Steve Park pomaže siromašnoj djeci da uspiju u životu
Steve Park, južnokorejski imigrant, pokušava pomoći mladeži da što bolje savladaju nastavni plan i uspiju nakon škole.
Washington je poznat po jednom od najgorih obrazovnih sistema u Americi. Većina učenika su crnci. Mnogi dolaze iz siromaštva, a matematika i čitanje im nije najjača strana. Steve Park, južnokorejski imigrant koji sada živi u Washingtonu, pokušava pomoći mladeži da što bolje savladaju nastavni plan i uspiju nakon škole. Topli osmjeh i zagrljaj su sve što Steve Park treba zauzvrat kako bi dobio poticaj da i dalje pomaže djeci u ovoj problematičnoj četvrti nedaleko od američkog Kongresa. A sve je počelo prije 15 godina kada je Park upoznao trinaestogodišnjeg dječaka koji nije mogao čitati dječije knjige. Sažalio se jer je znao da će dječak imati velikih problema kada odraste ako ne nauči čitati. Park je osnovao Little Lights Urban Ministers, besplatni, vannastavni odgajateljski i rekreacioni program, sa dodatnim predavanjima iz Biblije. Program je namijenjen djeci koja žive u socijalnom smještaju, okružena siromaštvom, trgovinom droge i kriminalom. Steve Park misli da je problem u kulturi, koja djeci ne daje nade da mogu uspjeti ili pak završiti fakultet. On kaže da jedan od tri učenika u washingtonskim državnim školama završi srednju školu, a ako dođu do fakulteta samo ih 5 % završava. On je definirao svoju organizaciju kao ustanovu koja se fokusira na učenike kojima je najpotrebnija pomoć: "Djeca već od malena vjeruju da nemaju svijetlu budućnost. Misle da nikada neće doći do fakulteta. Velike su šanse da i ne završe srednju školu. Mi nastojimo pružiti mladima sve što je u našoj moći, jer je mnogo faktora u igri koji priječe put do njihovog uspjeha.", kaže Park. On je rođen u Južnoj Koreji, a odrastao je u predgrađu Washingtona. Nikada mu nije bio san raditi sa nepriviligiranom djecom, ali ga je prije 16 godina privukla religija. "Prije prelaska na religiju nisam imao interesa za rad s djecom, kao i za neprofitni rad. Nakon što sam postao religiozan dobio sam suosjećanje za djecu koju sam susretao." Jadno od te djece je Dwaine Brown. Pohađao je predavanja Parkove organizacije, i sada je zadnja godina fakulteta. Prisjeća se dana kada se Park pojavio u njegovom crnačkom naselju: "Kada dođu novi ljudi u zajednicu obično su bojažljivi i nervozni, ali on se odmah uklopio. " Nekoliko blokova niže od Dwaineova doma, Steve i njegova supruga Mary, sa malim brojem radnika i volontera, pružaju mladima sigurnije okruženje za učenje i igru. A osim ocjena, organizacija im pomaže i učeći ih korisnim životnim osobinama. Steve se osvrnuo na svoja iskustva sa dobrotvornim radom: Djeca koja su prolaze program za kratko vrijeme imaju poboljšane rezultate u školi, a rezultati i njihova zahvalnost mu daju nadu za budućnost, i to ga gura naprijed. “Želim da djeca s kojom radimo dožive taj osjećaj nade i suossjećanja među sobom kao bi promijenili život na bolje." Steve Park zna da je njegov trud uspješan sve dok djeca s kojom radi vjeruju u sebe kao što on vjeruje u njih.