Richard Knight: 'The Blues Highway' (4/1/04) - 2004-01-03
Britanski novinar proputovao je "autocestom bluesa" - od New Orleansa do Chicaga
Prošla je godina u Sjedinjenim Državama bila “Godina bluesa” – u sjećanje na stotu godišnjicu prvog spomena te glazbene forme. Blues je prvi put spomenuo američki muzikolog afričkog podrijetla, W. C. Handy koji je 1903. godine zapisao da je na jednom željezničkom kolodvoru u Mississippiju čuo “najčudniju glazbu” koju ikad slušao. Stotinu godina kasnije, britanski novinar Richard Knight objavljuje svojevrstan vodič po “blues highwayu” – od New Orleansa do Chicaga. Jedan od najčešćim motiva bluesa je – putovanje, poput ovog koji se spominje u skladbi Diane Schuur koja pjeva u pratnji orkestra Counta Basiea. “Autocestu bluesa” – od New Orleansa do Chicaga – proputovali su u prvoj polovici prošlog stoljeća milijuni američkih Crnaca, napuštajući Jug u potrazi za poslom i boljim životom na Sjeveru. "Autocesta broj 61 pretvara se u autocestu 55, putuje kroz Deltu Mississippija, prolazi kroz Memphis i Saint Louis, do odredišta – Chicaga. Cesta je nazvana ‘autocestom bluesa’ zbog toga što su njom na sjever stigli i mnogi rodonačelnici jazza i bluesa. Njihov se glazbeni utjecaj još i danas može uočiti u klubovima i koncertnim dvoranama gradova kroz koje su prošli," kaže Richard Knight. Ovaj britanski novinar je prošle godine proputovao “autocestom bluesa”. Rezultat je svojevrstan glazbeni vodič tim dijelom Amerike – osvrt na klubove gdje se može poslušati dobar, izvorni blues, na jazz festivale, lokacije koje su značajne za povijest bluesa. Tu su i opisi i ocjene restorana i hotela u kojima se može odsjesti, kao i intervjui s živućim legendama jazza i bluesa. Blues ima korjene u glazbi koju su u Ameriku donijeli afrički robovi, no – kao i mnoge stvari u Americi – blues je evoluirao u kontaktu s drugim muzičkim stilovima sa svih strana svijeta. "New Orleans je bio centar za ljude koji su iz Afrike dovoženi u Ameriku. Na početku, robovima je bilo zabranjeno da uopće sviraju svoju glazbu, tako da su mnoge muzičke forme dugo vremena ostale netaknute. No, kada su konačno izašle u javnost, došlo je do prožimanja s glazbom francuskih doseljenika, čak i škotskim, velškim i njemačkim narodnim melosom. U New Orleansu blues i danas upravo izbija gotovo iz svakog doma," kaže Richard Knight. Jazz, gospel, zydeco, rock and roll, čak i country and western – svi ti glazbeni stilovi imaju mnogo toga zajedničko. Put od New Orleansa do Chicaga proputovali su tijekom dvadesetih i tridesetih godina prošlog stoljeća i Muddy Waters i Jelly Roll Morton i Louis Armstrong... I pridonijeli evoluciji “modernijeg” glazbenog stila koji je pedesetih i šezdesetih godina osvojio svijet – rock and rolla. Da li blues zvuči drugačije u New Orleansu nego u Chicagu, upitali smo na kraju Richarda Knighta. "Blues je drugačiji u ta dva grada. New Orleans je više grad jazza, a Chicago – bluesa. Potpuno drugačiji stil muziciranja.Na Jugu, recimo u Mississippiju, blues je mnogo bazičniji, jednostavniji. U Chicagu, blues je mnogo kompleksniji, urbaniziraniji, i mnogo glasniji," pojasnio nam je autor knjige o "autocesti bluesa".