Politički događaji po kojima će se pamtiti 2006.
Međunarodni napori da se blokiraju nuklearni programi Irana i Sjeverne Koreje, parlamentarni izbori u Iraku, pobjeda Demokratske strank
Rat na Srednjem istoku, nuklearna proliferacija i političke promjene spadaju među događanja u 2006. koji će se najduže pamtiti. Siječanj 2006. je bio pun optimizma, jer su rezultati parlamentarnih izbora u Iraku, održani mjesec ranije – bili potvrđeni. Zato su mnogi povjerovali da je blizu transformacija sa Saddamove brutalne diktature na stabilnu demokraciju. No, ti su se snovi raspršili u veljači kada je u masivnoj eksploziji u Samari uništena najsvetija šijitska džamija al-Askariya Čak i smrt čelnika al-Qaide u Iraku, Abu Musaba al-Zarqawija nije mogla zaustaviti krvoproliće. U kolovozu su američke i iračke snage poduzele veliku akciju u pokušaju da obnove red u Bagdadu, ali kako se bliži kraj godine, američki vojni zapovjednici priznali su nastojanja da se u glavnom iračkom gradu uvede mir – dala slabe rezultate. Međutim, napredak je učinjen u sudnici, gdje se Saddamu Husseinu sudilo za zločine protiv vlastitog stanovništva. Proglašen je krivim za ubojstvo 148 u gradu Dujailu 1980. godine te je osuđen na smrt. Međutim tijekom 2006. povećavao se broj ubijenih u Iraku što je predsjednika Busha navelo da u prosincu izjavi da je 'situacija u Iraku loša'. Takva je situacija značila i političke probleme za predsjednika koji su kulminirali izbornom pobjedom demokrata, u studenom. Nakon kampanje, koju su mnogi u obje političke stranke smatrali referendumom o predsjednikovoj politici u Iraku, oporbena Demokratska stranka je preuzela kontrolu nad oba Kongresna doma. Ova je politička promjena natjerala predsjednika Busha da otpusti svog dugogodišnjeg ministra obrane, Donalda Rumsfelda, te da poduzme široko preispitivanje svoje politike prema Iraku. U međuvremenu i u Afganistanu su se događale brojne promjene. Tako su sigurnosni i mirotvorni poslovi prebačeni s američkih na snage NATO saveza. No, ojačani talibani su počeli primjenjivati taktiku iračkih pobunjenika što je iskompliciralo sigurnosnu situaciju i navelo NATO savez da krajem godine znakovito ojača svoje snage. 2006. je bila godina tranzicije i prevrata u srednjoistočnom mirovnom procesu. Nakon što je izraelski premijer Ariel Sharon u siječnju pretrpio moždani udar, na čelo vlade u Jeruzalemu, s obećanjem da će nastaviti mirovni proces, došao je Ehud Olmert. Međutim, mirovna obećanja su samo nekoliko tjedana kasnije poljuljana kada su palestinski glasači svoje povjerenje dali islamskoj militantnoj skupini Hamas. Kao odgovor, Izrael i Sjedinjene Države su prekinuli financijska pomoć Palestincima, koju su ovi primali na temelju mirovnog sporazuma u Oslu 1993.godine. Napetosti između Izraela i Palestinaca su bivale sve veće, a do sukoba je došlo u lipnju nakon što su palestinski militanti oteli jednog izraelskog vojnika. Izrael je odgovorio napadom na ključna infrastrukturna postrojenja u Pojasu Gaze. Dva tjedna kasnije, militanti Hezbollaha su na jugu Libanona, oteli dvojicu izraelskih vojnika. To je Ehud Olmert vidio kao – objavu rata: Izraelski vojni zrakoplovi i vojnici ušli su u , ciljajući položaje pripadnika Hezbollaha, kao i zgrade i kuće u kojima se su se nalazili važniji Hezbollahovi uredi, ostavljajući iza sebe više od tisuću i 400 mrtvih uz veliko uništavanje diljem Libanona. Mnogo dalje od Srednjeg istoka, Sjeverna Koreja se našla pod velikim pritiskom susjednih zemalja, nakon što je Pyongyang izvršio u listopadu prvu probu nuklearne bombe. Međunarodna zajednica je brzo reagirala i osudila taj pokus, a Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda uvelo je oštre sankcije protiv Sjeverne Koreje. Do prosinca, sjevernokorejski čelnici su prihvatili da se vrate za pregovarački stol, gdje o razoružavanju razgovaraju s predstavnicima Japana, Južne Koreje, Rusije, Kine i Sjedinjenih Država. Istovremeno u Iranu je prošle godine nuklearni program - ne samo nastavljen nego i proširen - s tim da stvarni cilj još uvijek nije jasan. Službeni Teheran tvrdi da je namijenjen proizvodnji električne energije, ali zapadne zemlje vjeruju da Iran pokušava proizvesti vlastito nuklearno oružje, što je uzrokovalo strah da bi takvo provokativno ponašanje moglo dovesti do utrke u nuklearnom naoružanju u čitavoj regiji. Na traženje Ujedinjenih naroda da obustavi proces obogaćivanja urana, Iran je odgovorio s otezanjima i nizom polukoraka, što je mnoge stručnjake navelo da povjeruju kako Iran nema namjeru odustati od nuklearnog programa. I dok je svjetska organizacija radila na odvraćanju od nuklearne kataklizme, stanovnici Indonezije su još jednom pretrpjeli prirodnu katastrofu. Naime, samo 17 mjeseci nakon što je devastirajući tsunamiopustošio tu zemlju, strahoviti potres je usmrtio oko šest tisuća ljudi na otoku Javi te je ostavio na stotine tisuća bez krova nad glavom. Glasina da je kubanski predsjednik Fidel Castro smrtno bolestan našla se u vrhu vijesti tijekom 2006. godine. Njegov brat, inače kubanski ministar obrane, Raul Castro postao je privremeni predsjednik. Američka vlada vjeruje da 80-godišnji kubanski diktator boluje od neizlječivog raka, ali vlada u Havani niječe takve informacije. U sudanskoj pokrajini Darfur svibanjski mirovni sporazum, između vlade u Kartumu i darfurskih pobunjenika, malo je utjecao na okončanje nasilja, koje se sada proširilo i izvan sudanskih granica, u susjedne - Čad i Središnju Afričku Republiku. Od 2003.godine više je od 200 tisuća osoba ubijeno, a dva i pol milijuna protjerano iz svojih domova tijekom brutalnog plemenskog rata. Sudan je odbacio razmještanje mirovnih snaga Ujedinjenih naroda u Darfur, insistirajući da se, umjesto toga, ojačaju snage Afričke unije, koje se već nalaze u Darfuru. Kako se bliži kraj godine međunarodna zajednica razmatra mogućnost vojnog rješenja situacije u Darfuru.