Amerikanci sputavaju Iračane da žešće udare na pobunjenike, tvrdi čelnik najveće iračke stranke
Abdul Aziz Hakim, iz stranke Vrhovno vijeće islamske revolucije Iraka, kaže da će Irak biti u stanju poraziti pobunu tek kada SAD prest
"Washington Post" piše da irački šiiti pozivaju Sjedinjene Države da Iračanima daju slobodnije ruke u borbi protiv pobunjenika. Čelnik najmoćnije iračke političke stranke – Vrhovnog vijeća za islamsku revoluciju u Iraku – kaže da su Amerikanci do sada blokirali mnogo tvrđu taktiku Iračana. Inače, stranka Abdula Aziza Hakima, na čelu je prijelazne vlade, a njezino oružano krilo izaziva najviše straha od svih iračkih paravojnih frakcija. U jednom od svojih rijetkih intervjua, ovaj svećenik, koji sam ne drži nikakav položaj u vladi, kaže da Sjedinjene Države sputavaju ruke Iračanima, te da će njegova zemlja biti u stanju poraziti pobunjenike tek kada Amerikanci Iračanima puste da budu mnogo žešći. Kako navodi washingtonski list, Hakim nije rekao što bi točno značilo to 'biti žešći', osim da bi to zahtijevalo više oružja veće vatrene moći nego što Sjedinjene Države trenutno pružaju. On je također pozvao Sjedinjene Države da budu mnogo tvrđe prema zemljama koje pružaju utočište pobunjenicima, te savjetovao mnogo brže provođenje suđenja osumnjičenicima za pobunu. "New York Times" piše da je podizanje optužnice protiv Josea Padille, tijekom proteklog tjedna, ponovno usredotočilo pažnju na ponašanje administracije prema slučajevima vezanim uz terorizam: nitko izvan administracije ne zna ništa o normama i standardima koje administracija koristi u odlučivanju da li da osumnjičene teroriste optuži za kaznena djela ili da ih drži u vojnim pritvorima kao neprijateljske borce. Ustvari, navodeći potrebe borbe protiv terorizma, administracija već dulje vrijeme tvrdi – s većim ili manjim uspjehom – da suci ne bi trebali imati nikakvu ulogu u razmatranju odluka vlade. Kako piše njujorški list, citirajući jednog pravnog stručnjaka, 'stav je izvršne vlasti da ona može biti i sudac i porota i krvnik'. Sudovi su, sa svoje strane, podsjeća Times, izvršnoj grani vlasti dali veliku – ali ne i potpunu – slobodu, često presudivši da predsjednik ima ovlast da nekoga proglasi neprijateljskim borcem, ali, s druge strane, dozvolivši pritvorenicima da traže sudsko očitovanje o činjenicama na kojima se temelji odluka vlade.