Korijeni anti-amerikanizma na Srednjem istoku (26/9/01) - 2001-09-26
Neprijateljstvo zbog podrške Izraelu i navodnog kulturnog imperijalizma traje više od pola stoljeća
Nakon napada na Svjetski trgovinski centar i Pentagon, mnogi su Amerikanci još uvijek zaprepašteni dubinom neprijateljstva i mržnje prema Sjedinjenim Državama na Srednjem Istoku. Na ulicama arapskih gradova, gnjev prema Sjedinjenim Državama intenzivirao se posljednjih godina usporedo s propadanjem srednjoistočnog mirovnog procesa. Arapi se žale na dvostruka mjerila. Ukazuju na rat Washingtona protiv Iraka, zbog iračke agresije na Kuwait, 1990, ali, isto tako, i na, kako to oni doživljavaju, oklijevanje da se izvrši jači pritisak na Izrael da se povuče s palestinskih teritorija, koje drži pod okupacijom od 1967. John Esposito, čelnik Centra za muslimansko-kršćansko razumijevanje, pri sveučilištu Georgetown, kaže da je propadanje mirovnog procesa dalo krila tom gnjevu. "Ono što oni vide je nasilje. Jest da se ono zbiva na obje strane, ali, u smislu broja ranjenih i ubijenih, kao i vatrene moći, neproporcionalno više nasilja dolazi s izraelske strane. Vide da Izraelci protiv Palestinaca koriste američko oružje. To prirodno hrani protuameričke osjećaje." Politički analitičari isto tako navode gnjev Arapa zbog američke i evropske podrške stvaranju izraelske države, 1948, čime su milijuni Arapa bili raseljeni iz svoje domovine. Popis uključuje i učinak američkih sankcija na predominantno muslimansko stanovništvo Iraka, Sudana, Irana i Afganistana. Muslimani su, također, kritizirali prisutnost američkih vojnika - opisanih kao nevjernika i bezvjeraca - u Saudijskoj Arabiji, gdje se nalaze najsvetija mjesta islama. Anisa Abdel-Fattah, urednica časopisa , kaže da je takva politika narušila kredibilitet Sjedinjenih država. "Muslimani kažu: mi možemo prihvatiti, pružiti podršku i pomagati u stvarnoj kampanji protiv terorizma, ali ne ako vi želite provoditi kampanju protiv aktivizma u korist ljudskih prava, reformskih pokreta u islamskom svijetu koji traže demokratizaciju tog svijeta i druge reforme, te odupiranje okupaciji. Tada će se, naravno, pojaviti problem. Kakav problem? Problem vjerodostojnosti!" Profesor William Beeman, s Odjela za antropologiju Sveučilišta Brown, dodaje i gotovo drevne arapske prigovore na ekscese zapadnog društva i njegov osjećaj kulturne superiornosti, za koje Arapi doživljavaju da im se nameću. "Na Srednjem Istoku nema nikakvih problema po pitanju tehnologije. Tehnološki napredak se ohrabruje i stimulira. Problem s, recimo, medijima nema nikakve veze s tehnologijom, nego sa sadržajem. Ljudi se žale na zapadnjačke moralne vrijednosti i zapadnjačke ideje o pristojnom ponašanju, koje se, kako smatraju, nameću islamskom svijetu." Stručnjaci za Srednji Istok kažu da su ekstremisti kapitalizirali postojeća nezadovoljstva kako bi regrutirali pristaše za svoj rat protiv Zapada. Profesor Esposito kaže da je žaljenja vrijedna njihova zlouporaba islamskog koncepta džihada, odnosno svetog rata. "Valja se prisjetiti da džihad, u svojem izvornom smislu, označava borbu pojedinog muslimana da bude dobar musliman, te muslimanske zajednice da otjelotvori islam u svojem svakodnevnom životu. Džihad uključuje i obvezu dobrog muslimana da brani islam ili svoju zajednicu kada je ona napadnuta, kada joj se prijeti, ili kada je pod opsadom." Gospodin Esposito kaže da su muslimanski ekstremisti demonizirali Sjedinjene Države, a njezinu politiku prikazali kao napad na Islam kako bi pokušali opravdati svoj rat i za njega regrutirati nove sljedbenike.