsta de 34 de ani, a fost trimis la studii de către episcopul Grigore Maior, la Târnavia Sâmbăta Mare (in Slovacia de astăzi) unde, în 1774, a absolvit doar cursul de teologie. Bolnav fiind, s-a reîntors la Jula, unde și-a refăcut sănătatea. În 1778 episcopul Grigore Maior l-a hirotonit preot și l-a numit secretar episcopal, iar apoi, protopop în Daia Română, iar de aici, la Târgu Mureș.

Episcop 
În anul 1782 episcopul Grigore Maior a trebuit să renunțe la episcopat, din cauza neînțelegerii pe care le avea cu călugării basilieni și a opoziției pe care o făcuse față de Edictul de toleranță emis de împăratul Iosif al II-lea. La 12 august 1782 a fost convocat sinodul electoral. Aici candidații la episcopat s-au clasat în felul urmâtor: Ignatie Darabant cu 63 de voturi (susținut de călugări), Iacob Aron cu 57 de voturi, Ioan Bob cu 37 de voturi, Filotei Laszlo cu 10 voturi, Andrei Zetkey de la Muncaciu cu 2 voturi, Avram Mehesi Avram 2 voturi, Samuil Micu cu 1 vot și Ieronim Kalnoki 1 vot, în total fiind exprimate 178 de voturi.

La 21 octombrie 1782 împăratul Iosif al II-lea l-a numit episcop pe Ioan Bob, iar papa Pius al VI-lea l-a confirmat episcop. Împăratul Iosif al II-lea l-a preferat pe Ioan Bob în calitate de episcop al Bisericii Române Unite cu Roma, întrucât era preot de mir și nu călugăr, deși se clasase pe locul al III-lea, după numărul de voturi voturi obținute.

La 6 iunie 1784 a fost consacrat episcop de Grigore Maior, episcopul pensionat.

Pe 30 martie 1792 a adresat împăratului Leopold al II-lea memoriul intitulat Supplex Libellus Valachorum Transsilvaniae. A ctitorit numeroase biserici greco-catolice, între care Biserica Bob din Cluj, Biserica Bob din Mediaș, Biserica Bob din Sebeș, Biserica Bob din Târgu Mureș etc.

În anul 1810 a înființat Vicariatul Silvaniei, cu un rol însemnat în ridicarea culturală a românilor din ținutul Sălajului.

Opera 
 Dictionariu romanesc, lateinesc si ungaresc, Cluj (1822-1823), având circa 11.000 de cuvinte românești, cărora li se indică și echivalentul latin și cel maghiar, autor fiind însuși episcopul Ioan Bob. 
 În timpul episcopatului său, s-au tipărit diferite cărți de slujbă și de învățătură la Blaj; 
 Majoritatea cărților de cult necesare Bisericii Române Unite, 
 Manuale didactice (Gheorghe Șincai: Îndreptare către aritmetică, 1785 și Alfavith sau Bucoavnă, 1796), 
 Cărți teologice (Samuil Micu; Theologie moralicească sau Bogoslovia, 2 vol., 1796;  Theologie dogmatică, și moralicească despre Taine peste tot, 1801, Alte șapte lucrări despre fiecare Taină, 1801-1802;  De urmarea lui Hristos de Thomas a Kempis), 
 Însă cea mai importantă din cărțile tipărite în timpul episcopatului său a fost Biblia, cunoscută sub numele de Biblia de la Blaj, din 1795, în traducerea aceluiași Samuil Micu.

Bibliografie 
 Ioan Chindriș, Un Supplex Libellus Românesc inedit 1783, “Satu Mare. Studii și cercetări”, (Muzeul de Istorie Satu Mare), V-VI, 1981-1982, p. 235-264. 
 Ioan M. Bota, Istoria Bisericii universale și a Bisericii românești de la origini până în zilele noastre, Casa de Editură «Viața Creștină», Cluj-Napoca, 1994.

Note

Imagini

Legături externe 
 
   Biblia de la Blaj, 1795 (Cea de-a doua traducere integrală a Sfintei Scripturi, în limba română)
   Dictionariu rumanesc, lateinesc, si unguresc, 1823

Nașteri în 1739
Decese în 1830
Episcopi de Făgăraș și Alba Iulia
Nobili români transilvăneni
Decese pe 2 octombrie
Români din secolul al XVIII-lea
Români din secolul al XIX-lea
Români din Transilvania
Preoți greco-catolici români
Ctitori de edificii religioase
Întâistătători ai Bisericii Române Unite cu Roma