system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce poți relata despre Ion Țuculescu?
assistant
Ion Țuculescu (n. 19 mai 1910, Craiova – d. 27 iulie 1962, București), personalitate complexă, biolog și medic, s-a făcut cunoscut însă mai ales ca pictor.

Biografie
Numele lui Ion Țuculescu a izbucnit exploziv în primăvara lui 1965, odată cu neuitata lui retrospectivă postumă, care a situat publicul pe negândite în fața unuia dintre marii pictori europeni ai epocii de după război.

Ion Țuculescu s-a născut la 19 mai 1910 la Craiova, provenit dintr-o familie de intelectuali. Urmează cursurile Colegiului Național "Carol I" din Craiova, unde în orele de desen primește primele îndrumări de la profesorul său Eugen Ciolac, de la care a aflat o parte din tainele picturii. Prima expoziție la care a fost remarcată prezența "pictorului diletant Ion Țuculescu" - alături de a fratelui său Șerban - este cea organizată în 1925, în sala de recepții a Palatului Administrativ al județului Dolj. Deși apreciat pentru talentul său artistic, Țuculescu nu se va îndrepta către o școală superioară cu profil artistic, ci se înscrie la Facultatea de Științe Naturale a Universității din București, pe care o va absolvi în 1936. Paralel frecventează și Facultatea de Medicină, obținând doctoratul în 1939 cu calificativul magna cum laude. Deși se dedicase studiului, Ion Țuculescu continuă să picteze și are prima expoziție personală în 1938 în sala Ateneului Român din București.

Până în anul 1960 participă la mai multe expoziții colective, expune la Salonul Oficial în 1941 și 1945, deschide șapte expoziții personale în clădirea Ateneului Român.

Dacă medicina nu l-a solicitat prea mult, cu excepția anilor de război, când fiind medic militar uimește prin devotament și abnegație, biologia devine celălalt pol al existenței sale în calitate de cercetător științific la Academia Română, zilele și nopțile împărțindu-le între paletă și microscop.

Pictura a învățat-o ca autodidact și distanța de la primele sale tablouri până la cele din epoca maturității a parcurs-o muncind cu înverșunare disperată. Deși a fost prezent în viața artistică fără întrerupere, opera lui a rămas aproape fără ecou, adevăratele sale dimensiuni vădindu-se abia în anii când nu mai expune, claustrat în locuința lui, unde materia lui plastică avea să se cristalizeze orbitor după îndelungate și misterioase mutații.

În vara lui 1962 o boală neiertătoare îl doboară. Este înmormântat în cimitirul mănăstirii Cernica, în cavoul familiei Galaction.

Postum, pictura lui Țuculescu provoacă o revelație uluitoare, descoperindu-se un mare artist al cărui nume, în timpul vieții, n-a depășit surâsul îngăduitor al unei admirații palide. Tablourile sunt acum expuse în nenumărate expoziții organizate în țară și străinătate.

Pictura lui Țuculescu frapează prin excepționala ei forță cromatică, culorile sale obligă însă să se vorbească mai curând despre magia decât despre violența lor. Astfel încât nu este hazardat să se spună că avem de a face cu un "expresionist întârziat de extracție impresionistă", oricât de paradoxal ar părea această afirmație. În realitate opera lui Țuculescu este produsul unic al unui artist original de geniu, care tocmai prin aceasta se refuză oricărei încadrări artificiale.

