Američki suci i inozemno pravo
Neki suci ističu da u sve više povezanom svijetu ponekad nije loše sagledati kako je neko pitanje riješeno izvan granica vlastite zemlj
Je li uputno da suci američkog Vrhovnog suda svoje argumente potkrepljuju navođenjem pravnih odredbi stranog podrijetla? Ovo je pitanje raspravljeno prošli tjedan, tijekom postupka potvrde Johna Robertsa, suca saveznog suda kojeg je predsjednik George Bush nominirao za predsjednika Vrhovnog suda. Iako je Roberts na mnoga pitanja senatora odgovarao prilično uvijeno i neodređeno, glede uloge stranih zakona u američkom sudovanju bio je vrlo jasan. Pitanje navođenja sudskih i zakonodavnih primjera iz stranih zemalja prošlih je godina postalo prilično istaknuto. Nitko se, jasno, ne zalaže da se na američkim sudovima primjenjuju strani zakoni, no neki suci ističu da u globaliziranom i sve više povezanom svijetu ponekad nije loše sagledati kako je neko pitanje riješeno izvan granica vlastite države. No mnogi se u Americi protive takvoj praksi. Primjerice, republikanski senator Tom Coburn predložio je čak da se suce koji navode primjere iz sudačke prakse stranih država – odstrani s položaja. 'Mogu li američki građani računati na vas, da nećete navoditi primjere i presedane iz strane sudske prakse, dok donosite odluke na Vrhovnog sudu?' – ovo je pitanje republikanski senator Coburn postavio Johnu Robertsu, na jednom od svjedočenja u Senatu Sjedinjenih Država, koja su dio postupka potvrde njegove nominacije. John Roberts je odgovorio da se on osobno ne slaže s praksom navođenja presuda iz inozemstva. Međutim, Roberts smatra da to nije razlog za udaljavanje nekog suca s radnog mjesta: "Mislim da to nije dobar pristup u donošenju presude. Međutim, ne mislim da kolege koje to čine krše prisegu koju su dali kao suci. Obratio bi im pozornost na to, sjeli bi i debatirali o tom pitanju..." O navođenju primjera iz strane sudske prakse govori se u Washingtonu razmjerno često. Pristaše tog pristupa kažu da je cilj osnažiti vlastiti argument, uvjeriti kolege i javnost da je konkretno rješenje ispravno, te taj pristup uspoređuju s navođenjem statističkih podataka iz sociološke studije ili pak rezultata medicinskih istraživanja. U Vrhovnom sudu Sjedinjenih Država strana su se zakonska i sudska rješenja u posljednje vrijeme navodila kada se trebalo presuditi o smrtnoj kazni odnosno o zabranama homoseksualnih odnosa, koje su još uvijek na snazi u nekim saveznim državama. Sudac Vrhovnog suda Antonin Scalia, vjerojatno najkonzervativniji član najviše sudske instance u Americi, smatra da se strana sudska i zakonska rješenja u američkim sudnicama uopće ne bi trebala navoditi: "Razlog su različiti civilizacijski standardi, odnosno kriteriji što je pristojno a što ne... Američko društvo ima drugačije standarde od drugih zemalja, koje imaju različite poglede na etiku, kulturu, moral...I ako je to tako, onda se moramo upitati kakvo bi mjesto strano pravo uopće moglo imati u našim sudovima?" No, Scalijin kolega Stephen Breyer, poznat po liberalnijim nazorima, smatra da nije loše upoznati se sa stranom praksom. Barem što se tiče univerzalnijih pravnih pitanja – poput smrtne kazne ili prava osumnjičenika za terorizam. "Pokušavam shvatiti kako je neko konkretno pitanje riješeno u drugim zemljama... Utječe li na mene ta strana presuda? Ako ništa drugo, želim je pročitati, naime slične slučajeve često nalazimo širom svijeta. Možemo ih barem saslušati, što strani kolege misle. Uz to, ja mislim da Amerikanci nisu mnogo drugačiji od drugih naroda." Steven Breyer dodaje da bi citiranje neke konkretne strane presude na američkom sudu možda i pomoglo u osnaživanju pravne države i demokracije u zemlji u kojoj je presuda donijeta – što je i cilj američke vanjske politike.