Tri knjige o životu Baracka Obame - neke od najprodavanijih u 2008.-oj
Uz ove knjige na veliku popularnost američke čitateljske publike naišla su, između ostalih, i dva ranije objavljena djela budućeg ameri
U godini predsjedničkih izbora dobro su se prodavale knjige političkog sadržaja, ali i knjige o tome kako se zdravo prehranjivati i postići uspjeh u životu. Osvrnut ćemo se na zapažene knjige u kategoriji beletristike i non-fictiona koje su se pojavile u američkim knjižarama tijekom 2008. godine. U prvom nastavku se osvrćemo na nekoliko non-fiction knjiga koje su obilježile ovaj žanr u protekloj godini. Veći je broj knjiga tijekom 2008. godine napisan o životu i političkoj karijeri budućeg američkog predsjednika Baracka Obame. Samo u listopadu čak tri od njih popele su se među prvih deset najprodavanijih knjiga u Sjedinjenim Državama.Kontroverzno djelo Jeromea Corsija Obama Nation popelo se na prvo mjesto non-fiction bestsellera New York Timesa. Ova knjiga žestoko se suprotstavljala izboru Baracka Obame i optuživala ga, između ostalog za "ekstremno ljevičarenje", duboke veze s "islamskom i radikalnom politikom",za korištenje narkotika u prošlosti i vezama s korumpiranim pristašama. Knjiga je naišla ne žestoke kritike, a većina recenzenata zamjera joj da sadrži mnoge činjenične pogreške, da je rasno nedovoljno senzitivna, te da je zapravo "politički napad" koji se sastoji od blaćenja Obame, lažnih navoda i glasina. Knjiga također u velikoj mjeri spori Obamine navode o njegovom ocu koje je iznio u svojoj autobiografiji. "Obama predstavlja svog oca kao junaka, a istina je da je njegov otac bio poligamist i alkoholičar. Kad je sreo Obaminu majku i oženio se s njom na Havajima već je napustio jednu obitelj u Africi. Nikad nije otkrio informaciju da se nije razveo od svoje afričke supruge. Janužno ne bih koristio grijehe njegova oca protiv Baracka Obame, ali on je to sam iznio u svojoj knjizi u krivom svjetlu i od toga napravio svojevrsnu srž svoje biografije. Ono što u svojoj knjizi pokušavam reći jest da Obama nije predstavio oca u pravom svjetlu," kaže Jerome Corsi. Knjige o Johnu McCainu nisu ni izbliza doživjele takav uspjeh. Nijedna knjiga o životu ovog senatora iz Arizone nije se popela ni među prvih sto najprodavanijih knjiga. Jedna od najzapaženijih bila je Real McCain – Pravi McCain – Cliff Schecter tvrdi da je svojim djelom htio podsjetiti čitatelje i američke birače tko je uistinu senator John McCain – povlađivač koji zauzima različita stajališta o istom pitanju i kaže bilo što za što vjeruje da će mu pomoći da se uspne na sljedeću političku stepenicu. "On je puno složenija osoba od onog u što nas mediji uvjeravaju. Sasvim sigurno nije čovjek koji uvijek sve kaže izravno, niti je reformator, niti je politički neopredijeljen o čemu nam mediji neprestano pričaju – da se osvrnemo tek na nekoliko klišeja koji se često čuju," dodaje Jerome Corsi. Na veliki uspjeh u američkim knjižarama tijekom protekle godine naišla je i biografija Osame bin Ladena koju je napisao Steve Coll pod naslovom Bin-Ladenovi: Jedna arapska obitelj u američkom stoljeću. U njoj autor piše kako je Osama bin Laden jedno od pedeset i četvero djece Mohameda bin Ladena, koji se od nepismenog zidara transformirao u enormno bogatog i utjecajnog poslovnog čovjeka. Njegovi potomci prva su generacija rođena u Saudijskoj Arabiji, a on sam rođen je između dva svjetska rata u jednom zabačenom mjestu u Jemenu. Steve Coll kaže da je fascinantna različitost putova