Ruka islamu još uvijek ispružena
Fuad Ajami: "Obama je u Kairu pokrenuo niz legitimnih pitanja. No, mnogo je obećao i sada se sučeljava sa stvarnošću, prizemljuje se"
Kada predsjednik Obama u lipnju otputuje u Indoneziju imat će još jednu priliku obratiti se muslimanskom svijetu. On može predstaviti samog sebe kao simbol nade u pomirenje islamskog i zapadnog svijeta Predsjednik Obama u lipnju putuje u Indoneziju, zemlju s najbrojnijim muslimanskim stanovništvom na svijetu. Njegov prošlogodišnji govor u Kairu smatra se temeljnim u nastojanjima da se premoste razlike između muslimanskih i zapadnih zemalja. No, mnogi muslimani kažu da predsjednik Obama treba više učiniti na toma planu. Trzavice između islamskih i zapadnih zemalja često izbiju, poput one kada je jedan dnevni list u Danskoj objavio karikature s likom proroka Muhameda ili u nekim drugim europskim zemljama kada muslimanske učenice odu u školu pokrivene tradicionalnim muslimanskim velom. Sjećamo se i nedavne zabrane izgradnje minareta u Švicarskoj. I ratovi u Iraku i Afganistanu kompliciraju američke odnose s islamskim svijetom. Prošle je godine predsjednik Obama otišao u Kairo nadajući se da će moći promjeniti dosadašnji odnos. Gospodin Obama je u svom govoru rekao da, iako je on kršćanin, da je obitelj njegovog oca muslimanska: “Došao sam u Kairo tražeći novi početak u odnosima između Sjedinjenih država i muslimana diljem svijeta”. Američki predsjednik je rekao da Sjedinjene Države nisu u ratu s islamom nego su protiv nasilnih ekstremista koji koriste napetosti između islamskog svijeta i Zapada. Te tenzija potiču još od križarskih ratova, kada su kršćanske vojske izvršile invaziju na Svetu zemlju. No, povijest bilježi i periode harmonije, kao u srednjovjekovnoj Španjolskoj. Od terorističkih napada od 11.rujna 2001.godine bilo je potrebno uložiti dodatne napore kako bi se premostile razlike između dvije civilizacije. Tako su se nedavno sunitski i šiitski imami sreli s kršćanskim svećenicima u Nacionalnoj katedrali u Washingtonu. Profesor sa sveučilišta Al Azhar u Kairu, rekao je da je govor predsjednika Obame u glavnom egipatskom gradu bio prekretnica: "Bio sam tamo i jako cijenim taj govor. Međutim, mi još uvijek čekamo da vidimo rezultate u praksi”. Profesor El-Tayeb kaže da Sjedinjene Države ne bi trebale biti na istoj strani s Izraelom te da ne bi trebale voditi ratove u muslimanskim zemljama. vodeći je stručnjak za srednjoistočne studije na sveučilištu Johns Hopkins. On kaže: “Mislim da je gospodin Obama u Kairu pokrenuo dosta legitimnih pitanja. No, dao je previše obećanja i očigledno je da se sada prizemljuje”. Fuad Ajami naglašava da postoje stvari koje ne može riješiti američki predsjednik poput sukoba unutar samog islama: “Najekstremniji elementi iz muslimanskog svijeta naprosto su oteli islam. Tako imamo radikalne imame u Jemenu, zatim u južnoj Aziji te u Pakistanu. Mislim da su se muslimani napokon razbudili i shvatili da je njihova religija dovedena u opasnost, da je njihova vjera postala, u mnogo čemu, simbol za radikalizam”. Predsjednik Obama nema laku zadaću. Kod kuće, u Americi, kritičari ga optužuju da ide svijetom i da se 'ispričava u ime Sjedinjenih Država'. Gospodin Obama smatra pak da u Americi sve religije mogu napredovati: “To uključuje i skoro sedam milijuna američkih muslimana koji danas u našoj zemlji ostvaruju zaradu i razinu obrazovanja iznad američkog prosjeka”. Nekoliko stotina muslimana svakog se petka mole u Islamskom kulturnom centru u glavnom američkom gradu. Neki od nji su diplomati, a mnogi su građani koji u Americi žive desetljećima. Oni još uvijek vjeruju u poruku gospodina Obame: “Ljudi misle da će on na brzinu srediti stvari što nije realnost” - rekao nam je jedan od okupljenih vjernika. "Nema nikakvi izgleda da se išta može napraviti na brzinu. Vjerujem da će sve biti u redu. Nije lako i treba vremena da se situacija popravi“ - dodao je drugi. Kada predsjednik Obama otputuje u Indoneziju imat će još jednu priliku obratiti se muslimanskom svijetu. Ta zemlja ima i osobno značenje za njega, jer je u Indoneziji živio kao dijete. On može predstaviti samog sebe kao simbol nade glede pomirenja između islamskog i zapadnog svijeta.