Finasijska kriza u SAD: Ljutnja jednih, optimizam drugih
“Prosječni Amerikanac ne bi trebalo da plati visoku cijenu otkupa gubitaka. Ne bi trebalo da nam se povećaju porezi da bi platili gubit
Prema rezultatima nedavnog istraživanja, većina Amerikanacana sadašnju finansijsku krizugleda kao na vrlo ozbiljan problem koji traži hitna rješenja. Većina ih nije nimalo sretna s prijedlogom zakona o otkupu finansijskih dubioza o kojem seraspravlja u Kongresu. Rasprava u kraćem zastoju jer je podosta je ikongresmena i senatora s obje strane koji ne misle isto. "Govor predsjedavajuće Zastupničkog doma Nancy Pelosi bio jejednostranački" – jedna je od optužbiupućivanih od predstavnika Republikanske stranke. "Zato što je neko povrijedio njihova osjećanja, Republikancisu odlučili kazniti cijelu zemlju" – uzvratio je drugi kongresmen, Demokrata. I upravo tako. Kongresmeni, članovi Zastupničkog doma nisuse uspjeli usaglasiti i usvojiti paket mjera vrijedan 700 milijardi dolara.Iskusni analitičari će, međutim, reći da stvarni razlog neusvajanja može bitipredizborni pritisak biračkog tijela saveznih država koje kongresmeni isenatori predstavljaju. S druge strane, štaprosječni Amerikanci misle o finansijskoj krizi? O tome govore troje prosječnih Amerikanaca, različiteživotne dobi i iskustva. Archie Simpson, 88-godišnji penzioner iz Washingtona, kažeda je usvajanje paketa mjera spašavanja u nevolje zapalih finansijskihkompanija neophodno, ali da time nije sretan: "Nisam ljut. Zgrožen sam. Mislim da je riječ o neodgovornomposlovanju kompanija." Gospodin Simpson, pilot iz Drugog svjetskog rata i skoro 30godina marinac, sa suprugom Robertom živi od tačno utvrđene vojne penzije.Njegova pozamašna ušteđevina uložena u dionice izgubila je 40 posto vrijednostitokom sadašnje finansijskekrize: "Pohlepa je ono što me najviše brine. Pohlepa.... Ljudinastoje strpati što više novca u džepove ne radeći svoj posao. Izostala je ikontrola. Ni to nije obavljano kako treba." Supruga, Roberta Simpson,ne podržava usvajanje hitnih mjera. Odrastala je u vrijeme Velikedepresije tridesetih godina, roditelji su je učili teškom radu i finansijskoj disciplini, vrijednostimakoje su je vodile kroz život. Ona kaže. "Davali su, zbog kamata, kredite i ljudima koji ih nisumogli otplaćivati.... Ne mogu vjerovati da se to dešavalo ovih dana i godina.To je za mene nešto nestvarno." Gospođa Simpson smatra da Amerikaci koji pošteno rade iracionalno troše trebaju biti zaštićeni i da usvajanje paketa hitnih mjeratreba biti od koristi upravo takvim ljudima: "Mi ne bi trebalo da platimo visoku cijenu otkupa tihgubitaka. Ne bi trebalo da nam se povećaju porezi da bi platili gubitke zbogljudi koji su kupovali kuće i stanove koje ne mogu otplaćivati. Zaista samljuta zbog toga." Lee Mitchem, studentkinja – postdiplomac na vašingtonskomuniverzitetu Johns Hopkins, drugačije gleda na postojeću krizu. "Ja sam optimista. Mislim da se možemo izvući." Mitchemova je, prije početka postdiplomskog studija, šestgodina radila u finansijskimintitucijama. U dionice je ulagala od tinejdžerskog doba, sada je vlasnica dionica finansijski stabilnih kompanija. Smatra daamerička vlada može, kada se finansijskotržište oporavi, ostvariti profit sada otkupljući gubitke posrnulih banaka: "Ako vlada zaista da sve potrebne garancije, što je opcijaza spašavanje posrnulih, taj potez će rezultirati velikim novčanimiznosima. To bi značilo eliminacijumnogih dugovanja koje vlada inače upravo sada drži, naravno ako se kretanja natržištu preusmjere." Ona se slaže da bi dalje vladino preuzimanje dugova hraniloinflaciju, ali kao studentu koji otplaćuje studentske kredite to bi joj iodgovaralo: "Kao studentu koji se sada školuje i živi od kredita, akoinflacija bude išla na više, realna vrijednost mog kredita će se smanjivati. I ja ću imati koristi odinflacije." "Samo zato što sadašnji paket mjera nepopularan, to ne značida ga ne moramo hitno usvojiti" – reći je jedan od kongresmena. Sigurno je, ipak, da će kongresmeni i senatori,nastavljajući raspravu o otkupu ogromnih gubitaka finansijskih kompanija pažljivo pratitiraspoloženje biračkog tijela zarad vlastitog ponovnog izbora u Kongres.