kojima je krenulo dvadeset i pet Osamine braće- činjenica da su uspjeli krenuti simultano u toliko različitih smjerova. Primjerice, jedan od braće, Hassan, kupuje udjel u poznatom lancu restorana Hard Rock Cafe u Kuvajtu, Turskoj i Libanonu: "Hassan otvara novi Hard Rock Cafe u Bejrutu, na zidove stavlja riječi pjesama John Lennona kao što je Imagine i drugu rock-and-roll memorabiliju. Istovremeno, tek nekoliko stotina milja dalje njegov polubratskuplja ljude i ideje kako bi pokrenuo rat protiv istih tih vrijednosti koje je njegov brat slavio. Spektar ličnosti braće iz te generacije i njihovih izbora jest uistinu neštofascinirajuće." Jedna od knjiga koje su prošle godine izazvale burne rasprave bila je djelo novinara Washington Posta Boba Woodwarda Unutrašnji rat: jedna tajna povijest Bijele kuće 2006-2008 kojim je autorpokušao baciti novo svjetlo na rat u Iraku. Riječ očetvrtom nastavku Woodwardove serije o tom ratu u kojem iznosi brojne opservacije o tome kako je administracija predsjednika Busha postupala glede pojačavanja američkih snaga u toj zemlji početkom prošle godine. Godine 2006. kad se raspravljalo o tom pojačavanju snaga – po Woodwardu – administracija je više bila okupirana time kako će se to odraziti na kongresne izbore negoli samom situacijom u Iraku. Woodward kaže da bi sljedeća američka administracija trebala naučiti kako da ima više povjerenja u javnost da će razumjeti istinu: "Ako to sagledate u petogodišnjoj perspektivi, od invazije do danas, vidjet ćete da danas imamo isti broj vojnika tamo kao i prije pet godina. Rat nije okončan i kao što znamo Irak nam uvijek priredi iznenađenje. Nisu pronađena oružja za masovno uništavanje, o kojima su govorile američke obavještajne službe, došlo je do povećanja unutrašnje pobune u zemlji i do povećanja aktivnosti al-Qaide. Imamo vjersko nasilje koje 2006. nije postojalo. Iako je situacija puno stabilnija, manje je nasilna, međutim, general Petraeusi dalje insistira da se sve ove snage zadrže u Iraku jer zna koliko je situacija krhka, kao i uvijek u Mezopotamiji." Jedan drugi novinar Washington Posta – Bob Gellman – objavio je knjigu o utjecaju dopredsjednika Dicka Cheneya na odluke Bijele kuće pod naslovom Ribič: Cheneyevo dopredsjedništvo. Autor u knjizi preispituje nevjerojatno ogroman utjecaj Dicka Cheneya na američku vanjsku politiku tvrdeći kako je pogrešno informirao četvero vodećih članova Kongresa o iračkom oružju za masovno uništavanje, kako je odvratio predsjednika Busha od toga da se bavi izraelsko-palestinskim mirovnim razgovorima skoro pet godina, te kako je njegova politika dopustila Iranu i Sjevernoj Koreji da nesmetano ostvare veći napredak u svojim nuklearnim programima: "Nekoliko visokih savjetnika za vanjsku politiku Dicka Cheneya po prvi put je javno progovorilo o tome kako je dopredsjednik razmišljao o ratu u Iraku i o promjeni režima u nekoj zemlji općenito. Fascinantno je kako on uopće nije vjerovao, iako je često javno izjavljivao, da Irak predstavlja najvažniju, najznačajniju i najneposredniju prijetnju Sjedinjenim Državama. Bio je više zabrinut zbog nekih drugih zemalja, uključujući Iran i Sjevernu Koreju, uključujući čak i Pakistan i Saudijsku, Arabiju zbog utjecaja radikalnog islama na njihove vlade. Međutim, jednostavno nije biloopcija, vojnih ili drugačijih, da se izmjene režimi u tim zemljama." U svojojknjizi Način svijeta: Jedna priča o istini i nadi u dobu ekstremizma nudi Ron Suskindponudio jevišeslojno štivo koje preispituje kako