Thomas Strodel, autor dokumentarnog filma o Hrvatskoj:  Ako postoji zemlja u kojoj je održivi turizam moguć, onda je to, mislim, Hrvatska
Početkom ljeta, na američkoj satelitskoj postaji Fine Living Network premijerno je prikazan kraći dokumentarac o Hrvatskoj, točnije – d
Početkom ljeta, na američkoj satelitskoj postaji premijerno je prikazan kraći dokumentarac o Hrvatskoj, točnije – dijelu jadranske obale, od Splita do Istre, preko Zagreba, Njujorčanina Thomasa Strodela. Njegov film, snimljen prošle jeseni, bit će na istoj postaji, u iduće tri godine, repriziran više od stotinu puta. G. Strodel, međutim, već je reprizirao svoj posjet Hrvatskoj, ovog ljeta. Kultura, pustolovina i malo luksuza, recept je prema kojemu je snimana putopisna serija , neovisnog producenta i redatelja Thomasa Strodela. Originalni televizijski programi, to je, u tri riječi, ono što stvara njegova njujorška kompanija . Serija samo je jedan od niza raznolikih i zanimljivih programa koje je kreirala u četiri godine svog postojanja. Rađena za one koji vole pustolovni turizam, ali istodobno i luksuz i prednosti civilizacije, Strodelova serija u svojih 13 epizoda gledatelja i upoznaje s egzotičnim lokacijama diljem svijeta koje potencijalnom posjetitelju nude i vrhunski smještaj i usluge, ali otkriva i neke ne tako poznate ili dobro utabane staze i uvijek originalne, jedinstvene gastronomske užitke. Od živih gradskih do izoliranih ruralnih područja, preko kopna i mora, a ponekad i ispod mora... da bi gledatelj, kaže Thomas Strodel, dobio bolju sliku zemlje, njenih ljudi, njenih običaja i, naravno, upoznao se s mogućnostima pustolovnoga, gdje god ih ima. “Jedan od ciljeva našeg programa i bio je poći u one zemlje ili do onih lokacija u specifičnim zemljama koje nisu tako dobro poznate i razvikane...da bi ljudima,” kaže Thomas Strodel, “pružili jedan autentičniji doživljaj.” Za otprilike 10 mjeseci, prosle godine, Thomas Strodel, s ekipom, obišao je 13 zemalja – Belize, Curacao, St. Vincent i Grenadine, Dominikansku republiku i Portoriko, Singapur, Tajland i Vijetnam, Island, Portugal, Austriju, Češku republiku i Hrvatsku. “Baš smo tada počeli više čitati i slušati o Hrvatskoj pa smo se i sami počeli malo više o njoj raspitivati. Jedan od najvećih razloga zbog kojih smo Hrvatsku ukljucili i u nju otišli bila je voditeljica Ureda hrvatske turističke zajednice u New Yorku, Nena Komarica. Sjajno promiče svoju zemlju; od svih zemalja u kojima smo bili, Hrvatska je, u medijskom smislu, za nas bila najspremnija i najorganiziranija. Isto tako, turističkim djelatnicima u Hrvatskoj dobro su poznate vrijednosti i prednosti marketinga. U svakom mjestu,” dodaje Thomas, “imali smo vodiča, Nena je sve odlično organizirala. Započeli smo u Splitu, nastavili do Zadra i Kornata, onda do Zagreba i potom do Opatije i Istre, Motovuna, Rovinja, Pule...” U Splitu, šetnja rivom i Dioklecijanovom palačom; na Kornatima posjet jednom Nikoli-maslinaru i jednom Goranu koji sjajno kuha i peče rakiju; u Zagrebu kraći boravak u Regent Esplanade hotelu; potom s Ozrenom-tartufarom i njegovim psima kroz gustu motovunsku šumu; i Cessnom iznad istarskog poluotoka, od Opatije do Pule i Rovinja. Da bi ponovio sve te doživljaje, ali ne u radnoj atmosferi više nego privatno, na odmoru, Thomas Strodel se vratio u Hrvatsku ovog ljeta i obišao ista mjesta, sa suprugom i prijateljima. Za snimanja filma, Istra ga je, priznaje, vjerojatno