Ptice vole američka predgrađa
Zoolog sa Sveučilišta Washington John Marzluff i njegovi studenti već deset godina promatraju ptice u predgrađima Seattlea - broje ih, 
Nedavnoizvješće o populaciji ptica u Sjevernoj Americi bilježi nagli pad broja migratornih vrsta ptica i onih koje se lijegu u šumama. Glavnirazlog je gubitak staništa, zbog urbanog razvoja. No,urbanizacija ne utječe jednako na sve vrste ptica, pokazalo je jedno dugogodišnjeistraživanje u prostranim predgrađima Seattlea, u saveznoj državi Washington. Već deset godina, profesor znanosti o biljnom iživotinjskom svijetu pri Sveučilištu Washington, John Marzluff, i njegovistudenti promatraju ptice u predgrađima Seattlea. Broje ih, nadgledajugnijezda, bilježe oblike ponašanja, te love ptice kako bi ih obilježili umecimai pratili njihovu stopu preživljavanja. Marzluff je počeo istraživati utjecajurbanizacije na ptice nakon što se preselio u brda sjevernood Seattlea. Bilo je odmah očito, kaže on, koji je najveći problem za biološkuraznolikost u zapadnom dijelu države Washington: ne šumarstvo, većurbanizacija. Stoga su profesor Marzluff i njegovi studenti hitno počeli snekoliko projekata. A upravo u to vrijeme, građevinske su tvrtke započele sizgradnjom dva velika stambena naselja manje od kilometar od kuće profesoraMarzluffa. Njegov je tim studenata nadgledao aktivnost ptica prije i poslijegradnje. Uspostavili su i 25 istražnih postaja širom predgrađa čiji se krajolikpočeo mijenjati. Profesor Marzluff iz toga je izveo iznenađujući zaključak omjestu gdje su ptice pjevice najbrojnije: "Najviše vrsti ima u naseljima s umjerenim brojem domaćinstava, onima koja se “protežu” preko većih površina. To je bilo pravoiznenađenje. Jer, očekivali smo da će takva naselja imati najgori utjecaj naptičju populaciju, a ona su zapravo povećala njihovu raznolikost." Profesor Marzluff to objašnjava obimom otvorenihprostora, ostataka šuma te ljudskih nastambi koje se odlikuju brojnimizbočinama i pukotinama. Takva mješavina staništa u tipičnom predgrađu s punozelenila pridonosi raznolikosti ptičje populacije. Ovaj se rezultat slaže sonim što Milton Dick, jedan od stanovnika predgrađa, redovito viđa na svomvelikom imanju - više ptica: "Ovdje stvarno ima puno ptica, svakakvih vrsta. Mnogisusjedi drže za njih posebne hranilice. Tako se svake godine one vraćaju.Velike kuće u okolici uopće ih ne smetaju, kao ni jelene i kojote, svi oninavraćaju ovdje." Profesor Marzluff, međutim, dodaje da postoje dobrai loša naselja. Ljudsko ponašanje može itekako djelovati napopulaciju ptica, i dodaje da bi kućevlasnici mogli pomoći pticama ako svojadvorišta malo zanemare: "Ljudi obično vole ‘izmanikirano’ grmlje i čiste,uredne vrtove. Ptice, međutim, vole samorodno grmlje i neuredne površine. Stogabudite neuredni! Nemojte pokositi svu travu. Pustite dio neka raste pa bi podnjom gnijezdo mogao napraviti junko, jedan rod vrapca. Prirodna paprat još jejedna važna vrsta bilja koja bi pomogla pticama." Profesor Marzluff poziva na tolerantnost premakojotima i risevima jer oni ograničavaju kretanje domaćih mačaka koje inačesvake godine ubiju milijune ptica. S druge strane, on nema tolerantnosti, većsamo prezir, prema prostranim, savršeno pokošenim travnjacima. Većinu troškova ove desetogodišnje studije o pticama u predgrađimafinancirala je Nacionalna zaklada za znanost. Ona također financira i paralelnestudije u američkim državama Arizoni, Ohiju i Marylandu. Znanstveni istraživači profesor John Marzluff, kojemu je sada 50 godina, nada se da će se ovajprojekt nastaviti do kraja njegove karijere, što bi moglo biti sljedećih 20-akgodina.