Gardiner: 'Ujedinjeni narodi izgubili moralni autoritet za vođenje poslije-ratnog Iraka' (5/4/03) - 2003-04-04
Zbog svoje nepokretnosti u tjednima prije rata, svjetska je organizacija prokockala posljednju šansu - tvrdi Neil Gardiner iz Zaklade H
Američki državni tajnik Colin Powell rekao je saveznicima iz NATO-a da će Sjedinjene Države i njeni koalicijski partneri, a ne Ujedinjeni narodi, upravljati Irakom u njegovom poslijeratnom, prijelaznom razdoblju. Ta odluka vjerojatno neće biti dobro prihvaćena u evropskim zemljama, ionako nezadovoljnima ratom koji predvode Sjedinjene Države. Vlada je dala do znanja da će u obnovi biti mjesta za svjetsku organizaciju. Ali američki dužnosnici sada isto tako jasno daju do znanja da će politička vlast u Iraku pripasti Sjedinjenim Državama i njihovim koalicijskim partnerima do vremena kad bude postavljena iračka privremena vlada. Po susretu s ministrima NATO saveza u četvrtak, državni tajnik Colin Powell rekao je da to ne znači da će Ujedinjeni narodi biti potpuno istisnuti: "Oni će definitivno imati ulogu. Ali kakva će točna priroda te uloge biti, to ćemo tek vidjeti.” A što se tiče oblikovanja poslijeratnog Iraka, dodao je Colin Powell, ta zadaća pripada zemljama koje su se borile na svrgavanju Saddama Husseina. ”Ne treba zaboraviti koaliciju koja se okupila da bi tu tešku misiju sprovela i obavila – uz veliku političku cijenu, uz veliku novčanu cijenu, uz veliku ljudsku cijenu. Kad misiju uspješno završimo i u budućnost se okrenemo, da iračkom narodu bolji život osiguramo, da društvo ponovno izgradimo, da zemlju obnovimo nakon desetljeća Saddamovog uništavanja, onda smatram da koalicija treba igrati glavnu ulogu u odlučivanju kojim putem treba ići dalje.” U ožujku, stalne članice Vijeća sigurnosti – Francuska i Rusija, usprotivile su se novoj rezoluciji koja bi odobrila korištenje sile. Sjedinjene su Države ipak u rat krenule uz, kako su one interpretirale, odobrenje prijašnjih rezolucija Vijeća sigurnosti. No, kako kaže Neil Gardiner iz Zaklade Heritage – nepokretnost Vijeća sigurnosti, u posljednjoj iračkoj krizi, samo je produbila nezadovoljstvo Sjedinjenih Država prema Ujedinjenim narodima. "Ujedinjeni su narodi imali svoju zadnju šansu što se tiče promicanja rezolucije Washingtona i Londona, koja je bila blokirana od strane Francuske i Rusije koje su prijetile ulaganjem veta. Stoga mislim da je svjetska organizacija svoju zadnju šansu tada i izgubila, šansu da pokaže snagu volje i karaktera, po pitanju Iraka. Moralni autoritet za vođenje poslijeratnog Iraka, svjetska je organizacija, mislim, izgubila.” Ograničavanje uloge Ujedinjenih naroda na onu striktno humanitarnu, neće naići na odobravanje evropskih zemalja koje su se protivile ratu. U tim zemljama - mnogi smatraju - pomaganje američkim naporima u poslijeratnom Iraku bilo bi isto što i pružanje podrške samom ratu. Bathsheba Crocker, iz Centra za strateške i međunarodne studije, kaže da će za neke od tih zemalja biti politički teško pružiti pomoć obnovi Iraka osim ako to ne bude putem Ujedinjenih naroda. ”Uloga svjetske organizacije ključna je, dijelom zbog toga što se neke zemlje jednostavno neće ugodno osjećati u vrsti uloge koju su i ranije igrale u poslijeratnim situacijama, vrstu uloge koju bi Sjedinjene Drzave voljele da te zemlje i u Iraku igraju, u određeno vrijeme, ali bez mandata Ujedinjenih naroda u poslijeratnoj fazi obnove Iraka.” Neke privatne humanitarne organizacije, kao i djelatnici Ujedinjenih naroda, također izražavaju zabrinutost zbog djelovanja u okružju pod kontrolom Sjedinjenih Država – zbog straha da bi ih se u tom slučaju smatralo blisko povezanim s vojnim naporima.