Predstava 'Zapis' o islamskom identitetu u Americi (31/8/02) - 2002-08-31
Jedno newyorško kazalište postavilo je eksperimentalno djelo koje se bavi osobnim iskustvima Amerikanaca arapskog podrijetla nakon 11. 
Na njujorškoj kazališnoj sceni pojavilo se jedno eksperimentalno djelo koje se bavi osobnim iskustvima i identitetom Amerikanaca arapskog podrijetla nakon terorističkih napada 11. rujna. Pripreme za predstavu počele su prije napada, no nakon njih glumci su uložili poseban trud kako bi se uhvatili u koštac s predrasudama i klišeima s kojima se u Americi gotovo često susreću. O dokumentarnoj predstavi "Sajjil" - iz New Yorka, Jenny Badner. "Kada sam prvi puta došla u ovu zemlju - a prvi put sam došla 1963. - nitko nije znao što je jogurt. A, vidite, jogurt je u arapskom svijetu dio svakodnevne prehrane, to je dio našeg života." Predstavu čine izjave i svjedočenja poput ovog, koje su dali Amerikanci arapskog podrijetla. Neki od likova su prva generacija useljenika, oni koji su se u Sjedinjenim Državama morali prilagoditi novoj hrani, novim običajima, naučiti engleski jezik. Uz njih su i djeca rođena u Americi. Bez obzira radi li se o djeci arapskog, talijanskog, korejskog podrijetla, ili pak o iranskim Židovima - sve se okreće oko pitanja kako se najbolje uklopiti, kako postati Amerikanac - i stilom života i izgledom. "Vodila me na plastične operacije nosa ... čupala mi je obrve još kad mi je bilo osam godina. I dan danas me boli. Kad vidim pincetu, počnem se trzati" - govori jedna djevojka koja sudjeluje u predstavi. Naslov predstave na arapskom znači "Zapis". On odražava novi trend dokumentarnog kazališta koje istražuje identitet manjina u Americi. Predstava nema radnju u smislu zapleta. Umjesto toga, poput svojevrsne slagalice nižu se djelići dijaloga i kroz njih prikazuje presjek jednog dijela američkog društva. U predstavi su obrađene sudbine Amerikanaca palestinskog, libanonskog, sirijskog, egipatskog i jordanskog podrijetla. Te sudbine pokazuju da je iskustvo useljenika iz arapskog svijeta slično iskustvu drugih etničkih skupina, koje su se u Ameriku doselile ranije. Najla Said jedna je od osnivača kazališne grupe "Nibras". Počeli su pripremati predstavu u srpnju prošle godine, dva mjeseca prije terorističkih napada. "Tada se dogodio 11. rujna i naš je projekt postao još urgentniji ... pokušali smo za Arape stvoriti mjesto u američkoj kulturnoj povijesti, jer često se čini kao da nas ovdje ustvari nema. A, onda su se dogodili napadi i bilo nam je jasno da moramo dovršiti našu predstavu" - objašnjava gospođa Said. U drugom činu predstave, tri čovjeka arapskog podrijetla - policajac, osumnjičeni terorist i čelnik jedne muslimanske zajednice - govore o svom doživljaju 11. rujna. Suočeni su s teškom situacijom: napadnut je grad u kojem žive, a sugrađani smatraju da su možda i oni neprijatelji. "Vidiš ljude koji umiru, vidiš obitelji koje su izgubile svoje voljene, koje pate. To te pogađa kao čovjeka. Istovremeno, i sam si optužen bilo kao musliman, ili kao Arap, da si možda povezan s terorizmom. Dok svi drugi pate jednom, ti ispaštaš dva puta" - govori jedan od glumaca. Predstava nudi široku lepezu likova - neki su muslimani, neki kršćani; neki su dobroćudni i vedri, drugi ljutiti i nepopustljivi u vlastitim predrasudama; neki su politični, druge politika uopće ne zanima; jedni su vjernici, drugi sekularni; neki su bogati, neki siromašni, a neki srednja klasa. Govore o temama iz svakodnevnog života, palestinsko-izraelskom sukobu, arapskim pogledima na Izrael. Kao što se iz predstave vidi, Amerikanci arapskog podrijetla prolaze kroz slična iskustva kao i svi drugi useljenici: oni koji su u Americi već dugo potpuno su utkani u etnički bogato tkivo američkog društva; oni kraćeg useljeničkog staža u njemu još uvijek traže svoje mjesto.