najviše iznenadila, stoga je Istra morala biti i ovaj puta uključena. Istra je i njega i njegovu suprugu očarala, voljeli bi kupiti neku od starih istarskih kuća, Istra ih na Toscanu podsjeća, Toscanu prije nekog vremena. Ali kad je neko mjesto “otkriveno” i preplave ga turisti i drugi sa svih strana, mjesto gubi dosta od svoje osebujnosti, od svog posebnog čara? “Za turizam i cijeli koncept održivog turizma, to je svakako Catch-22 situacija. Moje mišljenje je da ako postoji jedna zemlja koja je u stanju tu ravnotežu održavati, to bi bila Hrvatska. Znam da vlada ograničava podvodni ribolov na Kornatima, da postoje oštre restrikcije i to ima puno smisla. Lokalno stanovništvo zacijelo bi željelo imati zarade od turizma i točno je – što više turista, to se više gubi karakter nekog mjesta. Ima argumenata koji govore i za i protiv turizma. O tome je,” dodaje Thomas Strodel, “bilo puno razgovora za našeg snimanja na St. Vincentu i Grenadinima. Tamo turiste dovode na kružnim putovanjima i kad brod pristane u luci, iskrca se četiri tisuće ljudi, preplave grad, restorane, trgovine....to ima, evidentno, dobrih, ali i loših strana, ta vrsta turizma za zajednicu je i katastrofa. Sve ovisi i o tome kako zemlja koncipira svoj turizam, odnosno kako prenosi i širi informacije o odlikama i značajkama određenog područja. Ako postoje zajednički i usklađeni plan i nastojanja turističkih zajednica za provođenje održivog razvoja, onda ćete ga vjerojatno i imati. Ali uvijek će biti i onih protiv kojih ćete se boriti – ljudi koji imaju veću sklonost ka bogaćenju i ekstra zaradi, a manju ka čuvanju i zaštiti prirodnog okoliša.” Za svoja dva boravka u Hrvatskoj, Thomas Strodel je, kaže, ipak stekao utisak da Hrvatska može i zna racionalizirati. Ljude i stavlja na prvo mjesto u odgovoru na pitanje što mu se najviše dopalo. “Ljudi mi se zaista sviđaju, ponosni su na ono što imaju....Divno je i more, nevjerojatno lijepo, zapravo, i potpuno sam svijestan da smo mi, kao filmska ekipa, imali jedinstvenu priliku, bili na neki način privilegirani, ali susretali smo i mnoge ljude koji nisu znali što radimo pa ipak su prema nama bili otvoreni, srdačni, iskreni. Od svih zemalja u kojima smo snimali, jedino drugo mjesto gdje smo se osjećali jednako dobrodošli bio je Vijetnam.” Vijetnam? Da, odgovara Thomas, šezdeset posto vijetnamskog stanovništva danas je ispod trideset godina starosti. A iskustva iz drugih zemalja? Bilo je onih, kaže Thomas Strodel, u kojima za ovakvu vrstu promidžbe nije pokazano ni najmanje interesa, u stilu “da, došli ste, pa što onda?,” u nekim zemljama bili su suviše zaokupljeni vlastitim problemima, a ako je u nekim zemljama bilo problema s antiameričkim osjećajima, to su u pravilu uvijek bili ljudi, kaže Thomas, koji nisu u stanju praviti razliku između američke vlade i Amerikanaca, odnosno svakog Amerikanca poistovjećuju s vladom Sjedinjenih Država. U Hrvatskoj, dodao je, nije primijetio ni traga takvim osjećajima. Osim ljudi, u najdražoj uspomeni iz Hrvatske ostaje mu i hrana, jednostavna, ukusna jela, od svih mjesta najbolja. Od crnog rižota, u jednom dobro poznatom restoranu Zadra, do tartufa, u jednom dobro poznatom restoranu u Livadama, podno Motovuna. Programi TV-postaje , u okviru kojih se prikazuje i putopisna serija Thomasa Strodela, , a u njoj i reportaža u Hrvatskoj, dopire do 37 milijuna domova, u Sjedinjenim Državama i nekim evropskim zemljama.