Američko-evropski odnosi pod novim predsjednikom SAD: Vjerovati jedni drugima, iznad svega
Spremnošću gospodina Obame da obnovi i učvrsti odnose sa Evropom, da obnovi dobru volju Washingtona i da pažljivo prati ono što evropsk
Kada20. januara 2009. godine Barack Obama i zvanično položi zakletvu kao 44. predsjednikSAD, administracija koju će predvoditi suočiće se sa brojnim i velikimproblemima – američkom ekonomskom recesijom, svjetskom finansijskom krizom,ratovima u Iraku i Afganistanu, zategnutim odnosima sa Rusijom.... Svi ti problemi biće u povelikoj mjeriuključeni, razmatrani i rješavani krozodnose koje će nova američka administracija imati sa Evropom. Analitičarise slažu u ocjeni da su sada, u vrijeme tranzicije vlasti sa jedneadministracije na drugu, odnosno u zadnja dva, tri mjeseca drugogčetverogodišnjeg mandata predsjednika George Busha, odnosi između SAD i Evropeu „stand by“ fazi, da se i sa jedne i sa druge strane Atlantika čeka da BarackObama i službeno uđe u Bijelu kuću kao novi predsjednik. Osvrćućise na vrijeme u kojem je sadašnji, odlazeći, predsjednik Bush vodio SAD, analitičar Charles Kupchan izvašingtonskog Vijeća za međunarodne odnose ističe da su Sjedinjene Države iEvropa uveliko unaprijedile odnose u posljednih nekoliko godina: „Prvagodina gospodina Busha kao predsjednika bila je izrazito teška, bremenita.Invazija Iraka rezultirala je napetošćuu odnosima SAD i Evrope. Mislim da je kasnije, tokom drugog mandata,gospodin Bush donekle ublažio odnos sEvropom, uključivši ih više, i da su oni, barem oni najuticajniji, odgovorilina isti način. U mnogim pitanjima, počev od Kosova, Gruzije do finansijskekrize bio je vidljiv uzlazni tok američko-evropske suradnje.“ Igospodin Kupchan i drugi analitičari će reći da je predsjednik Bush, mada suodnosi sa vodećim evropskim liderima otopljavali, ostao vrlo nepopularan američki predsjednik uvećini evropskih zemalja. Takav odnos prosječnih Evropljana uveliko je posljedicapolitičkog stava gospodina Busha „slijedite nas ili nam se sklonite sa puta.“ Nijenikakva tajna da je većina tih Evropljana željela da upravo Barack Obama budeizabran. U vrijeme predizborne kampanje on je posjetio Evropu i 24. julagovorio u Berlinu pred, kako se procjenjuje,200.000 hiljada ljudi. Obraćanje gospodina Obame tokom kojeg je, izmeđuostalog rekao i ovo, toplo je pozdravljeno: „Da,postoje razlike između Amerike i Evrope. Nema sumnje da će tih razlika biti iubuduće. Međutim, teret i obaveze svjetskog liderstva nas vezuju. Promjenom uBijeloj kući taj teret neće nestati. Ovo, novo stoljeće od Amerikanaca iEvropljana tražiće da urade više.... nemanje. Partnerstvo i suradnja među državama i nacijama nije izbor. To je jedininačin, jedini put da zaštitimo našu zajedničku sigurnost i unaprijedimo svijetkoji dijelimo.“ Berlinskimgovorom gospodin Obama je posebno naglasio da Sjedinjene Države nemaju boljegpartnera od Evrope: „Pravopartnerstvo i put ka stvarnom progresu traže stalan angažman i mnogobrojnaodricanja i ustupke, zahtijevaju zajedničko nošenje teškoća razvoja idiplomacije, mira i napretka, nameću potrebu da slušamo jedni druge, učimojedni od drugih i... prije svega i iznad svega... da vjerujemo jedni drugima.