'Maestro' - novi album Taj Mahala
Ovim albumom Taj Mahal slavi 40 godina svoje blues glazbe. U gotovo svakoj skladbi pojavljuje se i neko drugo slavno ime, ali uzde su č
Ljubiteljima bluesa, u cijelomsvijetu, dobro je poznato ime Taj Mahala. Taj 66-godišnji vokalist, skladatelj, gitarist, multiinstrumentalist,zapravo, te dvostruki dobitnik Grammyja (nominiran je bio devet puta), jedna jeod najutjecajnijih ličnosti bluesa druge polovice 20. stoljeća. Upravo je izdao album Maestro, svoj prvi u Sjedinjenim Državama u pet godina, kojim slavi40 godina u bluesu, ali i dalje od bluesa. Kad kažemo “maestro,” obično mislimona ravnatelja orkestra, ali riječ “maestro” znači i majstor, veliki, uglednimajstor, umjetnik, stoga naslov Maestropotpuno odgovara upravo izdanom albumu Taj Mahala. Gotovo u svakoj skladbi albuma pojavljuje se i neko drugo slavnoime, ali uzde su čvrsto u Mahalovim rukama. Tijekom svoje četiri desetljećaduge i izvanredne karijere, Taj Mahal, pravim imenom Henry Saint ClairFredericks, rodom iz njujorškog Harlema, odrastao u Springfieldu, uMassachusettsu (na University of Massachusetts, u Amherstu, diplomirao jepoljoprivredu), dao je veliki doprinos bluesu, mnogo učinio u redefiniranjubluesa, spajajući ga s world music, snetradicionalnim zvucima Afrike, Evrope, Kariba, Havaja... Album Maestroizvrsna je ilustracija glazbenog opsega tog ne baš konvencionalnog bluesmana i“svjetskog putnika,” njegovih brojnih i različitih glazbenih prijatelja, raznihgeneracija. U Mahalovoj novoj verziji Zanzibara, primjerice, gostuje AngeliqueKidjo, pjevačica iz Benina, i Toumani Diabaté,virtuoz na kori, iz Malija. Jedna druga - Black Man, Brown Man - Mahalova je suradnja sa Ziggyjem Marleyjem, Dust Me Down s kalifornijskimrock/folk/reggae glazbenikom Benom Harperom, a TV Mama sa sastavom Los Lobos, znači – David Hidalgo i César Rosas, na gitarama, Louie Pérez – jarana, Conrad Lozano – bas,Steve Berlin – saksofon, Cougar Estrada na bubnjevima. S njima, Taj Mahal – vokal i usna... Ima na albumu Maestro i drugih na koje je izravno utjecala glazba Taj Mahala i svakaod pjesama s gostujućim glazbenicima je posebna. Posebna je i “Scratch My Back,” kojom Mahal odaje počast OtisuReddingu, i njegova verzija “Hello Josephine,” Fatsa Domina, uz pratnju NewOrleans Social Club, te “Diddy Wah Diddy,” dobro poznate iz repertoara WilliejaDixona. Dvanaest skladbi albuma odraz su nesamo Tajove glazbene raznolikosti, stilova u kojima se okušao i dokazao tijekomgodina, već i njegove virtuoznosti na njemu najdražim vodećim glazbalima, a tosu gitara, ukulele, banjo. Da je banjoblues instrument, u to nas je Mahal već davno uvjerio. SlowDrag, na albumu Maestro, još jejedan od sjajnih primjera. Mahala pratiPhantom Blues Band, bend koji ga, uz duže ili kraće prekide, pratigodinama. Na albumu s raznim nijansamabluesa, te, u kojima se Mahalu pridružuju članovi Phantom Blues benda, možda sumeđu najboljima. Maestro je izdan na etiketi Heads Up.