Povijest američkih predsjedničkih debata
Televizijske debate američkih predsjedničkih kandidata imaju vrlo važnu ulogu u izboru budućeg stanovnika Bijele kuće
Prva televizijska debataameričkih predsjedničkih kandidata održana je 1960. godine. JohnuKennedyju pomogao je mladenački izgled i šarm. Richard Nixon nije imao sreće jer je bio prehlađen, stalno se znojio a išminker ga baš nije najbolje pripremio za kamere. Oni koji su debatu gledali na televiziji, bili su uvjereni da jebolji bio John Kenendy. Oni koji su jepratili na radiju, smatrali su da je bolji bio Richard Nixon. Te je godine na izborima pobijedio demokratKennedy. Iako je Nixon kasnije dva putapobjeđivao na predsjedničkim izborima – 1968. i 1972. – nakon 'dvoboja' sKennedyjem odbijao je sudjelovati u televizijskim predsjedničkim debatama. 1976. predsjednik Gerald Ford imao jeprilično dobre šanse da pobijedi svog izazivača, demokrata Jimmyja Cartera. Svedok u televizijskoj predsjedničkoj debati Ford nije izjavio i ovo: "Ne postoji sovjetska dominacija nadIstočnom Europom. Nikad je neće nitibiti, dok je tu moja administracija." Upredsjedničkim debatama naravno nije važno samo što kandidati kažu, već i kakose ponašaju. 1992. godine, televizijskaje publika primijetila da je tadašnjem predsjedniku Georgeu Bushu za vrijemedebate s Billom Clintonom i Rossom Perotom bilo pomalo dosadno – Bush je naimemalo prečesto pogledavao na svoj ručni sat.2000. godine, Al Gore je malo preglasno uzdisao – iskazujući timenestrpljenje i negodovanje zbog nekih odgovora svog protivnika, sadašnjeg predsjednikaBusha. Upravo takvi trenuci javnostinajviše ostaju u pamćenju. Zbog njih se gube glasovi. Također, ostaju upamćene i kratke, britke primjedbe kojekristaliziraju cijelu bit izbora. Poputove iz 1980. kada je izazivač Jimmyju Carteru bio Ronald Reagan. "Sljedeći utorak imat ćete prilikuglasati. Prije toga, zapitajte se – jeli vam bolje nego što vam je bilo prije četiri godine, živite li bolje ililošije? Također,pomaže ako kandidat za Bijelu kuću ima smisla za humor, a još više ako je sposobannasmijati se na vlastiti račun. I tu jeReagan bio pravi majstor. Dobro zašavšiu sedamdesete, Reagan se ovako našalio na račun svoje poodmakle dobi - u debatis Walterom Mondalom, koji je od njega bio mlađi više od 10 godina. "Ne želim da godine postanu tema oveizborne kampanje. Ne želim se, izpolitičkih razloga, okoristiti mladošću i neiskustvom svog protivnika." WalterMondale se morao, zajedno s publikom, nasmijati auto-ironičnoj replici RonaldaReagana. Nakon te televizijske debate,demokrat Mondale je rekao svojoj supruzi da je siguran da će izgubiti napredsjedničkim izborima. To se idogodilo. Reagan je 1984. izgubio usamo jednoj od 50 saveznih država.