system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Îmi poți detalia informațiile despre Mircea Florian (filosof)?
assistant
Mircea Florian (n. 1 aprilie 1888, București – d. 31 octombrie 1960, București) a fost un filosof român, membru post-mortem al Academiei Române (1990).

În 1914 își susține doctoratul în filosofie în Germania, cu teza Der Begriff der Zeit bei Henri Bergson (Conceptul de timp la Henri Bergson). A fost profesor la Universitate și a condus sectorul de istorie a filosofiei al Institutului de Filosofie de pe lângă Academie. Gândirea logică a lui Titu Maiorescu, căruia i-a fost student, l-a marcat pentru toată viața.

Mircea Florian a militat pentru o ontologie realistă, cerând filosofiei să pornească de la obiect, de la „dat”, ca și știința, și nu de la subiect. A considerat lumea externă ca reală și independentă de conștiință. A elaborat studii erudite de istoria filosofiei universale.

Metafizică și artă – destinul metafizicii

Volumul Metafizică și artă – destinul metafizicii este o lucrare de filozofie, publicată de filozoful Mircea Florian în 1946.

Acest studiu reprezintă o micromografie consacrată dramei metafizicii în epoca modernă și în filozofia contemporană. Examinarea calvarului metafizicii produs de triumful științei experimentale și matematice a naturii (o știință orientată spre realul măsurabil) îl conduce pe Mircea Florian la ideea că metafizica se poate salva prin solidaritate și nu renunțând la spiritul științific. Nu apelând la aceste mijloace de cunoaștere decât cele intelectuale și raționale, și anume de intuiție, credință, instinct, sentiment, acțiune etc. și nici ca simplă generalizare inductivă a unor rezultate ale cunoașterii se va salva ”metafizica”. În studiul ”Inductivă”, 1928, Florian demonstrase convingător imposibilitatea, azi, a unei metafizici inductive. Florian își expune cu titlul de „concluzii personale”  câteva dintre ideile directoare ale proiectului său de metafizică. Formula sintetică citată solidarizează construcția metafizică cu spirtul ipotetic al științei contemporane, însăși schemele categoriale și principiile metafizice având caracterul unei ipoteze nucleare fundamentale ce orientează elaborarea unei vaste reconstrucții conceptuale ale existenței. Sensul tentativelor lui Florian din anii ’40 se regăsește azi, mai complex elaborat, în modelele arhitectonicii categoriale ale metafizicilor inspirate de organizările complexe.

Principalele scrieri
Îndrumare în filosofie, 1922
Știință și raționalism, 19
Dialectica, 1945
Metafizica și arta, 1945
Misticism și credință, 1946
Logică și epistemologie, 1946
Filosofia Renașterii, 1948
Logica lui Aristotel, 1957
Recesivitatea ca structură a lumii 1983
 Arta de a suferi, 1921

Note

Bibliografie  
Ion Ianoși, Dicționarul operelor filozofice românești, Editura Humanitas, 1997, pag. 136
 Mircea Florian, Destinul metafizicii în filozofia europeană, Editura Humanitas, 1992
 Gh. Al. Cazan, Istoria filosofiei românești, EDP, 1984
 Gh. Al. Cazan, Fundamentul filosofiei la Mircea Florian, Editura Politică, 1971

Legături externe

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – F

Filozofi români
Membri post-mortem ai Academiei Române
Nașteri în 1888
Decese în 1960