system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Ce informații ai disponibile despre Voltaire?
assistant
Voltaire () a fost un scriitor, filosof, istoric, dramaturg, prozator și epistoler al Iluminismului francez. 

Numele adevărat al autorului a fost François-Marie Arouet. El a adoptat pseudonimul de Voltaire în 1718, după încarcerarea la Bastilia. Originea pseudonimului este neclară. Este o anagramă a frazei Li Arovet (formată din Le Jeune (fr. tânărul) și numele Arouet în ortografie latinizată), ca și o anagramă a numelui orașului natal Airvault din regiunea Poitou (au se citește o, iar e în Voltaire nu se pronunță).

Date biografice 
Fiul unui notar avut, Voltaire a mers la colegiul iezuit Louis le Grand (Ludovic cel Mare). Aici și-a descoperit spiritul critic. Unchiul său l-a introdus în cercul deiștilor. La rugămintea tatălui său, în 1711 a început dreptul, pe care nu avea să-l termine, interesat fiind mai mult de discuțiile intelectualilor, scriitorilor și aristocraților, ce se desfășurau în palatele sau în cafenelele din Paris. Din pricina viziunilor sale critice, pe care le reda în batjocură, a fost întemnițat în 1717 pentru unsprezece luni la Bastilia. Fiind amenințat de o nouă arestare în Franța, s-a refugiat între 1726 și 1729 în Anglia, unde a fost influențat de empirismul lui John Locke și de deism. 

Ca deist și francmason, Voltaire a criticat fiecare formă a religiei instituționale și s-a implicat în neînțelegerile politice. El s-a autonumit Theist (un om cu credința în Dumnezeu, dar care a renunțat la creștinism). A fugit în Lorena când a fost emis un nou mandat de arestare împotriva lui în 1734. Din 1734 până în 1748, a trăit cu prietena sa Émilie du Châtelet la Castelul Cirey din Champagne. Aici și-a scris memoriile, tratatele de științe naturiste, istorie și politică, dar și opere dramatice și poetice. 

Prin mijlocirea Madamei de Pompadour la curțile regale, Voltaire a fost numit istoriograf și acceptat în Academia Franceză. Frederic cel Mare, care aparținea el însuși spiritelor iluminate ale secolului XVIII, l-a luat cu el în 1750 la Potsdam, unde și-a putut exprima credințele sale anticlericale și unde a putut lucra la o istorie universală, a putut colabora la Encyclopédie a lui Denis Diderot și unde a putut scrie primele articole pentru Dictionnaire philosophique portatif. Totuși, Voltaire a ajuns la contradicții cu Friedrich al II-lea, așa încât a fost necesar să părăsească Potsdamul în 1753. Voltaire a continuat să se îngrijească de corespondența cu Friedrich cel Mare. În 1755 s-a stabilit lângă Geneva la proprietatea sa din Ferney, devenind cunoscut ca "înțeleptul din Ferney".

În februarie 1778 Voltaire a revenit pentru prima dată în peste 25 de ani la Paris, unde a văzut premiera tragediei sale Irene (1778), dar s-a îmbolnăvit curând și a murit în 30 mai 1778.   Datorită criticii Bisericii, lui Voltaire i-a fost interzisă o înmormântare creștină în Paris. Prieteni și rudele au reușit să-l îngroape în secret la Abația din Scellières din Champagne. Inima și creierul său au fost îmbălsămate separat. În 11 iulie 1791, a fost depus în racla din Pantheon într-o procesiune la care se estimează că au participat un milion de oameni, după o decizie a Adunării Naționale a Franței, care l-a considerat un premergător al Revoluției Franceze.

Opera 

Voltaire a fost un scriitor prolific cu peste 20.000 de scrisori și peste 2.000 de cărți și pamflete (piese de teatru, poezii, romane, eseuri, lucrări istorice și științifice). 

Concepția sa politică se bazează pe armonia dintre monarhi care dețin puterea politică și filozofi care dețin înțelepciunea. A susținut stabilirea unei monarhii constituționale în Franța. În Lettres philosophiques (1731), a detaliat liberalismul englez. 

Voltaire a fost, împreună cu Jean-Jacques Rousseau, un inițiator al Revoluției franceze și a luptat neobosit pentru drepturile civile (dreptul la un proces echitabil, libertatea de exprimare și libertatea religioasă) și pentru toleranță  

Multe din lucrările sale au fost scrise ca polemici, criticile îndreptându-se către instituții politice și Biserica Romano-Catolică. Voltaire a rămas celebru pentru multe aforisme memorabile și reproșuri acide. De exemplu, când jumătate din caii grajdurilor regale au fost îndepărtați din motive economice, el a propus ironic, că ar fi fost mai bine să fi fost eliberați jumătate din măgarii de la curtea regală. 

Voltaire se considera un deist, iar Biblia o referință legală și morală depășită.  Atitudinea lui față de Islam a variat de la "o sectă falsă și barbari" la "o religie înțeleaptă, severă, castă și umană". El a arătat, de asemenea, la un moment dat o înclinație spre ideile hinduismului și lucrările preoților Brahman.

