'Kraj vjere' (31/10/04) - 2004-10-30
Autor Sam Harris smatra da život doista ima duhovnu dimenziju, no da bi duhovnost trebala biti podložna istim rigoroznim testovima, kao
Autor kontroverzne knjige "The End of Faith - Kraj vjere," Sam Harris, smatra da se u doba vjerskog terorizma ne treba pridržavati nepisanog pravila da se vjera ne smije kritizirati. Sve vjere treba poštivati, kaze on u razgovoru s Mikeom O'Sullivanom, ali o njima ipak treba i kriticki razgovarati. Vjera, kažu vjernici, inspirira, daje moralni kompas i osjećaj da život ima smisla. No, kritičari ističu da vjera ima i svoju mračnu stranu. Vjerski razdori razaraju zajednice i izazivaju nasilne sukobe. Možda upravo zbog toga mnogi danas ne žele govoriti o vjerskim razlikama. Međutim, pisac Sam Harris kaže da je širenje nove tehnologije, uključujući nuklearno oružje koje stane u aktovku, stvorilo svijet u kojem stara pravila više ne vrijede: "Nikada, cak ni prije pedeset godina, nije neki vjerski fanatik mogao samo tako uništiti živote milijuna ljudi. Brzo se bližimo i trenutku kada će oružje za masovno uništavanje, pa čak i razorni kompjutorski virusi, moći tako narušiti društvo da ćemo doista morati naći načina da se organiziramo zajedno." Autor knjige "Kraj vjere" posebno kritizira muslimanske militante, koji vjeruju da vode rat protiv nevjernika, te kršćanske fundamentaliste, koji, kako kaže, svoje moralne stavove o pobačaju i spolnosti zele nametnuti svima drugima. Međutim, prema njegovom mišljenju, nije jedini problem fundamentalizam. I umjerene vjerske struje, ocjenjuje Harris, sadržavaju zametke ekstremizma. John Crossley, profesor religije na Sveučilištu Južne Kalifornije, donekle se slaže s Harrisom: "On je očito ogorčen zbog nasilja počinjenog u ime vjere. Mislim, ipak, da griješi kada te probleme pripisuje ne samo vjerskom fanatizmu, već i kada odbacuje samu vjeru i suprotstavlja joj razum." Sam Harris nije obični ateist. Kako sam kaže, ateizam nepotrebno ignorira onu misterioznu, duhovnu stranu života. Isto tako, odbacuje ideju da vjeru treba gušiti, kao što se to radilo u komunističkim zemljama. Komunizam je, kaze Harris, baš poput religije, vjera koja se osniva na ideologiji. Ono sto on predlaze, to je jednostavno – proširiti konverzaciju o vjeri. Autor knjige "Kraj vjere" smatra da život doista ima duhovnu dimenziju, no da bi duhovnost trebala biti podložna istim rigoroznim testovima, kao i drugi oblici znanja, poput znanosti. Profesor Crossley odgovara da je Harrisova definicija religije preuska. Vjera je, kaže, više od popisa dogmi, iako nekada degenerira u dogmu. Crossley dodaje da, za njega, vjera proizlazi iz osjećaja transcedentnog: "A to se osniva o prirodnom osjećaju ovisnosti. Nitko od nas nije stvorio samoga sebe. Ne znamo odakle dolazimo. Znamo da nećemo živjeti vječno i da ćemo umrijeti. Stoga je prirodno da čovjek razvija osjeća transcendentnog." Autor Sam Harris kaže da vjera uključuje i moralne spoznaje o potrebi da čovjek "voli bližnjega svoga", no ističe da slične spoznaje imaju i ne-vjernici. On također priznaje da vjera zbližava ljude kroz vjerske rituale. No, kako kaže, rituali u zajednici ne moraju nužno biti vjerske prirode: "Mislim da trebamo razviti rituale i dijaloge koji ne vrijeđaju sve što smo otkrili o svijetu u zadnjih dvije tisuće godine, a što je podjednako jako vezivno tkivo društva." Sam Harris zaključuje da vjernici imaju pravo na svoju vjeru, no da bi trebali biti spremni na intelektualne i druge izazove, ukoliko pokušaju drugima nametnuti svoje stavove.