U Montrealu počinje konferencija o klimatskim promjenama
Izvješće Centra Pew poziva i na politički dijalog između najvećih svjetskih ekonomija izvan službenog pregovaračkog procesa u okviru Uj
Pregovarači o klimi iz čitavog svijeta okupljaju se u Montrealu kako bi raspravili mnogo striktnije mjere protiv globalnog zatopljavanja koje bi trebale zamijeniti Protokol iz Kyota, kada on istekne, 2012. godine. Prema Sporazumu – postignutom posredovanjem Ujedinjenih naroda -, koji je stupio na snagu ove godine, 38 zemalja svijeta obećalo je da će u slijedećih 7 godina smanjiti svoje otpuštanje stakleničkih plinova za 5,2 posto ispod razine na kojoj je bilo 1990. godine. Novo izvješće Centra Pew za globalne klimatske promjene nudi montrealskim pregovaračima neke ideje za strategije nakon isteka Protokola iz Kyota. Izvješće se temelji na sastancima 25 dužnosnika vlada i poslovnih čelnika iz 15 zemalja, uključujući i Sjedinjene Države, Meksiko, Australiju, Brazil, Kinu i Japan. Predsjednica Centra Pew za globalne klimatske promjene Eileen Claussen kaže da izvješće sugerira neke nove pristupe problemu klimatskih promjena koji su praktični, politički izvedivi i učinkoviti. "Izvješće kaže da nam treba fleksibilniji međunarodni okvir koji bi obuhvatio najveće ekonomije svijeta. Na 25 zemalja otpada 83 posto globalnog otpuštanja stakleničkih plinova. Sve te zemlje trebaju sudjelovati u rješavanju problema." Sjedinjene Države su odbacile Protokol iz Kyota tvdeći da bi on naštetio američkom gospodarstvu, kao i da ne traži smanjenje otpuštanja stakleničkih plinova od najvećih zagađivača među zemljama u razvoju. Eileen Claussen iz Centra Pew kaže da je administracija predsjednika Busha – što joj treba priznati - inicirala čitav niz sporazuma s drugim zemljama, usredotočenih uglavnom na tehnologije vezane uz globalno zatopljavanje. No, gospođa Claussen vjeruje da Sjedinjene Države, kao najveći zagađivač stakleničkim plinovima, moraju učiniti više. "Do sada, administracija je govorila da je preokupirana vlastitim inicijativama, te da ne želi sudjelovati u ovim ostalim stvarima. Mi mislimo da mora, a mislimo da to moraju i druge velike ekonomije i među razvijenim zemljama, kao i zemljama u razvoju." Izvješće Centra Pew poziva na dogovaranje okvira koji bi različitim zemljama omogućio različite pristupe rješavanju problema klimatskih promjena. Čitav bi proces, kažu dužnosnici tog centra, trebao biti otvoreniji i fleksibilniji. Neke bi se zemlje udružile u jednakim nastojanjima, neke bi se mogle okrenuti tehnološkoj suradnji, neke bi preuzele drugačije vrste obveza. Eileen Claussen kaže da bi takva nastojanja mogla potaknuti i dobrovoljno smanjenje ispuštanja stakleničkih plinova od strane industrija koje su najveći zagađivači, poput elektroenergetskog sektora ili automobilske industrije. Čelnici američke industrije, poput administracije predsjednika Busha, favoriziraju dobrovoljni, fleksibilni pristup, a neki to i provode u praksi, poput kompanije Dupont. Izvješće Centra Pew poziva i na politički dijalog između najvećih svjetskih ekonomija izvan službenog pregovaračkog procesa u okviru Ujedinjenih naroda. Cilj bi bio, kaže se, uspostava šireg političkog konsenzusa koji bi ubrzao tempo ponekad vrlo tromih pregovora.