system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Împărtășește-mi câteva lucruri despre Hortensia Papadat-Bengescu.
assistant
Hortensia Papadat-Bengescu () a fost o  prozatoare, romancieră și nuvelistă importantă din perioada interbelică.

Biografie 
Hortensia Bengescu s-a născut în anul 1876 în Ivești, județul Galați. A fost fiica generalului Dimitrie Bengescu și a profesoarei Zoe Bengescu (n. Ștefănescu). Studiază la Institutul de domnișoare „Bolintineanu” din București. La 20 de ani, în anul 1896, se mărită cu magistratul Nicolae Papadat, pe care îl cunoaște la Turnu-Măgurele. Cariera literară e amânată din pricina transferurilor soțului dintr-un oraș în altul (trecând pe rând prin Turnu-Măgurele, Buzău în 1903, Focșani în 1911, Constanța în 1921) și de grija arătată numeroșilor ei copii: Nen, Zoe, Marcela, Elena.

Debutul literar 
Debutează în presa culturală cu articole în limba franceză (1912). Scrie și poezii în această limbă.

În anul 1913 publică la revista Viața românească, formarea sa ca scriitoare fiind marcată de personalitatea lui Garabet Ibrăileanu, cel care o ajuta sa debuteze. Debuteaza editorial in 1919 cu volumul "Ape adânci", lăudat de Garabet Ibrăileanu. În timpul Primului Război Mondial lucrează ca infirmieră voluntară la Crucea Roșie, experiența fiind apoi relatată în romanul Balaurul. 

Din anul 1919 începe să colaboreze  cu cenaclul criticului Eugen Lovinescu și să publice în revista acestuia, Sburătorul. De acum, rolul hotărâtor în orientarea prozatoarei spre romanul european modern, îl are Eugen Lovinescu, unul din puținii susținători ai scriitoarelor femei. Toate romanele sale vor fi citite întâi în cenaclu și apoi publicate. Scriitorul preferat al autoarei este Marcel Proust, a cărui metodă de creație o regăsim, mai mult sau mai puțin, și în romanele ei. Autoarea scrie și publică mai multe volume de nuvele. A fost supranumită "Marea Europeană", o recunoaștere a meritelor ei evidente în modernizarea romanului românesc și sincronizarea lui cu cel european. 

La îndemnul lui Eugen Lovinescu, evoluează spre o proza "obiectivă", așa cum se va vedea în ciclul familiei Hallipa (Fecioarele despletite, Concert din muzică de Bach, Drumul ascuns, Rădăcini). Din 1933, se stabilește în capitală. Scrie Logodnicul (1933), și, în 1946, obține Premiul Național pentru proză. Restul proiectelor de romane rămân nefinalizate. 

Interzisă de regimul comunist și trăind la bătrânețe fără mijloace de subzistență, Hortensia Papadat-Bengescu a murit dată complet uitării de colegi și de criticii literari, la data de 5 martie 1955 la București, la vârsta de 79 de ani. După 1965 a fost treptat reintegrată în circuitul literar și academic.

Opera literară 
Începuturile literare ale Hortensiei Papadat-Bengescu, situate sub semnul colaborării cu revista Viața românească, se caracterizează printr-o proză de fină analiză a celor mai subtile reacții ale sufletului feminin. Prozatoarea suplinește „un deficit colosal de existență” (Femei, între ele) urmărind atent „perpetua mișcare interioară a gândului în mers”. Scrieri precum Ape adânci, Femeia în fața oglinzii sunt realizate predominant dintr-o perspectivă care se apropie de o minuțioasă notare a senzațiilor, „extazul lent al miracolului de a exista”.

Participarea scriitoarei la ședințele cenaclului Sburătorul, căruia îi și dedică de altfel primele ei  romane, îi influențează modalitatea de expresie literară, îndrumând-o spre extinderea câmpului de observație.

Investigația psihologică se adâncește în romanele Fecioarele despletite, Concert din muzică de Bach, Drumul ascuns, Rădăcini și se întregește cu o incisivă prezentare a mediului social. Criticul Sburătorului, Eugen Lovinescu, vedea în opera Hortensiei Papadat-Bengescu o ilustrare a evoluției necesare de la subiectiv la obiectiv în cadrul prozei românești, dublată de cea de la rural la urban, notând totodată „lirismul vehement al acestei harpe zguduite de vânturile pasiunilor neostoite”.

Opera scriitoarei ilustrează și un alt principiu lovinescian, acela al inspirației citadine. Marele oraș este mediul în care evoluează cu naturalețe personajele Hortensiei Papadat-Bengescu. Cetatea vie, cum numește Bucureștii Mini, personajul romanului „Fecioarele despletite”, nu mai reprezintă, ca pentru literatura de inspirație sămănătoristă a începutului de secol, un loc al pierzaniei, al tuturor viciilor, ci un cadru normal de viață. G. Călinescu admira „lunga, fina, inteligenta clevetire de femeie de lume” din proza sa.

Romanele Fecioarele despletite, Concert din muzică de Bach, Drumul ascuns și Rădăcini alcătuiesc ciclul Hallipilor, numit astfel după familia ai cărei reprezentanți se află în centrul acțiunii care cuprinde și alte familii legate prin rudenie, prietenie sau interes, precum Rim, Drăgănescu sau Maxențiu. Această creație a scriitoarei reprezintă cel de-al doilea ciclu de romane din literatura română după Ciclul Comăneștenilor de Duiliu Zamfirescu.