 Œdipe (1718) 
Lettres philosophiques (1731)
Zaïre (1732)
Eriphile (1732)
Elémens de la philosophie de Neuton (1738)
Mahomet (scenetă)(1741)
Mérope (1743)
La princesse de Navarre (1745)
Zadig (1747)
Nanine (1749)
Le siècle de Louis XIV (1751)
 L'Orphelin de la Chine (1755)
Poème sur le désastre de Lisbonne (1756)
Essai sur les moeurs (1756)
Candid (1759), unde s-a opus filosofiei optimismului
Histoire de l'Empire de Russie sous Pierre le Grand (1763)
Traité sur la tolerance (1763)
Dictionnaire philosophique ("Dicționar filozofic", 1764)
Traité sur la tolérance (1763)
Irène (1778)

Note

Surse primare

În franceză
 Voltaire audio   
 Voltaire la athena.unige.ch 
 PRÉSENTATION DES OEUVRES COMPLÈTES DE VOLTAIRE EN CD-ROM, Voltaire: Édition Electronique   
 Monsieur de Voltaire 
 Ebooks  
 Biografia lui Voltaire
  Ebooks 
 Encyclopédie , ARTFL Project, University of Chicago

În engleză
 Online Library of Liberty – The Works of Voltaire (1901). Some volumes, including mostly the unabridged Dictionnaire philosophique, translated by William F. Fleming 
 Morley, J., The Works of Voltaire, A Contemporary Version, (21 vol 1901), online edition

Bibliografie

În română
 Scriitori francezi, Mic dicționar, Ed. Științifică și Enciclopedică, București, 1978.

În franceză
 René Pomeau, La Religion de Voltaire, Librairie Nizet, Paris, 1974.
 Valérie Crugten-André, La vie de Voltaire 
 Hadidi, Djavâd, Voltaire et l'Islam, Publications Orientalistes de France, 1974. ISBN 978-2-84161-510-0

În engleză
 App, Urs The Birth of Orientalism. Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 2010 (hardcover, ISBN 978-0-8122-4261-4).
 Besterman, Theodore, Voltaire, (1969).
 Brumfitt, J. H. Voltaire: Historian  (1958) online edition
 Davidson, Ian, Voltaire. A Life, London, Profile Books, 2010. ISBN 978-1-60598-287-8
 Durant, Will, The Story of Civilization. Vol. IX: The Age of Voltaire. New York: Simon and Schuster, 1965.
 Gay, Peter, Voltaire's Politics, The Poet as Realist, Yale University, 1988.
 Knapp, Bettina L. Voltaire Revisited (2000)
 Mason, Haydn, Voltaire, A Biography (1981) ISBN 978-0-8018-2611-5
 
 Muller, Jerry Z., 2002. The Mind and the Market: Capitalism in Western Thought. Anchor Books. 978-0385721660
 Pearson, Roger, 2005. Voltaire Almighty: a life in pursuit of freedom. Bloomsbury. ISBN 978-1-58234-630-4. pp. 447
 Quinones, Ricardo J. Erasmus and Voltaire: Why They Still Matter (University of Toronto Press; 2010) 240 pages; Draws parallels between the two thinkers as voices of moderation with relevance today.
 Schwarzbach, Bertram Eugene, Voltaire's Old Testament Criticism, Librairie Droz, Geneva, 1971.
 Torrey, Norman L., The Spirit of Voltaire, Columbia University Press, 1938.
 
 
 Wright, Charles Henry Conrad, A History of French Literature, Oxford University Press, 1912.
 "The Cambridge Companion to Voltaire", ed by Nicholas Cronk, 2009.

Legături externe 

 Château de Cirey – Residence of Voltaire , visitvoltaire.com
 Gabrielle Émilie Le Tonnelier de Breteuil Marquise du Châtelet, School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland
 The Société Voltaire
 An analysis of Voltaire's texts (in the "textes" topic) 
 Institut et Musée Voltaire, Geneva, Switzerland
 Internet Encyclopaedia of Philosophy on Voltaire
 The Life of Voltaire Essay by Caspar J M Hewett
 VisitVoltaire.com site with images
 Voltaire Foundation, Oxford, United Kingdom
 Voltaire on the 10 French Franc banknote.
 Voltaire's Candide and Leibniz
 Voltaire's works: works: text, concordances and frequency list
 Voltaire's writings from Philosophical Dictionary. Selected and Translated by H.I. Woolf, 1924
 Worldly and Personal Influences on Voltaire's Writing 
 
 Free eBooks by Voltaire at Manybooks [English and French]
 
 Works by Voltaire in free audio format from LibriVox
 Voltaire's works and chronology
 About Voltaire in "Lucidcafé" 

 
Nașteri în 1694
Nașteri pe 21 noiembrie
Decese în 1778
Decese pe 30 mai
Dramaturgi francezi
Eseiști francezi
Fellows of the Royal Society
Filozofi din secolul al XVIII-lea
Filozofi francezi
Filozofi ai Iluminismului
Filozofi moderni timpurii
Francezi cunoscuți sub pseudonimele folosite
Francmasoni francezi
Gânditori deiști
Istorici francezi
Membri ai Academiei Franceze
Membri ai Academiei de Știință a Prusiei
Membri onorifici ai Academiei de Știință din Sankt Petersburg
Memorialiști francezi
Monarhiști
Satirici francezi
Scriitori cunoscuți sub pseudonimele folosite
Scriitori francezi din secolul al XVIII-lea
Filozofi ai istoriei
Personalități ale Revoluției Franceze
Poeți din secolul al XVIII-lea
Absolvenți ai Lycée Louis-le-Grand
Eponime ale asteroizilor
Scriitori francezi de literatură fantastică
Critici ai religiei