system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Cum ai descrie Dumitru Țepeneag?
assistant
Dumitru Țepeneag () este un prozator român-francez contemporan stabilit la Paris.

A fost unul din membri marcanți al grupului oniric, teoretician al onirismului literar românesc. I s-a retras cetățenia română printr-un decret prezidențial, în 1975, după care s-a stabilit la Paris, unde, pentru câtva timp, a fost unul dintre animatorii exilului literar românesc. După 1990, face naveta între Paris și București, unde desfășoară o intensă activitate publicistică și editorială.

Este unul dintre traducătorii cei mai importanți de limbă franceză în limba română și viceversa. A tradus romancieri ca Alain Robbe-Grillet, Pinget, eseiști ca Albert Béguin, filozofi ca Jacques Derrida, Alexandre Kojève etc. Din română în franceză a tradus din operele unor poeți contemporani, printre care Leonid Dimov, Daniel Turcea, Ion Mureșan, Marta Petreu, Emil Brumaru și Mircea Ivănescu. În Franța a publicat un roman, Pigeon vole, sub pseudonimul Ed Pastenague.

Biografie 

Urmează cursurile școlii primare la Școala Iancului, apoi liceul, mai întâi la Mihai Viteazul, de unde e mutat disciplinar la Matei Basarab; exmatriculat și de aici pentru indisciplină își ia bacalaureatul la Mihai Viteazul. Devine student la Drept, dar nu își finalizează studiile, apoi absolvă cursurile Institutului Pedagogic și se dedică literaturii. În 1966, alături de Leonid Dimov, Vintilă Ivănceanu, Virgil Mazilescu, Daniel Turcea, Iulian Neacșu, Emil Brumaru, Sorin Titel, Florin Gabrea și Virgil Tănase, pune bazele unui curent literar nou, onirismul estetic.

Au fost susținuți la un moment dat de poetul Miron Radu Paraschivescu și publicați în revista Povestea Vorbei, un supliment al revistei Ramuri din Craiova. Publică, alături de ceilalți membri ai grupului, în România, între anii 1964-1972, dar după „Tezele din iulie” 1971, prin care Nicolae Ceaușescu instituie o cenzură extrem de dură și limitează libertatea de expresie a scriitorilor români, gruparea se va desființa. E constrâns să plece în exil, la Paris, unde va publica mai multe romane, majoritatea traduse din limba română de Alain Paruit, iar două scrise direct în franceză. Unul dintre ele, Cuvîntul nisiparniță (Le mot sablier), debutează în limba română, pentru ca exact la jumătatea textului să treacă la limba franceză, iar acest text poate fi considerat chiar o metaforă a operei și biografiei autorului româno-francez. După 1990, revine practic în România, unde se implică în viața culturală.

Gabriel Dimisianu își amintește „Reîntoarcerea fiului la sânul mamei rătăcite […] adună articole, notații, mici eseuri și interviuri, texte apărute, cele mai multe, în presa noastră de după 1989 (sunt și câteva din anii'70, când Țepeneag a susținut, cu intermitențe, rubrica Șotron, la România literară, Luceafărul, Argeș), acest volum, așadar constituie o piesă foarte concludentă pentru ceea ce spuneam că este marea dorință de reintegrare a lui D. Țepeneag.”

A mai publicat, în această perioadă, o trilogie din care fac parte romanele Hotel Europa, Pont des Arts și Maramureș. Ultimul roman publicat în română și franceză e La belle Roumaine. A fost influențat de autorii Noului Roman francez, iar pe o parte dintre ei i-a și tradus în limba română. Critica a discutat, în cazul povestirilor, despre o posibilă influență a suprarealismului sau a prozei scurte a lui Franz Kafka. Face parte din comitetul de redacție al revistei Po&sie. A publicat cronici, adevărate «lovituri chirurgicale» în La Revue littéraire.

În anul 2008 i se decernează Premiul Uniunii Latine pentru întreaga activitate literară.

A fost ales ca membru de onoare al Academiei Române în 2019.

Opere publicate

Povestiri 
 Exerciții, București, Editura pentru literatură, 1966
 Frig, București, Editura pentru literatură, 1967
 Așteptare, București, Cartea Românească, 1971; ed. a II-a, 1993
 Exercices d'attente, traducere de Alain Paruit, Paris, Flammarion, 1972
 Prin gaura cheii, București, Allfa, 2001
 Attente, Paris, P.O.L., 2003

