Zašto je predsjednikov govor u bazi Fort Bragg pratila 'sablasna tišina'?
Časnik za odnose s javnošću baze Fort Bragg izjavio je za New York Times da je Bijela kuća izrazila želju da se nastup na pretvori u sv
Dnevnik New York Times nastoji odgovoriti na pitanje – zašto je prekjučerašnji govor predsjednika George Busha, u vojnoj bazi Fort Bragg, pratila grobna tišina? Da li zbog toga što vojnici nisu baš bili impresionirani onim što je predsjednik rekao ili pak zbog toga što im je bilo zapovjeđeno da budu tihi? Podsjetimo, predsjednik je govorio o američkoj vojnoj i političkoj strategiji u Iraku. Predsjednika obično, kada posjećuje vojne baze, prate oduševljeni poklici publike. Vojnici i njihove obitelji pretežito – pokazuju istraživanja – podržavaju Bushove republikance. Pa, zbog čega je onda bilo tako tiho? Časnik za odnose s javnošću baze Fort Bragg izjavio je za New York Times da je Bijela kuća prije predsjednikova govora izrazila želju da se ovaj nastup na pretvori u svojevrsni 'navijački skup', u prilog predsjednikove politike. Zato je publika, tvrdi predstavnik vojske, i bila iznimno mirna - to joj je naime bilo sugerirano, a možda i zapovjeđeno! Prvi je pljesak odjeknuo tek pri kraju govora. New York Times piše da je pljesak povela jedna djelatnica Bijele kuće, dok oficir za odnose s javnošću baze Fort Bragg tvrdi da je predsjedniku prva počela pljeskati skupina vojnih časnika. O 'komornoj atmosferi' koja je pratila predsjednikov govor o Iraku piše i komentator Nacionalnog javnog radija David Green, na web sajtu ove radio mreže koja se djelomično financira novcima američkih poreznih obveznika. 'Predsjednikov je govor pratila gotovo sablasna tišina' – piše ovaj novinar. 'Govor koji je trajao 28 minuta prekinuo je tek jedan aplauz. Razlika je najočiglednija ako ovaj predsjednikov govor usporedimo s njegovim nastupom na nosaču aviona Lincoln, u travnju 2003. kada je George Bush – očito preuranjeno – objavio kraj borbenih operacija u Iraku' – piše David Green. Taj su predsjednikov govor mornari i vojnici prekidali aplauzom ukupno 22 puta. No, primjećuje ovaj novinar, 'radi se tek o impresijama – makar koliko one u javnosti bile važne. ''Ankete pokazuju da je većina onih koji su na televiziji gledali predsjednikov govor o Iraku imala na njega pozitivnu reakciju. Sada je glavno pitanje – je li govor vidjelo dovoljno ljudi, i hoće li takva pozitivna reakcija imati utjecaja na opću javnu podršku ratu, koja posljednjih mjeseci opada.