Cronologie
1917–1922 – urmează gimnaziul la școala „I. H. Rădulescu” din Craiova;
1925 - deschide împreună cu fratele său Șerban prima expoziție;
1923-1927 – urmează cursurile Colegiului Național „Carol I” din Craiova unde-l are ca profesor pe Eugen Ciolac
1927 - lucrează cu Theodor Romanați în atelierul acestuia
1928 – se înscrie la cursurile Facultății de Științe Naturale din București făcând studii de biologie care-l vor pasiona întreaga viață
1929 – se înscrie la cursurile Facultății de Medicină din București
1934 - se apucă de pictură la sugestia și insistențele soției sale fără să cunoască nimic despre acest domeniu
1936–1937 - îndeplinește funcția de profesor în cadrul Seminarului telogic al Măsătirii Cernica. Aici l-a cunoscut pe pictorul Octavian Angheluță. Trimite lucrarea Crapul la expoziția Salonului oficial
1938 - are prima expoziție personală în sala Ateneului Român din București
1939 – își dă doctoratul în Medicină, cu calificativul „Magna cum Laude”
1941 - cu ocazia unei expoziții personale afișează o notă mai echilibrată, ușor impersonală, abordând tematica portretelor și a peisajelor
1942 - prezintă lucrări expresioniste și nonconformiste
1943 - se remarcă prin, ceea ce unii au definit ca un moment crucial al plasticii românești, lucrări tranșante și fără echivoc. În acest an este trimis pe front ca medic
1950 - îndeplinește funcția de cercetător științific în cadrul Academiei Române
1951–1954 - îndeplinește funcția de șef de lucrări la Spitalul Brâncovenesc din București
1943–1960 - deschide o mulțime de expoziții colective și a avut circa șapte expoziții personale găzduite de Ateneul Român
27 iulie 1962 - se stinge din viață

Creația
Creația lui Ion Țuculescu se grupează în cicluri de lucrări cu subiecte inspirate din realitate și prezentate în imagini simbolice:
Faza „folclorică”, desfășurată în perioada 1947–1956. Ion Țuculescu a descoperit și a pus în valoare sugestiile artei populare în domeniul decorativ.
Faza decorativ-abstractă. Aceasta este un ciclu în care acordul cromatic definit de raportul albastru-oranj face să anticipeze evoluția artistică a pictorului din ultima perioadă a creației sale. Reprezentativă pentru această fază este lucrarea „Marina cu fluturi oranj”.
Faza „neagră” face parte din perioada simbolic-abstractă de creație a pictorului, fază în care motivul ochilor apare cu prioritate și devine definitoriu. Astfel, ochiul care este considerat partea cea mai expresivă a feței umane, devine la el un laitmotiv simbolic-fantastic și pictural, într-o viziune total personală. Cele mai importante lucrări de acest gen sunt: „Ochii demiurgului”, „Ochi călători”, și altele. Negrul nu mai este folosit ca fundal ci are o funcție substanțială ce potențează prin contrast culorile calde.

Citate

Aprecieri critice
„Țuculescu a revoluționat într-un fel cromatismul picturii românești.”

Listă selectivă de lucrări

Începuturi
 Flori albe
 Peisaj de țară
 Fetița
 Interior de pădure

Expresionism
 Interior țărănesc
 Portretul bunicului
 Autoportret cu frunză

Perioada folclorică
 Albăstrele de câmp
 Triplu autoportret
 Compoziție cu 2 fazani
 Drama folclorică
 Peisaj cu lac
 Autoportret pe fond galben
 Turc cu șalvari roz

Perioada totemică
 Ochi călători
 Pasiune
 Metamorfoza
 Pană de păun
 Răsărit de soare
 Totem solar
 Ochi verzi
 Totem sub copac
 Ruginile toamnei
 Opoziție
 Urme
 Compoziție Copii în grădină
 Peisaj cu țărănci
 Peisaj din Grecia
 Birja la Costinești
 Spre larg
 Accente negre
 Fecioara cu Pruncul
 Circuite
 Vieți multiple

Bibliografie

 Petru Comarnescu: Ion Țuculescu. București, 1967
 Ion Țuculescu, album cu o introducere de A. E. Baconsky. București, 1972
 Krikor H. Zambaccian - Însemnările unui amator de artă, București, Editura de Stat pentru Literatură și Artă, 1957

Legături externe
 Țuculescu: Galerie de picturi 
 Valori ale culturii naționale: Ion Tuculescu - 47 de ani de la moarte, 27 iulie 2009, Amos News
 Ion Țuculescu și culoarea izbăvitoare , 23 iulie 2013, Ziarul Lumina

Referințe

Biologi români
Pictori români
Nașteri în 1910
Decese în 1962