Love Letters from Ella, album s nikad dosad objavljenim snimkama
Ellin glas ostaje glavna atrakcija albuma, ne mogu ga zasjeniti ni - kako neki kažu - 'bogohuleći novi aranžmani', ni, kako drugi kažu,
Uz 90. obljetnicu rođenja Elle Fitzgerald (25. travanj 1917 – 15. lipanj 1996), dobijamo  albume, reizdanja, a dobili smo i jedan potpuno novi – … Album ljubavnih pjesama koje nismo još čuli, snimki koje nisu bile objavljene nikad do sada? A Ella ih je snimila s orkestrom Counta Basieja, s gitaristom Joeom Passom, s pijanistom André Previnom i sa ? Da, i njihov partner (točnije, njihov brend , jer kompanija je davno prešla granice kave i čaja, u svijet knjige, glazbe i filma), posegnuli su u katalog - zadnje etikete za koju je Ella snimala (sada je u vlasništvu ) - i za ovo ljeto, uz ono što bi bio Ellin 90. rođendan, izdali album od deset skladbi pod naslovom . Dio albuma – četiri od deset skladbi – rezultat su moderne tehnologije, malo studijskog čarobnjaštva, koje nam je već dalo nekoliko primjera posthumnog sparivanja, kao u Ray Charles+Count Basie=, prošlogodišnjeg izdanja . Ray Charles i Count Basie nisu nikada zajedno snimali, nije niti Ella s . Biserje albuma , predstavlja preostalih šest skladbi, njih doista ne možemo naći nigdje drugdje, kao što su dvije, neprepravljene i nepreudešene, nikad prije objavljene, koje je Ella snimila s orkestrom Counta Basijea. prva je albuma i otvara ga s puno swinga.... Četiri skladbe, u kojima Ellu prati , ovogodišnje su snimke, načinjene u londonskom studiju Abbey Road. Ellin glas je “skinut” s ranijih snimki i preko njega dosnimljen , s potpuno novim i fino napravljenim orkestracijama koproducenta albuma Jorgea Calandrellija. Eksperiment je, u tehničkom smislu, toliko uspješan da, slušajući Ellu s orkestrom s kojim nikada nije zajedno snimala, vjerujete da je do toga ipak negdje i nekada moralo doći i da ne mogu nikako biti rezultat digitalnog trika. Takva je na kojoj čak dva glazbena genija prate zvuči simfonijskog orkestra – Ellu i njenog suradnika, gitarista Joea Passa... Je li bilo potrebno duetu Elle Fitzgerald i majstora na gitari Joea Passa dodavati zvuk velikog orkestra, bez obzira kako lijep i raskošan arnažman bio i kako tehnički savršeno dotjerana falsifikacija? Mišljenja su podijeljena... Ipak, lijepo je imati nove, nikad prije objavljene snimke Elle Fitzgerald, čak i kad su, kao u slučaju četiri skladbe na albumu , one malo “frizirane”, jer radi se o snimkama iz kasnog razdoblja Ellina života, iz razdoblja 70-ih i 80-ih godina, kad je već bila i vrlo bolesna i kad se njena karijera kraju bližila. Unatoč tome, i štogod mislili o modernoj produkciji, Ellin glas ostaje glavna atrakcija albuma, ne mogu ga zasjeniti ni, kako neki kažu, bogohuleći novi aranžmani, ni, kako drugi kažu, korporacijska pohlepa.Jedan od bisera albuma i Ellina je originalna snimka Gershwinovog klasika , uz klavirsku pratnju André Previna, za njegovog kratkog izbivanja s ravnateljskog mjesta , te pratnju basista Niels-Henninga Orsteda Pedersena....Vrlo lijepa -razmjena između Elle i Previna.... Jedanaest godina nakon njene smrti, trideset i osam godina od njenog zadnjeg uspjeha na (albumom “Ella,” na 196. mjestu, u listopadu 1969. godine), ovaj album “prve dame pjesme,” s nikad prije izdanim snimkama skladbi Harolda Arlena, Cya Colemana, Dukea Ellingtona, Georgea i Ire Gershwina... debitirao je na 97. mjestu pop-ljestvice ! Njen najbolje rangirani album nakon , iz 1963. godine. Ella se vratila na pop-ljestvice; na , je No. 2!!!! Pa neka album onda i jest rezultat suradnje (Concorde Jazz) sa ; dok čekaju na svoj i , album najviše i kupuje generacija koja nije odrasla s Ellom.