Dopamin donosi i ugodu i strah
Dopamin je kemijski prijenosnik u mozgu za koji se već dugo zna da ima određenu ulogu u osjetima ugode. No, začuđujuće, dopamin isto ta
Razlika između straha i ugode kodštakora je 2 milimetra. Oba ova osjeta stvaraju se u istom dijelu mozga, zvanomnucleus accumbens. Biopsiholog Kent Berridge objašnjava na koji načindopamin može izazvati tako potpuno suprotne emocije. "Pitatio ulozi dopamina u ovom slučaju je jednaka kao da se pita kako se dijete igra.Dakle, neko dijete se sa svojim najdražim prijateljem može drugačije igrati kodkuće nego u školi. A to je upravo ono što radi dopamin: on se igra sglutamatnim signalima, ali se igra drugačije kad stvara želju za ugodom uprednjem dijelu nucleus accumbensa, a drugačije kad u stražnjem dijelu stvarastrah." Berridge i njegovi kolege saSveučilišta Michigan mijenjali su koncentracije tih 'suigrača' – dopamina iglutamata – u mozgovima štakora. U njihovom opitu, štakori su primili bezbolnemikroinjekcije kemijskog spoja koji je smanjivao glutamatne signale bilo uprednjem ili u stražnjem dijelu nucleus accumbensa. Dopamin je, potom, reagiraokao prekidač za emociju. Ako bi ga znanstvenici blokirali, nije bilo promjena uponašanju štakora; ako je, međutim, dopamin bio prisutan, zamijetili bi bilostrah ili želju za ugodom. No, kako se kod štakora iskazuje, recimo, želja zaugodom? "Pa,prvo, oni jedu kao ludi; bacaju se na hranu i pojedu 3-4 puta više negonormalno. Drugo, vraćaju se da bi dobili još koju mikroinjekciju; dolaze točnona isto mjesto gdje su dobili prethodnu i čekaju još." Berridge kaže da se specifičnoponašanje pokazuje i kad mikroinjekcija izaziva strah: štakori uopće ne jedunego pokazuju ponašanje kao kad su prirodno suočeni s opasnim neprijateljem,recimo zmijom ili škorpionom: grebu šapicama pijesak prema neprijatelju, tecvile ako ih želi dotaknuti. Nucleus accumbens je vrlo stara regija mozga,zajednička mnogim različitim vrstama, uključujući i ljude. Berridge, stoga,vjeruje da se nalazi kod štakora mogu primijeniti i na ljude, odnosno na čitavniz psiholoških poremećaja. "Moždanajvažnije kliničko saznanje iz našeg opita je to da stječemo bolji uvid unačin na koji dopamin potiče stvarno intenzivne želje za ugodom, poput onih kodovisnika o drogama – koje postaju prisilne i iznimno snažne -, dok u drugihljudi izaziva jednako intenzivan strah i paniku. Može se čak nagađati i kako seisti mehanizam prebacuje s jedne u drugu emociju u slučaju, recimo, nekoga tkoje uzeo veliku dozu droge pa je tada euforičan, samo da bi nakon toga pao udrogom induciranu psihozu." Istraživanjadr. Berridgea injegovih kolega ukazuju da mozak koristi iste temeljne sastojkeda bi stvorio i želju za ugodom i strah. To znači da te dvije vrlo snažne, alii vrlo različite emocije možda potječu iz istog beokemijskog izvora.