“ Iupravo spremnošću gospodina Obame da obnovi i učvrsti odnose sa Evropom, daobnovi dobru volju Washingtona i da pažljivo prati ono što evropski saveznicibudu govorili, analitičari tumače entuzijazam kojim je praćena preizbornakampanja, dočekana i pozdravljena Obamina izborna pobjeda. WessMitchell, analitičar Centra za analizu evropske politike sa sjedištem uWashingtonu, o tom entuzijazmu kaže: „To jeoduševljenje koje upućuje da većina Evropljana vjeruje da će Obama biti ličnostkoja neće biti kao Bush, da će biti osoba koja dijeli njihova najdubljeideološka i filozofska ubjeđenja... I kada je u pitanju unutarnja, domaćapolitika i kada je u pitanju spoljna politika, umjerenija i manje isključivaamerička spoljna politika. To je, u najmanju ruku, ono što većina Evropljanaočekuje od administracije koju će voditi Obama.“ GospodinKupchan smatra da postoji još jedan bitan razlog zbog kojeg su Evropljanioduševljeni novim predsjednikom SAD: „ Oniizbor jednog Afro-amerikanca vide kao znakove američke multikulturalnosti, jedinstvau razlikama, mladosti, vitalnosti, multirasnosti... kao znakove poštovanjavrijednih dostignuća koje bi i oni,Evropljani, voljeli imati za sebe. Ali .... vjerovatno... ih neće biti ustanju dosegnuti tako brzo zbog nevolja sa manjinama koji postoje u većinievropskih zemalja. Uvjeren sam da se sada može govoriti o postojanju neke vrstesamopoistovjećivanja i zadovoljstva zbogtoga što je jedan mlađi crnac dosegao do funkcije predsjednika.“ Članovi„unutarnjeg kruga“ novoizabranog predsjednikapokušavaju stišati, na pravu mjeru svesti očekivanja dok se Barack Obamapriprema preuzeti predsjednički ured. Ističu da su pitanja sa kojima sesuočavaju SAD i Evropa teška i složena. Među tim pitanjima su i pitanja kakopreduprijediti iranski režim dase domogne nuklernog oružja, kako seodnositi prema Rusiji koja se sa dosta isključivosti i tvrdoće vraća nasvjetsku scenu, da li insisitirati naprijemu Gruzije i Ukrajine u članstvu uNATO savezu, šta sa instaliranjem anti-raketnog odbrambenog štita na evropskomistoku. Analitičarismatraju da će rat u Afganistanu biti prvi i pravi test za buduće relacije SADi Evrope. Barack Obama ima namjeru poslati više američkih borbenih jedinica najug Afganistana, poprište žestokih sukoba sa ostacima telebanskih snaga. Ontakođe želi da i druge zemlje, članice NATO-a, kao Njemačka na primjer, učineisto. Njemački zvaničnici, međutim, nisuvoljni poslati više vojnika u tu opasnu misiju. WilliamDrozdiak, predsjednik Američkog vijećaza Njemačku, kaže da Berlin mora pokazati vlastito liderstvo i ispunjavatiobaveze koje ima u NATO savezu: „Postojijasna želja, ne samo buduće Obamine administracije, nego i drugih zemalja, članica NATO-a... Britanije, Kanade,Danske, Nizozemske.... čije su vojne snage raspoređene na jugu Afganistana,koje žele da taj teret bude ravnomjernije raspoređen. I suština tog pitanja....opcija isključivanja iz misije koja se smatra preopasnom je nešto što je vrlološe za odnose unutar saveza i spremnost da se nosi sa opasnostima.“ Analitičariprocjenjuju da će, kao američki predsjednik, Barack Obama imati teškudiplomatsku misiju glede Njemačke tražeći od kancelarke Angele Merkel da u 2009. godini pošalje više vojnika uAfganistan. U Njemačkoj će iduće godine biti održani parlamentarni izbori, ajavnost te zemlje je protiv slanja vojnika na najopasnije područje uAfganistanu. EDD.DŽPA.