Znanstveni kafić u St. Louisu
Na domjencima u kafiću, znanstvenici izlaze među ljude i objašnjavaju im što rade jezikom laika
Znanost je ponekad prekomplicirana i teška za pojmiti, s velikim udaljenostima i teško shvatljivim objektima. Znanstvenici često imaju poteškoća objasniti laicima što je to čime se oni bave. Veronique LaCapra je otkrila da postoji način kako znanstvenike izvući iz njihovih laboratorija na razgovor uz jelo i piće Znanost je ponekad prekomplicirana i teška za pojmiti, s velikim udaljenostima i teško shvatljivim objektima. Znanstvenici često imaju poteškoća objasniti laicima što je to čime se oni bave. Veronique LaCapra je otkrila da postoji način kako znanstvenike izvući iz njihovih laboratorija na razgovor uz jelo i piće. Većina ljudi uči o znanosti u školi, preko medija ili putem interneta, no u znanstvenom kafiću oni mogu o znanosti nešto naučiti izravno od samih znanstvenika. Već četiri godine Al Wiman organizira svakog mjeseca takav jedan domjenak za znanstveni centar Saint Louis u saveznoj državi Missouri: „Koncept znastvenog kafića je u stvari počeo u Europi, bila je to ideja kako uključiti znanstvenike u neformalne razgovore s javnošću.“ Danas u Sjedinjenim Državama postoji više od stotinu znanstvenih domjenaka u barovima i restoranima. Njih posjećuju od svega nekoliko ljudi pa do preko stotinu osoba, ovisno o temi. U gradu St. Louisu organiziraju se dva takva skupa. Jedan od njih, pod pokroviteljstvom sveučilišta Washington, održava se jednom mjesečno tijekom školske godine u baru pod imenom Schlafly Bottleworks. Njegova organizatorica Cynthia Wichelman kaže da tu profesori sa sveučilišta govore o svojim istraživanjima, te da taj skup privlači raznovrsnu publiku: „Tu dolaze inženjeri i doktori, te različiti ljudi koje znanost zanima, neki od njih su u mirovini, neki možda bez posla, dok su neki od njih studenti koji žele više naučiti.“ Teme o kojima se razgovara na ovim okupljanjima su različite kao i znanstvena polja na kojima se vrste istraživanja, od crnih rupa u svemiru, do biološkog sata i botanike. No najbolji dio večeri počinje nakon što znanstvenici završe svoje prezentacije, kad se u razgovor uključi i publika. Pitanja obično ima jako mnogo, i taj dio često traje duže od samog predavanja, što znanstvenike ni najmanje ne smeta. Ivan Jimenez, znanstvenik iz botaničkog vrta savezne države Missouri, kaže da cijeni priliku razgovarati o svojem radu s ljudima izvan njegovog znastvenog okruženja: „Znanstvenici često razgovaraju s drugim znanstvenicima, ali ne baš tako često s ne-znanstvenicima, a to je na neki način uzbudljivo i zabavno, a zna biti i veliki izazov.“ No u znanstvenim kafićima u St. Louisu čini se da to iskušenje ne smeta ni znanstvenicima niti onima koji to nisu.