Prvi Dubrovački međunarodni filmski festival (31/5/03) - 2003-05-31
Do 1. lipnja, bit će prikazano 56 ostvarenja iz čitavog svijeta
U Dubrovniku je europskom premijerom filma “Callas zauvijek”, biografskom pričom o svjetskoj opernoj divi Mariji Callas, režisera Franca Zeffirellija, otvoren prvi Dubrovački međunarodni filmski festival. U četiri dana trajanja, do prvoga lipnja, na četiri dubrovačke kino pozornice, bit će prikazano 56 ostvarenja - 16 igranih, 10 dokumentarnih i 30 kratkih filmova iz cijeloga svijeta. Ideja o Dubrovačkom međunarodnom filmskom festivalu rodila se prije tri godine i od tada Dubrovački filmski institut, - neprofitna organizacija iz Sjedinjenih Američkih Država, čija je predsjednica Ziggy Mrkić -, u suradnji s gradom Dubrovnikom radi na realizaciji ovoga vrijednog projekta kojim se, uz američke filmove, među kojima su dijelom radili i američki filmski djelatnici hrvatskog podrijetla, predstavljaju ostvarenja iz većine europskih zemalja i Indije. Ziggy Mrkić, Australka dalmatinskih korijena s osmogodišnjom praksom u američkim studijima filmske kompanije Walt Disney i direktorica prvog Međunarodnog filmskog festivala u Dubrovniku, za Glas Amerike kaže: “Najvažnije što želimo pokazati na festivalu je važnost međunarodne kulturne suradnje kada govorimo o filmu.” Na prvom Međunarodnom festivalu filma u Dubrovniku očekivao se i dolazak Jeremyja Ironsa, Nicholasa Cagea i Gorana Višnjića koji su bili spriječeni, međutim svoju je nazočnost potvrdio Jonathan Tucker – zvijezda u usponu i Deborah Care-Unger koja u Dubrovnik stiže direktno sa svjetske premijere filma “Emmy” održane u Cannesu. U filmu “Leo”, američke produkcije redatelja Mehdija Norowziana, u kojem glume Sam Shepard, Elizabeth Shue i Dennis Hopper, Deborah Unger glumi konobaricu koja biva seksualno napastvovana. Riječ je o filmu u kojem Mary Bloom, glumi je Elisabeth Shue, počinje mrziti dijete koje donosi na svijet, Leopolda Blooma. Film “Leo” donosi priču o čovjeku i životima koje mijenja na svom napornom putu ka iskupljenju. I dok se scene Leovog djetinjstva od prije trideset godina izmjenjuju s onima iz Stephanovog života, kao bivšeg zatvorenika, u sadašnjosti napetost raste do trenutka kada na površinu izbija tajna njihove mistične povezanosti. O filmu “Leo”, Deborah Unger kaže: “Život je težak za veliku većinu ljudi. Ova tragedija govori da ponekad ne pokazujemo oprost za stvari koje su se dogodile u prošlosti.”