Minuta do ponoći: Kennedy, Hruščov i Castro na rubu nuklearnog rata -  nova knjiga  Michaela Dobbsa
ovjesničar Arthur Schlesinger nazvao je događaje vezane uz ovu krizu "najopasnijim trenutkom u povijesti čovječanstva".
U svojoj novoj knjizi Minuta do ponoći:Kennedy, Hruščov i Castro na rubu nukleranog rata novinar Washington PostaMichael Dobbs pokušava pomoći novoj generaciji čitatelja da bolje shvati, mnogise slažu, najistinskiju krizu Hladnog rada – ruski pokušaj da instaliranuklearne balističke rakete na Kubi 1962. godine. Ulistopadu 1962. godine predsjednik John Kennedy iznio je Amerikancima neke vrlouznemirujuće informacije o Kubi: "Tijekom posljednjih tjedan dana nepogrešivi dokazidoveli su nas do zaključaka koji jasno ukazuju na to da se niz ofenzivnihraketnih postrojenja u ovom trenutku priprema na ovom utamničenom otoku. Zbogovog ofenzivnog gomilanja, započeli smostriktnu karantenu svih ofenzivnih oružja koja se prebacuju u na Kubu. Brodovisvih vrsta i iz svih zemalja i luka nakojima se pronađe ofenzivno oružje, bit će vraćeni natrag". Nekoliko dana nakon ovog govora svijet se pripremao za nuklearni rat. Na krajupredsjednik John Kennedy i ruski čelnik Nikita Hruščov izveli su svijet iz oveopasne pat pozicije. Iako mnogipovjesničari pridaju ogromno značenje sučeljavanju između predsjednika JohnaKennedyja i ruskog čelnika Nikite Huruščova tijekom kubanske raketne krize,Michael Dobbs tvrdi da su dvojica čelnika zapravo bila slična kad je riječ opitanju prijetnje nuklearnog rata: "Obojica su se pokušavala izvući iz te grozne situacijekoju su djelomično sami stvorili. Do istinske prijetnje nuklearnog rata nijedošlo zbog Hruščovljevih odluka, već zbog slučajnog slijeda događaja do kojihdolazi kad pokrenete ratnu mašineriju". Michael Dobbs kombinira svoju vještinu iskusnog investigativnog novinara,darovitog pisca i inteligentnog povijesnog analitičara. Njegov istraživački radurodio je djelom za koje mnogi stručnjaci kažu da je dosad najsveobuhvatnije okubanskoj raketnoj krizi – Minuta do ponoći dokumentira događaje od ranefaze preko odluke o blokadi Kube i Kennedyjeve naredbe da se oružane snagestave u tzv. DEFCON 2, što je samo stepenica prije nuklearnog udara, pa do 27.i 28 listopada kad je konačno krizariješena. Početkom šezdesetih godina prošlog stoljeća Sjedinjene Države bile suu posve drugačijem položaju na međunarodnoj sceni. Uživale su u svojojnevjerojatnoj superiornosti na nuklearnom planu. Viši vojni časnici vjerovalisu da zemlja može voditi i pobijediti u nuklearnom ratu protiv SovjetskogSaveza i bili su spremni razmatrati takvu opciju, smatra Michael Dobbs. "Kennedyjeva računica bila je posve drugačija. Pitao jevojsku koliko bi bilo žrtava da samo jedna sovjetska raketa pogodi SjedinjeneDržave. Rekli su mu da bi broj poginulih bio oko pola milijuna. Njegovareakcija je bila: 'Toliko smo žrtava imali u Građanskom ratu i trebalo nam jecijelo stoljeće da pređemo preko toga. Dakle, možda bismo mogli i pobijediti unuklearnom ratu, ali ta bi pobjeda bila prilično beznačajna'", kaže Dobbs.