Pentagonov tajni špijunski projekt - rezultat nepovjerenja u CIA-u? (31/1/05) - 2005-01-31
Lee Strickland: "Riječ je o birokratskom nastojanju da se stekne više moći i vlasti, nepotrebnom ni s pravne ni s upravne točke gledišt
Nedavno novinsko izvješće u kojem je objelodanjeno da američko Ministarstvo obrane osniva novu tajnu špijunsku jedinicu iznenadilo je mnoge u obavještajnom svijetu i izvan njega. Takav oblik špijunaže obično je bio u domeni rada Središnje obavještajne agencije CIA-e. Međutim, starih se suparništava nije lako riješiti. Dužnosnici Pentagona požurili su se da umanje bilo kakvu percepciju kako je nova obavještajna jedinica, nazvana Odjel za stratešku podršku, utemeljena kako bi se zaobišla CIA. Po njihovim riječima program je stvoren u suradnji s CIA-om, a ne u konkurenciji s njom. Ipak, obavještajni stručnjaci kažu da samo njegovo osnivanje održava dugogodišnju atmosferu nepovjerenja i suparništva između viših dužnosnika Pentagona i CIA-e. Lee Strickland proveo je trideset godina kao viši dužnosnik ove obavještajne agencije prije negoli se umirovio prošle godine. On kaže da je nova jedinica jasan odraz frustracije ministra obrane Donalda Rumsfelda glede razine i količine obavještajnih informacija koje dolaze od CIA-e: "Ono što sad vidimo je želja ministra za nekom vrstom trenutačnog zadovoljenja. A bude li imao svoju vlastitu obavještajnu agenciju, dobit će ono što želi, kad želi i kako to želi." Američka vojska je u prošlosti imala vlastite kapacitete za obavještajni rad, mogla je angažirati agente u inozemstvu da osiguraju informacije, baš kao što to čini CIA, te je te kapacitete naširoko koristila, posebice tijekom rata u Vijetnamu. Međutim, Pentagon je te kapacitete izgubio tijekom osamdesetih godina prošlog stoljeća i bio je prisiljen oslanjati se u velikoj mjeri na informacije CIA-inih špijuna. Umirovljeni general William Odom zna o tim suparništvima više od većine drugih. Tijekom osamdesetih godina bio je šef vojne obavještajne službe, a potom je bio na čelu super tajne Agencije za nacionalnu sigurnost NSA. On kaže da "zla krv" između CIA-e i vojske seže daleko u prošlost. Prisjeća se kako je tom nezadovoljstvu pridonijela i slabo organizirana misija oslobađanja američkih talaca u Iranu: "U misiji oslobađanja taoca u Iranu, oni jednostavno nisu uspjeli pružiti nikakve korisne obavještajne podatke. Kad je vojska sama stvorila malu tajnu jedinicu i zapravo prikupila nešto korisnih informacija, CIA to nije nikad oprostila i do kraja osamdesetih povlačila je to pitanje i pravila neprilike. A to je još uvijek svježe u sjećanju ljudi dok se ova borba opet zakuhava u Rumsfeldovo vrijeme." Lee Strickland, koji sad radi kao direktor Centra za politiku informiranja na Sveučilištu Maryland, kaže da su operativci Pentagona i CIA-e dobro surađivali na terenu, posebno u doba nošenja s terorističkom prijetnjom. Po njemu problem je u neslaganju dvije birokracije koje rukovode ovim ustanovama: "Suradnja na razini nižih uposlenika, čak i na organizacijskoj razni, bila je uvijek odlična. Povećavala se iz godine u godinu. I na neki način to je rješenje u potrazi za problemom. Po mom mišljenju, riječ je o birokratskom nastojanju da se stekne više moći i vlasti, tamo gdje je uopće ne treba, i gdje je nije mudro imati, ni s pravne ni s birokratske točke gledišta." Osam od 15 američkih obavještajnih agencija pod izravnom je kontrolom Pentagona, koji se žestoko borio u Kongresu protiv odredbi obavještajne reforme kojima se sve agencija stavljaju bar pod nominalnu kontrolu novog direktora za nacionalne obavještajne djelatnosti. Zakonski je prijedlog usvojen prošli mjesec, međutim, veći dio njegovih odredbi tek treba stupiti na snagu. General Odom ne vjeruje da će reforma obavještajnih djelatnosti učiniti puno na promjeni ušančene birokratske kulture, te izražava sumnje da će se moći iskovati dobri radni odnosi između CIA-e i vojske: "Vjerujem da za ovo postoji održivo i djelotvorno rješenje. Međutim, Rumsfeldov imperijalizam birokratske nadležnosti vjerojatno isključuje mogućnost postizanje djelotvornog odnosa i suradnje. A mislim da ćemo vidjeti i izvjestan razvoj događaja koji mu baš neće ići u prilog kad Kongres počne proučavati to pitanje." Članovi Kongresa izražavaju podršku novoj špijunskoj jedinici, iako su neki zastupnici izrazili zabrinutost zbog mogućnosti da bi ona mogla zadirati u tradicionalno CIA-inu nadležnost.