system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce detalii ai despre Virgil Carianopol?
assistant
Virgil Carianopol (n. 29 martie 1908, Caracal, județul Romanați, astăzi județul Olt – d. 6 aprilie 1984, București) a fost un poet român.

Biografie 
După ce a urmat primii ani de școală  la Caracal (1916-1922), s-a înscris la o școală militară de artificieri din București (1924-1930). Între 1934 și 1938 a audiat cursurile Facultății de Litere și Filosofie din București. A lucrat ca salariat civil în diferite servicii ale armatei.  Din 1956 până în 1963 a făcut închisoare politică la Aiud și Periprava. Virgil Carianopol a fost condamnat pentru infracțiunea de uneltire contra ordinii sociale.

Virgil Carianopol a colaborat la revista "Viața literară", condusă de George Murnu, revistă la care colabora masiv și Radu Gyr, sub pseudonimul Tartacot.

A fost afiliat la un moment dat grupului avangardist de la „unu”, apoi s-a reprofilat după 1936 pe tradiționalism, iar versurile sale postbelice au fost fie etichetate oarecum „neoclasice”. În plus, a mai fost afiliat și imagismului, fie el din descendența lui Ilarie Voronca sau a lui Serghei Esenin.

Astfel, opera sa include versuri avangardiste (Un ocean, o frunte în exil), lirică neoclasică, tradiționalistă (Flori de spini, Elegii și elegii) și care exaltă sentimentul național (Ștergar Românesc), precum și memorialistică (Scriitori care au devenit amintiri).

Opera publicată
 Flori de spin, 1931
 Versuri - Virgil Carianopol, Editura Vraja, București, 1933
 Un ocean, o frunte în exil, editura unu, București, 1934
 Scrisori către plante, Editura Fundației pentru Literatură și Artă "Regele Carol al II-lea", București, 1936 (pentru care este premiat de Societatea Scriitorilor Români)
 Carte pentru domnițe, Editura Cartea Românească, București, 1937
 Frunzișul toamnei mele, Editura Universul Literar, București, 1938
 Scară la cer, Editura Universul Literar, București, 1940
 Poeme de pe front, Editura Bucur Ciobanul, București, 1943
 Versuri, Editura pentru Literatură, București, 1967
 Cântece de amurg, Editura pentru Literatură, București, 1969
 Cântece românești, Editura Militară, București, 1970
 Viorile vârstei, Editura Eminescu, București, 1972
Lirice, Editura Scrisul Românesc, Craiova, 1973
 Ștergar românesc, Editura Militară, București, 1973
 Scriitori care au devenit amintiri, Editura Minerva, București, 1973 (memorialistică)
 Elegii și elegii, Editura Eminescu, București, 1974
 Arcașul lui Ștefan, București, 1976 (literatură pentru copii?)
 Cântece oltenești, Editura Scrisul Românesc, Craiova, 1977
 Viorile vârstei, Colecția "Cele mai frumoase poezii", Editura Albatros, București, 1978
 Lumini pentru dragostea mea, Editura Eminescu, București, 1978
 'Peisaj românesc, Editura Militară, București, 1979
 Copilul cu inima de aur. Povești și povestiri istorice, București, 1980 (literatură pentru copii?)
 Copilul și țara, 1981
 Cântec la plecarea verii, Editura Albatros, București, 1982
 Scriitori care au devenit amintiri - Vol. II, Editura Scrisul Românesc, Craiova, 1982 (memorialistică)
 Scară la cer, Colecția "Biblioteca pentru toți", Editura Minerva, București, 1983 (prefață de C. Stănescu
 Cântece pentru mama, Editura Ion Creangă, București, 1984
 La ceasul de taină, Editura Scrisul Românesc, Craiova, 1986
 Scrisori către plante, Colecția "Poeți români contemporani", Editura Eminescu, București, 1997 (ediție îngrijită de Virginia Carianopol, cu un cuvânt înainte de Sultana Craia)
 Scriitori care au devenit amintiri. Pagini de jurnal, Editura Universal Dalsi, București, 1999 (ediție îngrijită de Virginia Carianopol)

Note

Legături externe
Avangarda românească: Virgil Carianopol 
 Omul, fiinta necunoscuta…, 10 septembrie 2007, Epoch Times România''

Poeți români din secolul al XX-lea
Deținuți politici români
Caracaleni
Oameni din județul Olt
Nașteri în 1908
Decese în 1984