Kardinal Puljić: Među hrvatskim političarima ima i ucjenjenih i kupljenih
Kardinal Vinko Puljić, nadbiskup sarajevski, govori o ustavnim promjenama u Bosni i Hercegovini te pojašnjava zašto je Biskupska konfer
: Drago mi je da mogu pozdraviti kardinala Vinka Puljića, nadbiskupa sarajevskog. Hvala vam što ste odvojili vremena za naše slušateljstvo gospodine kardinale. : Hvala lijepo i vama na pozivu i lijep pozdrav vama i svima koji nas slušaju. : Tema za razgovor na pretek, no čini mi se da ona koja najviše gori jesu ustavne promjene u Bosni i Hercegovini. Biskupska konferencija Bosne i Hercegovine protiv je ovakvih promjena. Možete li nam još jednom ukratko objasniti zbog čega? : U biti, biskupska konferencija je za ustavne promjene. Bilo je to već one godine čim je potpisan mirovni sporazum. Rečeno je da taj sporazum ne gradi jednu političku stabilnost niti jednakopravnost. Danas kad se pristupa rješavanju donošenja novog ustava, biskupi su rekli da se ne donose takve promjene gdje se ne garantira jednakopravnost. Kad su u pitanju tri konstitutivna naroda, ako se stvara ustav na državnoj razini onda nema opravdanja glasovanje sa entitetske strane, nego treba glasovati o jednakopravnosti na državnoj razini. Zato smo mi reagirali. Međutim, ta naša reakcija je jedno mišljenje. Entitetska podjela je nepravedna podjela jer je to ozakonjenje ratnih uspjeha i zato smatramo da je entitetska podjela nepravda. Nego idemo na državnoj razini kao što se normalne države uspostavljaju organizacijski i po regijama. Mi smo predrožili četiri regije. To su regije koje je OSC donio u svojoj strukturi djelovanja. Mi smo donijeli upravo takav prijedlog, da se sačuva multi-etničnost na cijelom prostoru Bosne i Hercegovine kako bi svaki građanin u svome identitetu vjerskom, nacionalnom i kulturnom imao jedan mehanizam zaštite, jedan mehanizam sigurnosti koji je jako važan za zajednički opstanak u multi-etničkoj državi. : Plaši li se Katolička crkva Bosne i Hercegovine entitetskog načela odlučivanja u Zastupničkom domu Parlamenta Bosne i Hercegovine? Je li to najveći strah? : Mislim da to nije u pitanju Katoličke crkve nego u pitanju naroda. Katolička crkva je preživjela mnogo država, pa će preživjeti i ovakve. Ona ne ovisi o nekim političkim odlukama, već je u pitanju narod, a mi smo upravo ukazali da su mnoga rješenja učinili koja su se odrazila da mi sad nemamo pola vjernika od broja prije rata te da oni koji su tu nemaju osjećaj sigurnosti za opstanak. Radi toga mi reagiramo. Dakle, mi smo govorimo glas naroda koji ozbiljno doživljava svoju nesigurnost. Znam da mnogi političari, i domaći i inozemni, s vama žele razgovarati o ovoj temi. Gdje se kreću sada ti razgovori i da li je to neka vrsta pregovora s vama? Mi ne govorimo napamet, imamo fakta na koje ukazujemo. Jasno, da ljudi od vlasti nikada ne vole čuti kritiku i ja razumijem njihovu reakciju, međutim mi ne možemo ostati nezainteresirani kad je u pitanju egzistencijalnost, odnosno budućnost života na ovim prostorima. A kad su u pitanju sva ta lobiranja, koja se u zadnje vrijeme događaju, moram reći da ta obećanja nama nisu jamstva, jer jamstvo smo mi prokockali kad su nam govorili da mirovni sporazum ide na rješavanje multi-etničke Bosne i Hercegovine. On nije rješio to pitanje, nego je podijelio državu na dva entiteta i to je ono na što mi reagiramo. Jesu li po vašem mišljenju Hrvati katolici u Bosni i Hercegovini u ovom trenutku manjina? : Smatramo da Bosna i Hercegovina ne smije ignorirati našu stvarnost, odnosno oni koji odlučuju o Bosni i Hercegovini ne smiju ignorirati da smo mi tu kod kuće, mi nismo došljaci. Mi smo sastavni dio identiteta Bosne i Hercegovine sa svojom kulturom, sa svojom poviješću i sa svojim angažmanom danas u ovoj stvarnosti. Uostalom, ja se nikada ne trebam stidjeti svih onih