Ubojice neovisnih novinara i aktivista za ljudska prava u Rusiji djeluju nekažnjeno
Maša Lipman: "Čim novinar počne istraživati nečije interese na poslovnoj sceni, u politici ili bankarstvu – stavlja se u vrlo opasnu si
Međunarodnaunija novinara naziva Rusiju 'jednom od najopasnijih zemalja za novinare.' Judith Latham je o ovoj temi, za rubriku Užarištu, razgovarala se nekoliko medijskih analitičara i novinara - iz Rusije,Sjedinjenih Država i Kirgistana. Najnoviji slučaj koji pokazuje skakvim se opasnostima sreću u Rusiji pripadnici novinarske profesije je slučajčečenske novinarke Natalije Estemirove. Par sati nakon što je ova aktivistica za ljudska prava oteta u bliziniGroznog, glavnog grada Čečenije, njezino je tijelo pronađeno na teritorijuobližnje Ingušetije, također ruske pokrajine. Ruska novinarka Maša Lipman, koja radi u moskovskom centru američkeZaklade Carnegie, kaže da su ovakva ubojstva postala 'rutinska': "Početkom godine, ubijen je jedanodvjetnik koji se bavio problematikom ljudskih prava i mlada novinarka koja jebila s njim. Ubijeni su u središtuMoskve, vraćali su se s tiskovne konferencije. Takvi su događaji, na žalost, vrlo česti. Riječ je o atentatima koje je netko naredioili naručio. Čim novinar počneistraživati nečije interese na poslovnoj sceni, u politici ili bankarstvu –stavlja se u vrlo opasnu situaciju. URusiji se takvi problemi često rješavaju tako da naručite atentat svogprotivnika. Mnogi od tih ubojica znajuda neće biti kažnjeni. Vrlo su rijetkislučajevi kada je ubojica otkriven, slučaj istražen a odgovorna osoba kažnjena." Maša Lipman kaže da kolege NatalijeEstemirove, koji prate poštivanje ljudskih prava, smatraju da je za njezinoubojstvo odgovorna lokalna vlast u Čečeniji: "Za ubojstvo prvenstveno smatrajuodgovornim predsjednika Čečenije, kojem je Kremlj dao zadatak da drži red upokrajini. Sjeverni Kavkaz je općenitovrlo opasno područje. S druge strane,ljudi ginu i u središtu Moskve. AnnaPolitkovskaja – koja je vjerojatno najpoznatija žrtva takvog jednog atentata –bila je ubijena u blizini zgrade u kojoj je živjela, u Moskvi." Maša Lipman kaže da se u Rusiji, ana Kavkazu pogotovo, često poistovjećuju dva pojma – ugrožavanje nacionalnesigurnosti i legitimna kritika koja dolazi iz medija: "Političare najviše zanima da ih nitkone poziva na odgovornost. Taj njihovinteres postaje prioritet broj jedan, iznad sigurnosti samog naroda ilinadležnosti neovisnog sudstva. U Rusijinema suda koji će pozvati vlast na odgovornost. Zato unajmljeni atentatori djeluju posve slobodno." Stručnjak za zemlje bivšegSovjetskog saveza Paul Goble kaže da je takva situacija i u Rusiji a i u većemdijelu zemalja koje su nekada bile dio Sovjetskog saveza: "Utjecajni i moćni ljudi u tim zemljama nevjeruju u slobodu medija. Oni smatrajuda im mediji moraju služiti. Novinarikoji pokušavaju profesionalno obavljati svoj posao – koji žele slobodno iobjektivno izvještavati – gube posao, gube svoje stanove, bivaju premlaćivani iubijani. Televiziji – koja je najvažnijimedij – je vlasnik država, ili je kontrolira. Televizija u pravilu žrtve prikazuje kao da su, zapravo, one krive zaono što ih je snašlo." Paul Goble kaže da je situacijanajgora na sjevernom Kavkazu, koji je dio ruske federacije: "Tamošnja situacija kombinacija jevjerskih i etničkih sukoba, kao i sukoba oko zemlje te oko toga tko će držativlast. A središnja vlast, ona u Moskvi,je potpuno nekompetentna – na svaki problem reagira golom silom." Alisher Khamidov, novianr izKirgistana, kaže da se on i njegovi kolege u Srednjoj Aziji susreću s istimproblemima: "Jedan od problema je pristupinformacijama. Političari, a i većina građana, nemaju povjerenja unovinare. I u Kirgistanu i u SrednjojAziji općenito bilo je slučajeva da su novinari napadani jer se nekome nijesviđalo što su napisali. Većina lokalnihmedija slabo plaća novinare, tako da je teško tražiti visokuprofesionalnost. Recimo, ako trebatenegdje otputovati u okviru svog posla, treba vam novac. Tako da je korupcija problem i kada su upitanju neki novinari." Alisher Khamidov kaže da su neovisninovinari, koji istražuju razne prljavštine u politici, u vrlo teškom položaju: "Postoji razlika između neovisnih novinara ionih koji rade za državne medije. Neovisni mediji u Kirgistanu su pod sve većim pritiskom. Demokratski je razvoj blokiran, tako da novinarito osjećaju. Raširena jeauto-cenzura. Ljudi se boje pisati onečemu što će im otežati život. Prijenekoliko dana, umro je jedan moj kolega, nakon što ga je premlatiopolicajac." Ponekad, vlasti ipak istraže ovakvezločine i kazne odgovorne. Na primjer,bivši visoki dužnosnik ukrajinskog ministarstva unutrašnjih poslova uhićen jenedavno zbog sumnje da je 2000. organizirao otmicu i ubojstvo novinara GeorgijaGongadzea. Sumnja se da je ovaj bivšipolicajac osobno zadavio žrtvu.