Volonteri Korpusa mira zahvalni za modernu tehnologiju
S internetom i mobilnim telefonima na terenu, volonteri najveće američke dobrovoljačke organizacije puno lakše i brže komuniciraju 
Kompjuteri, mobilni telefoni i internet promijenili su način na koji volonteri američkog Korpusa mira komuniciraju i obavljaju svoj posao. Moderna je tehnologija uvela mnoge prednosti, ali možda i neke nedostatke, u vrijeme kad se ova najveća američka dobrovoljačka organizacija za pomoć u inozemstvu sprema proslaviti 50.-u godišnjicu postojanja Američki Korpus Mira šalje volontere u više od stotinu zemalja svijeta. Ti mahom mladi ljudi obavljaju razne poslove – od učitelja engleskog jezika pa do inženjera ili stručnjaka za odnose s javnošću. U ranim 80-im godinama prošlog stoljeća Gordy Mengel bio je volonter Korpusa mira u jednom zabačenom mjestu države Zair, današnjeg Konga. "Poslali su me negdje u središte zemlje, u selo gdje nije bilo ni pošte. Slanje pisama – koja su tada bila jedini izvor komunikacije – bilo je veliki problem." Pisma su putovala tjednima, a nekad i mjesecima. Danas Gordy Mengel također radi u Korpusu mira, ali na višem položaju- zadužen je za programe u Ruandi. On kaže da je suvremena komunikacijska tehnologija promijenila način rada u ovoj organizaciji. Dok je volontirao u Kongu, posve je izgubio kontakt s obitelji i prijateljima u Americi. Jedino što mu je preostalo bilo je da se posve uklopi u lokalnu zajednicu. "S dolaskom interneta i mobilnih telefona, sve je postalo drugačije. Umjesto da pred spavanje ugase petrolejsku lampicu, danas se naši volonteri priključe na Skype, da nazovu roditelje. U tom smislu, iskustvo na području komunikacije uvelike se promijenilo." Sonia Morhange putem Skypea razgovara s prijateljem u Kaliforniji. Ona je jedna od stotinu volontera Korpusa mira u Ruandi. Rodom iz San Diega, Sonia radi u Kigaliju postavlja kazališne predstave o genocidu koji se u toj afričkoj zemlji dogodio sredinom devedesetih. S mamom Sonia razgovara telefonski, a s tatom komunicira putem e-maila. Do sada nije poslala niti jedno pismo. Kaže da ne može niti zamisliti da bi morala čekati mjesecima da ono stigne do Amerike. "Znam, ne mogu vjerovati! Ne mogu niti zamisliti kako je to bilo prije trideset godina. Tako sam se navikla da svatko ima mobilni telefon koji funkcionira svuda u svijetu. Imam sreće da tu gdje radim postoji i bežični internet, jer to komunikaciju čini još bržom." Komunikacijska tehnologija 21. stoljeća ne pomaže samo u komunikaciji s domom. John Reddy, direktor Korpusa mira za Ruandu, bio je volonter 1967. godine u Lesotu. On kaže da se američki volonteri u rješavanju problema svakodnevno služe internetom. Na njemu nalaze nastavne resurse kao i brojne informacije s raznih područja, od navodnjavanja pa do gradnje. Također, volonteri razmjenjuju podatke o konkretnim projektima, ili mobitelom ili internetom. A elektronskim putem dobivaju i donacije iz cijelog svijeta. Međutim, zbog ponekad nepredvidljive prirode posla, dvadeset-četverogodišnja Sonia Morhange kaže da je vrlo utješno znati da su vam prijatelji i obitelj ‘na dohvat ruke’: "Nalazite se u nepoznatoj, stranoj okolini, gdje se uvijek događa nešto neočekivano. Nikad niste u svom elementu i sigurno je da ćete, prije ili kasnije, ‘puknuti,’ ili barem imati trenutaka kada vam je potrebna pomoć ili podrška." John Reddy slaže se da komunikacijska povezanost pruža volonterima dodatnu podršku koju nisu imali u ranim danima ove organizacije. S druge strane, on kaže da su volonteri Korpusa mira nekoć bili samostalniji te priznaje da se ponekad nostalgično sjeća vremena prije interneta i dobrih telefonskih veza.