Deset godina u Downing Streetu: Nasljeđe Tonyja Blaira u sjeni Iraka
George Jones: "Irak je trenutak kada je Blair počeo gubiti podršku javnosti.  Da nije bilo Iraka, nema sumnje da bi Tony Blair ostao up
Prije deset godina, 2. svibnja 1997. godine, Tony Blair je postao britanski premijer. Kako iz Londona javlja Mandy Clark, o Blairovom će uspjehu povijest uvelike suditi na temelju njegova odnosa s dvojicom američkih predsjednika, Billom Clintonom i Georgeom Bushom. Od izborne pobjede nad konzervativcima Johna Majora, do mira u Sjevernoj Irskoj. Od Kosova, do Iraka. Od sprovoda princeze Dijane, do bombaških napada u londonskom javnom prometu. Svi su ovi događaji označili deset godina vladavine Tonyja Blaira. 1997. godine, 43-godišnji Tony Blair razlikovao se od svojih prethodnika: bio je dinamičan, moderan i efikasan. Njegovi laburisti naviještali su novi pristup ekonomiji, društvenim problemima i vanjskoj politici. Mandat Tonyja Blaira počeo je neočekivanom krizom – tragičnom pogibijom princeze Dijane. Kraljevska je obitelj tragediju popratila šutnjom, te je Blairu preostalo da artikulira tugu koju je osjećala cijela zemlja a i svijet. Prvi pravi Blairov politički uspjeh bio je 'uskršnji' mirovni sporazum između sjevernoirskih protestanata i katolika, 1998. Iako ne bez problema, dvije su zajednice zajedničkim snagama transformirale ovu doskora nemirnu britansku pokrajinu. Britanski je premijer ojačao trans-atlantsku suradnju. Demokratsku stranku tadašnjeg američkog predsjednika Billa Clintona i Blairove laburiste povezivao je zajednički, takozvani 'treći put' - kombinacija tradicionalne socijal-demokracije i tržišnog neoliberalizma. Na svjetskoj se sceni, premijer Tony Blair pokazao kao utjecajan i snažan čimbenik u humanitarnoj krizi oko Kosova, u proljeće 1999. Uspoređujući politiku Slobodana Miloševića sa nacizmom, Blair je bio odlučan glas u međunarodnoj zajednici koji je tražio vojnu intervenciju u obrani albanskog stanovništva. Na izborima 2001. i 2005. laburisti su pobjeđivali, no ne toliko uvjerljivo kao 1997. Urednika dnevnika Daily Mirror Kevina Maguirea to ne iznenađuje. "Prije deset godina, Blair je govorio o 'novom danu', izgledalo je kao da je sve moguće. Blair je tada imao takvu podršku da je, u političkom smislu, mogao učiniti što god mu se prohtjelo" - kaže ovaj novinar. Situacija se potpuno promijenila 11. rujna 2001. godine, kada su teroristi al-Qaide izvršili terorističke napade na New York i Washington. "Pravi razmjeri užasa koji se dogodio u Sjedinjenim Državama tek postaju jasni. Krvoproliće i teror koji se dogodio, te nevine žrtve koje su poginule, teško je shvatiti" - izjavio je neposredno nakon napada britanski premijer. S predsjednikom Georgeom Bushom, premijer Blair je radio na stvaranju koalicije koja je svrgnula talibanski režim u Afganistanu, koji je pružao utočište al-Qaidi. No, sljedeći potez – invazija na Irak – bio je daleko kontroverzniji. Britanska se javnost u proljeće 2003. snažno protivila napadu na Irak, a Blair je sve češće bio opisivan kao 'Bushova pudlica'. Popularnost mu je dodatno opala kada u Iraku nije pronađeno oružje za masovno uništavanje, koje je bilo izravan povod napadu na režim Saddama Husseina. Član uredništva konzervativnog dnevnika Daily Telegraph George Jones kaže: "Irak je trenutak kada je Blair počeo gubiti podršku i povjerenje javnosti. Da nije bilo Iraka, nema sumnje da bi Tony Blair ostao upamćen kao jedan od naših najuspješnijih premijera." Prošle je godine Tony Blair najavio skori odlazak s dužnosti, što je otvorilo put na vrh njegovom najbližem suradniku, ali i čestom suparniku, Gordonu Brownu. Kako će povijest suditi Tonyju Blairu ostaje da se vidi, no jedno je sigurno – njegovi će premijerski mandati ostati u dubokoj sjeni iračkog rata.