riječi koje sam govorio za mir u Bosni i Hercegovini. I zato smijem stati, bez obzira na velike sile i moći koje imaju, i reći u oči: Ovo je moj život, a ne politika koju vi vodite. Zato to smatram dužnošću i pravom govoriti pred cijelim svijetom. Onda što i kako dalje? : Ništa, osim govoriti istinu i činiti borbu za jednaka prava, ništa drugo. Kad kažem borba, ne mislim na onu u materijalnom smislu, već na onu moralno-pravnu. Hrvati su, čini mi se barem u političkom smislu, podjeljeni oko ovoga. Kako vidite tu situaciju unutar hrvatskog korpusa? Mislim da je puno čimbenika koji su doveli do toga. Poznato je da postoje ucjenjeni, kupljeni, naivni, a i oni koji žele dobro. To je stvarnost koju mi doživljavamo i ne bih prozivao. Mi imamo dovoljno elemenata da to mogu jasno govoriti, ako treba odgovoriti ljudima to ću onda u oči i reći. Mislite da ima ucjenjenih i među hrvatskim političarima u Bosni i Hercegovini? Ima među hrvatskim političarima i ucjenjenih i kupljenih. To je bilo i za vrijeme gospodina Petrića, on dobro zna što je napravio s pojedinim političarima. To sada rade i ovi političari. Mislim da su uspjeli podjeliti, a nažalost to je možda i naša osobna krivnja što nismo deklarirali jasnu strategiju upravo tog multi-etničkog suživota u jednakopravnosti ali u jasnom identitetu. : Upravo ste načeli moje slijedeće pitanje gospodine kardinalu. Koliko su sami Hrvati ili hrvatski političari iz Bosne i Hercegovine krivi za ovu sadašnju situaciju? : Pa mislim, znate što sam im jednom zgodom rekao? Vi ćete četiri godine svog mandata odraditi i otići, a ja ostajem s narodom da slušam njihove jade. To je zapravo najveći problem. Oni u svoje četiri godine idu putem, kako bi rekao, snalaženja i prođu i odoše, a onda dođu drugi i nastave drugim putem, dok mi vjerski čelnici ostajemo s narodom trajno. Meni je zapravo teško govoriti o njima jer oni rade svoj posao, a je li on ispravan – to neka povijest dokaže. Mali problem ima u tome što mnogi od tih političara koji su iz hrvatskih stranaka iz Bosne i Hercegovine, a koji su kako vi kažete prolazili nakon četiri godine, ipak ostajali u nečemu što se zovu vile, velike kuće i uz mnogo novaca, dok ljudi o kojima vi govorite i kažete da je crkva glas naroda, nemaju baš sve te pogodnosti. Pa, znate ta stvar je i na svim stranama, samo često je puta da mi kako smo malobrojniji, više smo uočljiviji u tim stvarima. A to što vi sada spominjete, to su radili i oni koji su predstavljali međunarodnu zajednicu ovdje – isto su tako dobro prolazili i velikom žlicom grabili. Tako da je to slučaj i s ovima koji sada imaju vlast. Nažalost, mislim da tu često puta nije moje da budem super sudac iznad svega toga. Mislim da je potrebno stvarati moralna i etička načela u društvenom sustavu kako bi se moglo istinski čovjeka vrednovati. Može li možda za kraj jedna vaša kratka poruka gospodine kardinalu, Hrvatima u Bosni i Hercegovini, katolicima u Bosni i Hercegovini? Ja sam na svojevrstan način u svojoj uskršnjoj poruci pod naslovom – ‘Ne plašite se ni sadašnjosti ni budućnosti’, upravo htio ohrabriti ljude u vjeri i onom pouzdanju. Pa mi smo kao crkva proživljavali puno teških i mučnih vremena, ali nismo nikada izgubili nadu i pouzdanje u Boga. To je zapravo moja poruka svim vjernicima, bez obzira kakve će političke igre biti i kako će velike sile krojiti kapu u Bosni i Hercegovini jer Bosna i Hercegovina nikada nije sama pravila državu, uvijek su je drugi pravili. Tako da to ne treba čuditi ni danas. Unatoč svih tih stvari mi trebamo ovdje živjeti, ovo je naša gruda, ovo je naš rodni kraj i zavičaj i ne može je nitko više voliti nego mi sami. Zato hrabrim, ne treba se bojati niti sadašnjosti niti budućnosti. : Završimo ovim vašim riječima. Hvala vam najljepše što ste odvojili vremena za slušateljstvo Glasa Amerike.