Psihoterapija efikasnija od pilula za spavanje
Charles Morin: "Pri liječenju nesanice treba početi kombiniranim pristupom – kognitivno-bihevioralnom terapijom i lijekom - a nakon nek
Ljudi koji pate od nesanice svake večeri pri odlasku na počinak morajuodlučiti hoće li uzeti tabletu za spavanje ili se satima mučiti da zaspe. Kroničnanesanica, kažu liječnici, može negativno utjecati na naše fizičko i mentalnozdravlje te prouzročiti pretjeranu gojaznost, srčane bolesti i tešku depresiju.Jedna nova studija pokazuje na koji način si takvi pacijenti mogu osiguratibolji san. Sylvia Bourque ima problemasa spavanjem više od deset godina. Ona kaže da joj je spremanje na počinakuvijek bilo ispunjeno uznemirenošću. "To me je izluđivalo, jer svaki put bih pomislila‘evo opet noći, kad ću zuriti u strop sljedećih tri ili četiri sata.’" Doktor Charles Morin, sa Sveučilišta Laval u Quebecuu Kanadi, kaže da postoji više tipova nesanice: "Nekim je ljudima teško zaspati. Drugi imaju problemazadržati san, a neki se pak probude ujutro, žaleći se da se ne osjećajuodmorenima." Doktor Morin kaže da je vrlo teško pronaći lijekprotiv nesanice s dugoročnim djelovanjem. Mnogi pacijenti postanu ovisni o timlijekovima, koji s vremenom gube na učinkovitosti. Zbog toga je doktor Morinproveo istraživanje sa 160 odraslih osoba koje pate od kronične nesanice. Prvihšest tjedana, oni su podvrgnuti vrsti psihoterapije – kognitivno-bihevioralnojterapiji, koja im je pomogla da se opuste. Istovremeno s tom terapijom uzimalisu Zolpidem, popularan lijek protiv nesanice, koji se u mnogim dijelovimasvijeta prodaje pod tržišnim nazivom Ambien. Doktor Charles Morin pojašnjava: "Pri liječenju nesanice ovim kombiniranim liječenjem– kognitivno-bihevioralnom terapijom i lijekom, postoji iskušenje da se ono primjenjujedugoročno. Međutim, iznenađujući rezultat ove studije bio je zaključak da je,nakon nekoliko tjedana, najbolje prestati s lijekovima i nastaviti samo sterapijom." Tijekom studije, pacijenti su se morali držatirutine u kojoj im je san bio ograničenog trajanja. Svakog su dana ustajali uisto vrijeme, morali su voditi dnevnik i povremeno posjećivati laboratorij gdjesu vodili razgovore s terapeutom. Takvi su im posjeti bili produženi za šestmjeseci. Prestanak uzimanja lijekova, kaže on, nametnut je s razlogom jer,dodaje, ako se nastavi s lijekovima, pacijenti će se opustiti i manje truditida promijene svoje navike koje se odnose na spavanje. Kognitivno-bihevioralnaterapija još je uvijek djelotvorna za Sylviju Bourque kad se probudi usred noći– bez obzira na to, kaže, ujutro se probudi odmorena, jer je – promijenivši tomterapijom svoje mišljenje i stav o o nesanici, promijenila i svoje osjećaje iponašanje. Rezultati ove studije objavljeni su u Časopisu Američke liječničkeudruge.