Na albumu Pull Up Some Dust and Sit Down, Ry Cooder bijesan, ogorčen, satiričan, ciničan
Cooder pjeva o društvenim nepravdama, ekonomskoj situaciji u Americi, Wall Streetu, lakomim bankarima, kaosu iza Bushevih godina
Ogorčenje zbog ekonomskih nejednakosti američkog života i destruktivnosti i podlosti privilegija koje si bogati prisvajaju Cooder je pokazao i na nekim ranijim albumima, ali ovaj je njegov najotvorenije politički album do sada Svojim upravo izdanim albumom Ry Cooder, legendarni gitarist i jedan od najtalentiranijih, najoriginalnijih američkih glazbenika, poziva nas da “zgrnemo malo prašine i sjednemo” i poslušamo njegov komentar o svijetu u kojemu živimo. Naslov – ... – aluzija je na razdoblje velike suše koja je područje Srednjeg zapada zahvatila 30-ih godina prošlog stoljeća, u vrijeme kad je vladala i velika gospodarska kriza, ali to nije i jedina Cooderova aluzija na ta vremena. Dok pjeva o društvenim nepravdama, ekonomskoj situaciji u Americi, Wall Streetu, pokvarenim, lakomim bankarima, Bushovim godinama, zbrci i kaosu koje su politika, rat i veliki biznisi natovarili na leđa običnog, malog čovjeka, Cooder i zvuči poput modernog Woodyja Guthrijea. Ogorčenje zbog ekonomskih nejednakosti američkog života i destruktivnosti i podlosti privilegija koje si bogati prisvajaju Cooder je pokazao i na nekim ranijim albumima, ali , njegov 15. solo album, izdan između dva izborna ciklusa, njegov je najotvorenije politički album do sada. No, ne bez humora (iako ponajviše crnoga), a u glazbenom smislu - Cooder potpuno fascinira jer koristi sve od svog Americana glazbenog arsenala – blues, folk, ragtime, jug band, norteo, Tex-Mex, rock, country... Rya Coodera, koji je, što kolaboracijama što filmskom glazbom što solo uratcima, tijekom 40 i nešto godina duge karijere, ovladao svakim aspektom glazbe, koji je dobio četiri Grammyja, stavljen na 8. mjesto popisa Rolling Stonea “100 najboljih gitarista svih vremena” i koji uživa zasluženo divljenje značajne publike poznavatelja i glazbenika, nemoguće je smjestiti u jedan konkretni žanr osim u njegov vlastiti. Četrnaest skladbi albuma priče su maštovito ispričane iz cijelog niza perspektiva. Svaka se bavi nekim drugim gorućim društvenim pitanjem i u glazbenom je stilu koji joj najviše odgovara. Protestna glazba... ali svirka je tako majstorska, ritmovi i melodije tako zarazni, da je nemoguće odoljeti joj i u prvi mah uz nju ne zaplesati i ne zapjevušiti... dok ne shvatimo svu snagu i dubinu Cooderovih tekstova. , u stilu koračnice iz vremena Građanskog rata, oštra je osuda, zajedljiva optužba na račun pohlepnih bankara i financijskog , 2007. godine. Zemlju su pokrali... u Bijeloj kuci sastanak sazvali... nase novce izbrojali... bonuse od milijardu dolara dijelili... “zapostavljen” nije ostao niti jedan od bankara, ... Kako bi se Jesse James obračunao s Goldman Sachsom i drugima s Wall Streeta? U valceru slavni odmetnik zbori iz raja. Iako je bio bandit i pljačkaš banaka, kaže, barem “nikada nije izbacio niti jednu obitelj iz njena doma.” Preklinje boga da mu vrati njegov vjerni .44 koji će “govoriti za njega,” kojim će bankare natjerati da “novac od isplaćenih premija i bonusa vrate onima kojima on pripada.” U country rockeru pod naslovomCooder pjeva o meksičkim imigrantima koji granicu ilegalno prelaze u Arizoni. Cooder je tu napisao, i izdao kao singl, još ranije, kao svoj odgovor na Arizonine drakonske imigracijske zakone. Svu je zaradu za taj singl prepustio Meksičko-američkom fondu za pravnu zaštitu i obrazovanje. “Božićna” , predstavljena kao nedužna meksička polka, najzapaljivija je anti-ratna pjesma desetljeća. “Uskoro će naši momci i djevojke kući, iz rata, jer Božić će, veselje, ali natrag će opet u rat, bojim se... Johnny nema noge, Billy nema lice, Tommy izgleda otprilike isto, no isti više nije... ali Božić će, veselje... Djeca će nam se kućama vratiti u plastičnim vrećama, bojim se.... U onoj pod naslovom Cooder kaže: klan .” Možda najbolji trenutak albuma ona je koja nosi naslov . Hooker posjećuje Bijelu kuću, ne sviđa mu se ono što tamo vidi i odlučuje da će se sâm kandidirati, ali ni kao republikanac ni kao demokrat - . Ovo zadnje, , trebalo bi značiti , suglasan. [Bluesmana] Jimmyja Reeda uzet će za dopredsjednika, [blues, soul vokalista] Little Johnny Taylora imenovati za Državnog tajnika. U Vrhovni će sud postaviti devet žena, . Svaku počinjenu nepravdu stići će brza kazna. I svima će biti dobro... izaberete li John Lee Hookera za predsjednika! . Cooder fantastično, u notu vjerno i savršeno, oponasa pokojnog bluesmana, vokalno i stilski, na gitari, svira blues na način koji je i proslavio Hookera. Cooderov je album revolucionarna, prevratna glazba! Može se uz nju i plesati, može se uz nju i pjevati, a može se iz nje i učiti. Tko kaže, pita jedan kritičar, da je tematska glazba dosadna?! Svi su mišljenja da je među najboljim Cooderovim ostvarenjima. Album je izdan pod etiketom , a Coodera (vokal, gitara, bas, bajo sexto, klavijature, mandolina, mandola, marimba) prate, među ostalima, njegov sin Joachim, bubnjevi, i njegov stari prijatelj Flaco Jimenez, harmonika.