Din punct de vedere social, personajele romanelor din ciclul Hallipilor sunt în majoritate îmbogățiți de dată recentă care își pun întreaga energie nu în slujba dobândirii de avere, ci în serviciul parvenirii în ierarhia socială, pentru a li se uita originea umilă și a pătrunde în societatea înaltă. Acest snobism, comparabil cu cel al personajelor lui Marcel Proust, este evident în cazul unor personaje ca Ada Razu și Coca-Aimée.

Viziunea lipsită de iluzii, adesea grotescă, a acestei lumi pe care o oferă romanele Hortensiei Papadat-Bengescu se sprijină pe modalități narative moderne ce adâncesc perspectiva. Astfel, prezentarea evenimentelor și a personajelor de către narator alternează cu introspecția (analiza psihologică întreprinsă de către personajul însuși) și cu diferitele puncte de vedere asupra aceleiași situații. Apar și personajele-reflector, Mini și Nory, din perspectiva cărora sunt prezentate o mare parte din evenimente și personaje; cititorul află despre situația din familia Rim sau despre cauza suferinței Lenorei, de exemplu, pe măsură ce Mini și Nory iau ele însele cunoștință de aceste lucruri. „La domnia sa lumea și viața stau pe loc, pe când scriitorul își schimbă neîncetat unghiul de observație” (L. Rebreanu).

Boala ocupă, programatic, un loc important în opera scriitoarei. Într-un interviu, Hortensia Papadat-Bengescu se arată mirată că boala nu apare în aceeași măsură, ca temă centrală, la toți romancierii, ea reprezentând „compromisul firesc dintre viață și moarte”. De asemenea, scriitoarea acordă atenție problemelor eredității, interesată constant de detectarea și definirea „trupului sufletesc”.

Romanele Hortensiei Papadat-Bengescu sunt, prin acuitatea observației și prin complexitatea tehnicilor de analiză, printre primele realizări de prestigiu ale prozei psihologice românești.

Opera antumă și postumă

Culegeri de nuvele și schițe, scurte romane 
 Ape adânci (1919) 
 Sfinxul (1920), devenit Lui don Juan în eternitate
 Femeia în fața oglinzii (1921)
 Balaurul (1923)
 Romanță provincială (1925)
 Desenuri tragice (1927)

Dramaturgie 
 Povârnișul (1915)
 Bătrânul (1920)
 Teatru ediție de Eugenia Tudor-Anton, (1965), 
 Bătrânul, 
 A căzut o stea, 
 Medievala, 
 Sora mea, Ana.

Ciclul Hallipilor (romane) 
 Fecioarele despletite (1925)
 Concert din muzică de Bach (1927)
 Drumul ascuns (1932)
 Rădăcini (1938)

Alte romane 
 Logodnicul, 1935
 Străina, manuscrisul de 1.000 de pagini a fost descoperit de doamna Gabriela Omăt, care se va ocupa de editarea lui.

Note

Lectură suplimentară 
 Canguilhem, Georges. The Normal and the Pathological. New York: Zone Books, 1991. 
 Călinescu, G. Istoria literaturii române dela origini până în prezent [History of Romanian Literature from Its Origins to the Present]. Bucharest: Semne, 2003. 
 Crohmălniceanu, Ovid S. Literatura română între cele două războaie mondiale [Romanian Literature between the Two World Wars], vol. I. București: Minerva, 1972. 
 Crohmălniceanu, Ovid. S. Cinci prozatori în cinci feluri de lectură [Five Prose Writers in Five Different Readings]. Bucharest: Cartea Românescă, 1984.
 Vianu, Tudor. Scriitori români din secolul XX [Twentieth-Century Romanian Writers]. Bucharest: Minerva, 1979
 Coman, Daniel. Reprezentări ale devianței psihologice în Concert din muzică de Bach, de Hortensia Papadat-Bengescu. Transilvania, no. 6 (2021): 35-39. https://revistatransilvania.ro/wp-content/uploads/2021/08/Transilvania-6.2021-Coman.pdf

Legături externe 
 Recenzie realizată de Carolina Matei - „Concert din muzică de Bach”, pe bigcitylife.ro
Biografie, la Biografie
 Istoria romanului postum Straina, la Cotidianul
 Valori ale culturii naționale - Hortensia Papadat Bengescu - 133 ani de la naștere, 8 decembrie 2009, Amos News
 O nouă ediție critică Hortensia Papadat-Bengescu (I), Bianca Burța-Cernat, Observator cultural - numărul 663, martie 2013
 O nouă ediție critică Hortensia Papadat-Bengescu (II), Bianca Burța-Cernat, Observator cultural - numărul 665, martie 2013
 O nouă ediție critică Hortensia Papadat-Bengescu (III), Bianca Burța-Cernat, Observator cultural - numărul 666, martie 2013

Nașteri în 1876
Nașteri pe 8 decembrie
Decese în 1955
Decese pe 5 martie
Autori români
Dramaturgi români
Infirmiere de război
Infirmiere române
Înmormântări în Cimitirul Bellu
Modernism
Modernism în România
Nuveliști români
Oameni din județul Galați
Personal militar al Primului Război Mondial
Prozatori români
Romanciere române
Sburătorul
Scriitoare din secolul al XIX-lea
Scriitoare din secolul al XX-lea
Scriitoare române
Sincronism
Viața Românească