system
Răspunde în limba română, în stilul Wikipedia, cat mai corect gramatical.
user
Povestește-mi pe scurt despre Gramatica limbii esperanto.
assistant
Acest articol descrie gramatica limbii esperanto. Esperanto este o limbă foarte regulată, practic fără excepții.

Structura cuvintelor

Esperanto este o limbă aglutinantă. Părțile de vorbire se disting prin vocala finală: -o pentru substantive, -i pentru verbe (la infinitiv) și pronume personale, -a pentru adjective și -e pentru adverbe; există și câteva adverbe, nederivate, terminate în -aŭ. Numeralele, prepozițiile și câteva adverbe nederivate nu au nici o terminație specifică. Cuvintele consistă dintr-o rădăcină, care le dă sensul, unul sau mai multe afixe (dacă este cazul) și vocala finală, care arată partea de vorbire a cuvântului. De exemplu, structura cuvântului malsanulejo spital:

Rădăcina san- înseamnă sănătate, sănătos. Cu prefixul mal- se obține sensul opus, adică bolnav. Sufixul -ul- înseamnă persoană, iar -ej- înseamnă loc; adică "loc pentru oameni bolnavi".

Substantivul

Toate substantivele se termină în -o. Pluralul se formează adăugând terminația -j. Există numai două cazuri: nominativ și acuzativ. Acuzativul se formează adăugând terminația -n (la plural, după sufixul -j). Prin urmare, un substantiv din esperanto are patru forme, după cum se vede în tabelul următor:

Folosirea nominativului

Nominativul se folosește pentru a exprima subiectul propoziției:

 La knabo manĝas panon. Băiatul mănâncă pâine.

De asemenea, numele predicativ stă întotdeauna în nominativ (o greșeală des întâlnită la începători este folosirea acuzativului în această situație):

 Mi estas knabo. Eu sunt un băiat.
 La studento iĝis fama profesoro. Studentul a devenit un profesor faimos.

Nominativul este folosit cu toate prepozițiile:

 Mi estas en la domo. Sunt în casă.
 Mi ne povis veni pro vi. N-am putut să vin din cauza ta.
 La centro de la urbo estas tre malnova. Centrul orașului este foarte vechi.

Câteva prepoziții pot fi folosite și cu acuzativul, vezi mai jos.

Folosirea acuzativului

În majoritatea cazurilor, acuzativul se folosește pentru a desemna complementul direct:

 La knabo manĝas panon. Băiatul mănâncă pâine.
 La knabon vidis mia amiko. Pe băiat l-a văzut prietenul meu.

Acuzativul este de asemenea folosit cu unele prepoziții pentru a indica direcția:

 Mi estas en la domo. Sunt în casă. — dar:
 Mi iras en la domon. Mă duc în casă.

Pentru a arăta durata sau distanța:

 La kunveno daŭris kelkajn horojn. Întrunirea a durat câteva ore.
 Ni piediris du kilometrojn ĝis lia domo. Am mers doi kilometri până la el acasă.
 Bonvolu atendi min kvin minutojn. Așteaptă-mă cinci minute, te rog.

În câteva expresii uzuale:

 Bonan tagon! Bună ziua!
 Bonan nokton! Noapte bună!
 Dankon! Mulțumesc!
 Feliĉan naskiĝtagon! La mulți ani (de zi de naștere)

Articolul

În esperanto, articolul hotărât este la, care nu-și schimbă niciodată forma. Nu există articol nehotărât.

Adjectivul

Toate adjectivele se termină în -a. Pluralul și acuzativul se formează exact ca la substantive. Prin urmare, un adjectiv are tot patru forme:

Adjectivul se acordă în caz și număr cu substantivul pe care îl determină. Cum în esperanto nu există gen gramatical, nu poate fi vorba de acord în gen. Câteva exemple:

 Nia nova samklasano estas lerta. Noul nostru coleg este deștept.
 Mi ne konas nian novan samklasanon. Nu-l cunosc pe noul nostru coleg.
 Niaj novaj samklasanoj estas lertaj. Noii noștri colegi sunt deștepți.
 Mi ne konas niajn novajn samklasanojn. Nu-i cunosc pe noii noștri colegi.

Pronumele

Pronumele personale din esperanto sunt următoarele:

Acuzativul se formează adăugând -n, ca la substantive și adjective: mi eu, min pe mine. Adjectivul pronominal posesiv se formează adăugând -a, și se declină ca oricare alt adjectiv: ni noi, nia al nostru, a noastră.

Folosire: ci și vi

Pronumele ci este foarte rar folosit în esperanto. În general nici nu apare în manuale, iar atunci când este folosit, poate avea o conotație peiorativă. Prin urmare, pronumele vi este folosit și la singular, și la plural, și ca pronume de politețe, corespunzând pronumelor din română tu, voi, dumneata și dumneavoastră.

Folosire: li, ŝi și ĝi

Pronumele li și ŝi se folosesc numai cu referire la persoane sau animale și lucruri personificate. Pronumele ĝi poate desemna animale, lucruri, idei abstracte etc.

Folosire: oni

Pronumele oni este analog pronumelui impersonal se din limba română. Este echivalentul franțuzescului on sau germanului Mann. Se folosește atunci când este vorba de ceea ce se face în general, când autorul acțiunii nu poate fi bine precizat. Este folosit mai ales ca subiect. De exemplu: Ĉi tie oni laboras multe. Aici se muncește mult. - este vorba de oameni în general, și nu de cineva anume.

Folosire: si

Pronumele si - și derivatele sale - se poate întrebuința doar la persoana a treia. El se referă la subiectul propoziției, însă nu poate fi subiect sau parte din subiect. De exemplu: Li lavas lin = El îl spală pe el (pe o altă persoană de gen masculin). Li lavas sin = El se spală.

Corelativele

Verbul

Toate verbele se termină la infinitiv în -i. Există trei moduri finite: indicativ, condițional și imperativ. La indicativ se face diferența între prezent, trecut și viitor; celelalte moduri nu au timpuri. În plus, există un participiu activ (format cu infixul -nt-) și unul pasiv (-t-) pentru fiecare dintre cele trei timpuri.
Ex. fari = a face; faras - indicativul prezent pentru toate persoanele; faris - trecut pentru toate persoanele; faros - viitorul pentru toate persoanele; farus - condiționalul pentru toate persoanele; faru - imperativul pentru toate persoanele.

Legături externe 
 Gramatică concisă  (în limba română)
 Gramatică detaliată  (în esperanto)

Esperanto
Esperanto