Kako japansko društvo preživljava krizu
Japanci mijenjaju svoj svakodnevni život i nastoje da se drže temeljnog japanskog principa samouzdržavanja.
Širom svijeta ljudi se dive načinu na koji se japanski narod, pogodjen prošlomjesečnim zemljotreosm i tsunamijem, nosi sa tom nevoljom. Uprkos stotinama hiljada onih koji su ostali bez domova i oskudici u elementarnim potrebama, nepisana pravila po kojima se vodi život u Japanu, čini se da pomažu da se njihovo društvo ne raspadne. U Japanu je vrijeme cvjetanja trešnje - i po tradiciji, vrijeme proslave novog radjanja. Ove godine, medjutim, sve je nekako suzdržano i skromno. Park Ueno u Tokiju obično je u ovo doba prepun porodica i grupa prijatelja koji izadju na piknik ispod tek procvjetalih trešanja. Sada ih je mnogo manje... Prošlomjesečni razorni zemljotres i tsunami doveo je Japan u period jishuku'-a ili kolektivne samouzdržanosti. Tatsuo Tatsuno i njegova supruga Yoko ipak su odlučili da polako prošetaju ovim parkom: Prizori sa devastiranog sjevera zemlje emitiraju se 24 sata na japanskoj televiziji. Osjećanje da su u ovome svi zajedno duboko prožima japansko društvo, kaže Kyle Cleveland, gostujući profesor sociologije na univerzitetu Temple: Nestašica goriva, vode i hrane pogodila je veliki dio sjevernog Japana - i kriza je zahvatila mnogo miliona ljudi. Hiroko Nagauna podiže 10-mjesečnu bebu. Ona kaže da najviše strahuje od toga šta će se desiti sa nuklearnom centralom Fukushima: Mnogi izvan Japana govore i naglašavaju stoicizam japanskog naroda suočenog sa katastrofom. Više od 200 hiljada beskućnika nakon tsunamija još su uvijek u privremenim skloništima. Ali, operacije raščišćavanja su uveliko u toku zahvaljujući velikoj državnoj i medjunarodnoj pomoći - ali i armiji dobrovoljaca koji u pogodjeni region dolaze sa svih strana Japana. Još jednom, sociolog Kyle Cleveland: Noću su tokijske ulice obično jarko osvijetljene, neonski hramovi konzumerizma i zabave. Sada je grad tek sjenka samoga sebe. Nagli prelazak na svakovrsnu uzdržanost ispraznio je sushi i karaoke barove. Njihovi vlasnici strahuju da će potpuno propasti. Ulični proroci sudbine i sreće su medju rijetkim biznisima koji još opstaju. Sudbina i sreća Japana uveliko ovisi o tome koliko dugo će ljudima trebati da izidju iz ovog perioda tihog samopromišljanja.