Treba li postrožiti američki Zakon o posjedovanju oružja?
Godinu dana nakon ranjavanja kongresmenke Giffords i ubojstva šestero ljudi, malo se toga promijenilo, kažu pristaše kontrole oružja
Rasprava o posjedovanju oružja seže u bit američke ideje o osobnim slobodama. Međutim, lobisti za prava na posjedovanje oružja i pristaše kontrole oružja ne slažu se o tome što je sloboda kad se radi o vatrenom oružju U Tusconu, u saveznoj državi Arizoni, u nedjelju je održana komemoracija u povodu obilježavanja prve godišnjice oružanog napada u kojem je ugrožen život jedne američke zastupnice, te ubijeno šestero ljudi, među kojima jedan sudac i jedna djevojčica. Iako je taj masakr šokirao Sjedinjene Države, zagovornici kontrole oružja kažu da se otada malo toga promijenilo. Na jednoj streljani pored Washingtona, u Sjevernoj Virginiji, Valerie Kusterbeck vježba gađanje. Kaže da to radi iz zabave. No, posjedovanje vatrenog oružja također joj daje osjećaj sigurnosti: "Trenutno živim samo s jednom sustanarkom, a budući da je ona obično odsutna, dobro je imati ovakvu vrst zaštite u kući." Bez obzira kako dobro ciljali, i da li im je draži mali kalibar ili nešto ubojitije, Amerikanci ne upotrebljavaju oružje samo pri vježbanju gađanja, već ga kupuju u rekordno velikom broju. To rastužuje Colina Goddarda. On u tijelu još uvijek ima tri metka koja je zadobio u oružanom napadu na koledžu Virginia Tech 2007. godine. Tada je naoružani momak, koji je - kako se otkrilo - imao psihičkih problema, ubio 32 ljudi. Među žrtvama je bilo više od polovine studenata koji su, zajedno s Colinom Goddardom, bili tog jutra na predavanju : "Mislim da sam bio poput mnogih Amerikanaca prije pucnjave na koledžu Virginia Tech. Mislio sam da smo uradili sve što smo mogli da otežamo opasnim osobama pristup oružju." Kao dječak, s obitelji je živio u Somaliji, Bangladešu, Indoneziji i Egiptu. "Kad sam živio u tim zemljama, moji rođaci u Americi bili su uplašeni za moju sigurnost i željeli su da se vratimo u Sjedinjene Države. Kad sam napokon upisao koledž u jednom malom mjestu u Virginiji, odahnuli su sa olakšanjem." Colin Goddard sada radi pri jednoj organizaciji za kontrolu oružja, koja je nazvana po bivšem glasnogovorniku Bijele kuće Jimu Bradyju. On je zadobio teške rane u pokušaju atentata na predsjednika Ronalda Reagana 1981. godine. Dennis Henigan voditelj je kampanje Brady za prevenciju oružanog nasilja: "Ova tragedija je tipična za Ameriku. Niti jedna zapadna industrijska zemlja ne tolerira vrstu i opseg problema oružanog nasilja kakvo imamo u Americi." Američki zdravstveni dužnosnici kažu da svake godine metkom iz pištolja bude pogođeno 100 tisuća Amerikanaca. A pucnjava u kojoj je ranjena kongresmenka Gabrielle Giffords iz Arizone nije dovela do nikakvih većih promjena u zakonima o posjedovanju oružja. Dugogodišnji lobist za pravo na posjedovanje oružja John Snyder tvrdi da američka vlada nema ovlast za ograničavanje vlasništva nad vatrenim oružjem: "Vlada je sluga naroda. Bilo bi im bolje da to shvate, jednom za uvijek." On kaže da je strožiji zakon osuđen na propast jer veliki broj Amerikanaca posjeduje vatreno oružje: "U Sjedinjenim Državama ima više ljudi koji posjeduju oružje nego onih koji biraju predsjednika države!" Rasprava o posjedovanju oružja seže u bit američke ideje o individualnim slobodama. Međutim, lobisti za prava na posjedovanje oružja i pristaše kontrole oružja ne slažu se o tome što je sloboda kad se radi o vatrenom oružju.