Sjećanja preživjelih u terorističkim napadima na SAD
U tijeku je izgradnja spomenika za preživjele u terorističkim napadima na SAD kojim  će se obilježiti sjećanje preživjelih na one koji 
Ako se odlučite posjetitiNew York, na mjestu gdje su nekad stajala dva tornja Svjetskog trgovinskogcentra, razrušena u napadima 11. rujna 2001., naći ćete gradilište na kojem sepodiže spomenik i muzej. No, u tijeku je i izgradnja jednog drugačijegspomenika - za preživjele u tim napadima. Njime će se obilježiti sjećanjepreživjelih na one koji su nestali i njihov istovremeni pokušaj izgradnjevlastitih života. U terorističkimnapadima 11. rujna 2001. poginulo je gotovo tri tisuće ljudi, većina unjujorškim ‘neboderima- blizancima.’ Napadi na njih stvorili su veliku prazninu nadonjem dijelu Manhattana, kao i u životu mnogih ljudi. Prošlog tjednagrađevinski su radnici podigli prvi čelični stup u sklopu Nacionalnog spomenikai muzeja posvećenog napadima od 11. rujna 2001. Joe Daniels, direktor ovog spomen zdanja, kažeda će s njega kliziti vodopadi koji će se slijevati u reflektirajuće bazene. "Odbljesak vodesimbolično će odražavati odsutnost. Imena žrtava bit će napisana na stranicamaovih bazena, skoro tri tisuće njih - koji danas više nisu s nama." Joe Daniels kaže dabi ovaj projekt trebao biti završen do desete godišnjice napada, u rujnu 2011.godine. U međuvremenu, privremeni muzej kojeg je osnovala ‘Udruga obitelji 11.rujan’ privlači tisuće posjetitelja. Centar u čast poginulih u Svjetskomtrgovinskom centru nalazi se točno nasuprot ‘nultoj točki.’ Dina LaFond volontira utom centru i pomaže voditi grupeposjetitelja. Kaže da joj je trebalo četiri godine da se vrati na ovo mjesto zakoje je nakon napada rekla da ga nikada ne želi posjetiti. Naime, ona je u tojnesreći izgubila svoju kćer, Jeanette LaFond-Menichino, koja je radila na 94.katu jednog od nebodera. Ona je bila umjetnica i voljela je pogled iz svogureda. "Oblaci bi sedošuljali skroz do njenog prozora, ponekad bi bili kišni, i zapravo ste moglividjeti kako kiša pada iz njih. A ako bi pogledali iznad oblaka, vidjeli bi daje nebo potpuno plavo. Kada bi avioni ili helikopteri prolazili pored zgrade,mogli bi čak vidjeti njihovu unutrašnjost." Suprug Dine LaFondpreminuo je devet mjeseci nakon napada. Sada živi sama, okružena slikama svojekćeri. No, rijetko je kod kuće. Dva dana u tjednu radi u uredu. A budući da secijelog života bavila pjevanjem i plesom, sada se učlanila u jednu grupu stepplesača koji nastupaju u domovima umirovljenika. Gospođa LaFond kaže da je oveaktivnosti održavaju sretnom i punom nade, a ne gorčine. Naravno da, kaže,osjeća neku vrst mržnje prema ljudima koji ubijaju nedužne, no nada se da će seti ljudi urazumiti i svatiti da su pogriješili. Sa svojom drugom kćerkomAnitom, Dina LaFond je nedavno snimila njihove uspomene na Jeannette, kao dioprojekta o pričama iz života žrtava, koje će biti pohranjene u zvučnom arhivu uspomen muzeju, čije se otvaranje planira za 2011.-u godinu. Dina LaFond kaže daće i dalje voditi grupe. "Uvijek pomislimda su možda i ti ljudi nekoga izgubili, a ne znaju kako se s time nositi. I akoim neprestano govorim da mi moja kćerka nedostaje, dobijem osjećaj da je onauvijek uz mene. Ona mi je inspiracija koja me tjera naprijed, nikada je nezaboravljam. U protivnom, ja bih stvarno bila izgubljena." Nakon što će cijeli ovaj projekt biti završen, središnji objektcijelog spomen područja bit će Freedom Tower - Toranj slobode. Graditeljiga nazivaju simbolom nade i oporavka. No, neki kritičari ove arhitekture kažuda utvrđeni temelji ove građevine prije podsjećaju na toranj straha.