je Amerika- po njemu - napustila svoje moralno čelništvo koje joj je danas očajnički potrebno u borbi s istinskom prijetnjom našeg doba – nuklearnim oružjem u rukama terorista. Središnji dio knjige koncentriran je na to da je administracija predsjednika Bushajasno znala da Irak nema oružja za masovno uništavanje prije invazije na tu zemlju 2003. godine. Po njemu, informacije o tome dobila je posredstvom britanskih obavještajaca koji su do tog zaključka došli nakon razgovora sa šefom iračke obavještajne službe. Administracija, međutim, kaže Ron Suskind, nije tu informaciju podijelila sa svim ministrima u vladi, pa čak ni s tadašnjim državnim tajnikom: Od nepolitičkih knjiga izdvajamo dvije koje obje nude savjete čitateljima. Prva, koja se još uvijek nalazi na prvom mjestu najprodavanijih non-fiction knjiga je djelo Malcolma Gladwella Natprosječnjaci: Priča o uspjehu. U njoj autor postavlja vječito provokativno pitanje zašto neki ljudi uspijevaju i žive izuzetno produktivnim životom, dok mnogi drugi nikad ne ostvaruju svoj potencijal. U svom djelu Malcolm Gladwell dovodi u pitanje mnogo slavljeni "self-made man" modelčovjeka koji je krenuo iz ničega i sam postigao uspjeh. On pokušava pokazati da se, primjerice,superzvijezde ne pojavljuju nasumce tek tako i postižu uspjeh zahvaljujući svom talentu i genijalnosti. Oni se - po autoru Outliersa -"konstantno koriste skrivenim prednostima i nevjerojatnim prilikama i kulturnim nasljeđem što im omogućava da naporno rade i shvate svijet na način na koji to drugi ljudi ne mogu". Autor vjeruje da postoji mnogo veća sličnost između Beatlesa i Billa Gatesa negoli se to vjeruje.Dio knjige govori i o tzv. pravilu o deset tisuća sati: Druga nepolitička knjiga koja je zabilježila ogroman uspjeh u američkim knjižarama je djelo Michaela Pollana o zdravoj prehrani pod naslovom U obranu hrane: Jedan jedački manifest. Autor daje sažet odgovor na vrlo složeno pitanja kako bi se ljudi trebali prehranjivati da bi ostali maksimalno zdravi - Jedite hranu. Ne previše. Većinombiljke. Preporuka 'jedite hranu' sugerira da vrlo često ne jedemo hranu, već prehrambene proizvode, odnosno hranu koja je procesuirana na jedan ili drugi način. Po autoru,ti se proizvodi mogu zvati jogurt, pahuljice ili bilo kako drugačije, ali u osnovi riječ je o vrlo intrigantnim produktima prehrambene znanosti, koji zapravo predstavljaju imitaciju hrane. Za prosječnog čovjeka vrlo je teško razlučiti razliku između hrane i prehrambenog proizvoda i Michael Pollan priznaje da to predstavlja izazov, koji je pokušao objasniti u svojoj knjizi. Ipak, pokušao je postaviti i nekoliko temeljnih načela: "Prvi i najjednostavniji savjet je da ne jedete hranu koju vaša prabaka ne bi prepoznala kao hranu. Stoga ako dođete u dućanu do police s 'gogurtom', vrstom jogurta koji je pakiran u obliku cijevi i tako se jede iz plastične vrećice. Riječ je o zaslađenom i na druge načine obogaćenom jogurtu. Vrlo je ukusan i djeca ga mogu lako jesti u školskom autobusu ili bilo gdje drugdje, ne nužno za stolom. Ali je li to uistinu hrana? Dakle, možete li zamisliti vašu prabaku da s police uzme gogurt i konzumira ga?" Uz ove knjige na veliku popularnost američke čitateljske publike naišla su i dva ranije objavljena djela budućeg američkog predsjednika Baracka Obame –Smjelost nade, i Snovi mog oca: jedna priča o rasi i nasljeđu. Obje knjige već se tjednima nalaze na prva dva mjesta popisa najprodavanijih knjiga u književnim dodacima vodećih američkih listova.