Romane 
 Arpièges, Flammarion, 1973, tradus de Alain Paruit după romanul Zadarnică e arta fugii, publicat în România, la Editura Albatros, abia în 1991; reeditat la Editura Art, 2007; versiunea engleză cu titlul Vain Art of the Fugue apare în 2007; a mai fost tradus în sârbă și maghiară; versiunea în turcă, traducere de Leyla Ünal, Sonsuz Kaçișlar, Istanbul, Pupa Yayinlari, 2010
 Les noces nécessaires, Flammarion, 1977, tradus de Alain Paruit după romanul Nunțile necesare, publicat în România în 1992; reeditări, Editura All, 1998; Editura Art, 2008; versiunea engleză cu titlul The Necessary Marriage apare în 2009
 Le mot sablier. Cuvântul nisiparniță, roman bilingv, Éditions P.O.L., 1984; ultima ediție, Timișoara, Ed. Universității de Vest, 2005
 Roman de gare, scris direct în franceză, 1985, tradus în română de autor cu titlul Roman de citit în tren, Iași, Institutul European, 1993
 Pigeon vole, scris direct în franceză, 1988; tradus în română de către autor cu titlul Porumbelul zboară, București, Univers, 1997; tradus în engleză în 2008 cu titlul Pigeon Post 
 Hotel Europa, București, Editura Albatros, 1996; versiunea francezǎ, în traducerea lui Alain Paruit, apare în același an la Éditions P.O.L.; romanul a mai fost tradus în germană, maghiară, slovenă și cehă
 Pont des Arts, în traducerea lui Alain Paruit, Éditions P.O.L., 1998; versiunea românească la Editura Albatros, 1999
 Maramureș, Cluj, Editura Dacia, 2001; în traducerea lui Alain Paruit, cu titlul Au pays du Maramureș, apare în același an la Éditions P.O.L.; ultima ediție, Editura Corint, 2006
 La belle Roumaine, Pitești, Editura Paralela 45, 2004; ediția în francezǎ apare la P.O.L., în 2006, în traducerea lui Alain Paruit; reeditat la Editura Art în 2007; versiunea în portugheză, în traducerea lui Isabel Fraga, la Editura Oceanos, în 2009; versiunea în bulgară, traducere de Rumyana Stancheva, Krasivana rumŭnka, Sofia, Balkani, 2010; versiunea în turcă, traducere de Leyla Ünal, Romen Dilberi, Istanbul, Pupa Yayinlari, 2010
Camionul bulgar, Iași, Polirom, 2010; ediția în francezǎ apare la P.O.L., în 2011, în traducerea lui Nicolas Cavaillès, cu titlul Le camion bulgare

Jurnale 
 Un român la Paris, Cluj, Dacia, 1993, ediția definitivă, Cartea Românească, 2006

Publicistică 
 Reîntoarcerea fiului la sânul mamei rătăcite, Iași, Institutul European, 1993
 Călătorie neizbutită, București, Cartea Românească, 1999
 Războiul literaturii nu s-a încheiat, București, All, 2000
 Destin cu popești, Cluj, Dacia & Biblioteca Apostrof, 2001
 Clepsidra răsturnată. Dialog cu Ion Simuț, Pitești, Paralela 45, 2003
 Capitalism de cumetrie, Iași, Polirom, 2007
 Frappes chirurgicales (scris în franceză), Paris, P.O.L., 2009

Referințe critice (on-line) 
 Daniel Cristea-Enache, în „România literară”, nr. 45, 16-22 noiembrie 2005 
 Marius Miheț, în „Familia”, nr. 10/2005
 Laura Pavel, în „Apostrof”, nr. 10, 2006 
 Marian Victor Buciu, în „Ramuri”, nr. 1, 2008
 Marius Miheț, în „Familia”, nr. 3, martie 2011
Laurențiu Malomfălean, „Cultura“, nr. 36 (341), 2011 
 Bianca-Burța-Cernat, în „Observator cultural”, nr. 669, 12 aprilie 2013
Nicolae Bârna, Bianca Burța-Cernat, Dan Perșa, Eugen Simion  în „Caiete critice”, nr.  5 ( 355) / 2017
Laurențiu Malomfălean, în „Apostrof”, nr. 3, 2017

Note

Bibliografie 

 Nicolae Bârna, Țepeneag. Introducere într-o lume de hârtie, București, Albatros, 1998
 Marian Victor Buciu, Țepeneag între onirism, textualism, postmodernism, Craiova, Aius, 1998
 Daiana Felecan, Între veghe și vis sau Spațiul operei lui D. Țepeneag, Cluj, Limes, 2006
 Laura Pavel, Dumitru Țepeneag și canonul literaturii alternative, Cluj, Casa Cărții de Știință, 2007
 Nicolae Bârna, Dumitru Țepeneag, Cluj, Biblioteca Apostrof, 2007
 Laura Pavel, Dumitru Tsepeneag and the Canon of Alternative Literature, translated by Alistair Ian Blyth, Champaign & Dublin & London, Dalkey Archive Press, 2011

Legături externe 

  Biographie bei P.O.L. Editeur 
  Biographie bei Bibliomonde.com 
  Editura Polirom 
 „Șotroanele“ lui Dumitru Țepeneag, Cezar Gheorghe, Observator cultural - numărul 669, aprilie 2013
  Tepeneag Un portret in sepia”, Marius Mihet, „Familia”, nr. 2, februarie 2017 

Interviuri
 „Nu cu individualitati impui o literatura: trebuie o falanga!“. Interviu cu Dumitru TEPENEAG, Ovidiu Șimonca, Observator cultural - numărul 290, octombrie 2005
 La 14 februarie, Dumitru Tepeneag a implinit 70 de ani, Ovidiu Șimonca, Observator cultural - numărul 359, februarie 2007

Nașteri în 1937
Nașteri pe 14 februarie
Membri de onoare din străinătate ai Academiei Române
Anarhiști români
Avangarda artistică românească
Bucureșteni
Eseiști români
Disidenți români
Oameni în viață
! 
! 
Prozatori români contemporani
Romancieri români
Români expatriați în Franța
Scriitori exofoni români
Scriitori români în viață
Scriitori români de limbă franceză
Scriitori români din exil
Suprarealism
Suprarealismul românesc
Suprarealiști români
Traducători din franceză în română
Traducători din română în franceză
Traducători români