Dvije izložbe o stripovima u Los Angelesu
Prikazani su neki od najranijih stripova kao Little Nemo, Winsora McCaya  i poznatiji nam kasniji umjetnici i njihovi likovi – Krazy Ka
Stripovi su se pojavili prvi puta prije sto godina, kao dodatak nedjeljnjim izdanjima listova. Tijekom proteklog stoljeca, majstori tog umjetnickog izraza u velikoj su mjeri utjecali na americku popularnu kulturu. Njihovi su radovi sada izlozeni i u dva losangeleska muzeja. Na zajednickoj izlozbi muzeja , Sveucilista Kalifornije u LA-u, te Muzeja suvremene umjetnosti, prikazani su neki od najranijih stripova kao , Winsora McCaya, s pocetka 20. stoljeca, i poznatiji nam kasniji umjetnici i njihovi likovi – , Georgea Herrimana, , Chestera Goulda, i , odnosno , Charlesa Schultza. Cynthia Burlingham iz muzeja kaze da su izlozene dvije vrste radova, novinski stripovi i originalni crtezi autora prema kojima su stripovi radjeni. "stripovi, koji su svima i najpoznatiji, zavrsavali bi u kosu za smece, zajedno s procitanim nedjeljnjim izdanjem novina u kojima su bili tiskani. Ali, crtezi prema kojima su oni bili radjeni, to je nesto sto publika nikad nije imala prilike vidjeti". Neki od starih stripova i danas su popularni. Segarov , primjerice, ili , i , Jacka Kirbyja. Svi ti stripovi i originalni crtezi vrlo su mastoviti i originalni, ali jesu li oni – umjetnost? Cynthia Burlingham kaze – apsolutno jesu. "Smatramo ih umjetnoscu iz istog razloga iz kojega jednog Rembrandta ili jednog Michelangela smatramo umjetnoscu i umjetnicima – fantasticni su. U svakom smislu – intelektualnom, cisto estetskom....to su neki od najkreativnih radova koje sam ja ikad vidjela". Korijeni stripu sezu unatrag dva stoljeca, kaze Brian Walker, autor i strucnjak za umjetnost stripa koji je i pomogao u postavljanju dviju izlozbi..."U Engleskoj, u 18. stoljecu, tiskani su prvi, preteca danasnjim stripovima. U 19. stoljecu, mislim, strip se zapravo poceo razvijati u ono sto danas znamo i imamo, uglavnom u humoristicnim engleskim casopisima i , a i u starom americkom . Brian Walker kaze da je prekretnica nastupila 90-ih godina 19 stoljeca, kad su americki listovi poceli objavljivati nedjeljne strip-dodatke. Tada je taj oblik zabave i postao vrlo popularan. G. 1945, njujorski gradonacelnik Fiorello LaGuardia zapoceo je tjedni program na radiju – citanje stripova. I predsjednik Reagan bio je, kazu, redoviti citatelj nedjeljnih stripova. I dok je vecina tih stripova smijesna, ima i onih koji su vrlo ozbiljni, kojima je tema ozbiljna i teska, kaze Cynthia Burlingham i podsjeca na autora Arta Spiegelmana koji je dobio Pulitzerovu nagradu za svoj strip , strip na temu holokausta. Spiegelmanov najnoviji strip prica je o zivotu u New Yorku nakon 11. rujna 2001, kad su, u teroristickim napadima, srusena dva tornja Svjetskog trgovinskog centra. No, vecina stripova ipak je komicna, dobar dio te umjetnosti ispunjen je humorom i potpuno je normalno, kaze Brian Walker, cuti kako prostorijama muzeja odjekuje smijeh posjetitelja. "U redu je smijati se u galerijama. Potpuno dopustivo, jer neki od stripova su jako smijesni. Zgodni su i slatki, ali i filozofski, poticu na razmisljanje. I to je ono fenomenalno kod stripa – tim jednostavnim umjetnickim izrazom umjetnik je u stanju toliko toga reci, toliko toga izraziti putem tog jednostavnog medija". Zajednicka izlozba pod naslovom , Majstori americkog stripa, bit ce otvorena u losangeleskim muzejima i do 12. ozujka.