Brzom raspadu sovjetskog bloka najviše je pridonio Mihail Gorbačov koji nije želio silom suzbijati političke promjene
"Jednom kada su Gorbačov i Politbiro odlučili da neće koristiti vojnu silu, postalo je očito da će se cijela ta kuća od karata srušiti"
Slijediprvi od pet priloga povodom nadolazeće dvadesete godišnjice pada Berlinskogzida. Naša dopisnici iz glavnog gradaNjemačke Sonja Pace osvrće se na ovaj povijesni događaj, njegove uzroke iznačenje koje mu pridajemo danas. Nalazimo se na mostu Glienicke, kojispaja berlinsku periferiju sa susjednim Potsdamom. Za hladnog rata – do 1961. - tu je bio granični prijelaz između Zapadnog iIstočnog Berlina, i na njemu su obavljene brojne razmjene špijuna. 'Zarobljeni bi obavještajci bilislani s jedne strane na drugu; moglo ih se vidjeti kako prelaze preko mosta' –kaže nam Haio Koelling, stanovnik Potsdama.No, početkom šezdesetih komunistički je režim Istočne Njemačke upravo naovom mjestu podigao zid, u želji da spriječi masovni odlazak svojih građana nazapad. Zid je sljedećih gotovo četrdesetgodina simbolizirao Željeznu zavjesu. Vremenom su se u strogo čuvanom komunističkom bloku ipak počele naziratipukotine, kaže Joechen Staadt sa berlinskog Slobodnog sveučilišta: "Bilo je ljudi koji su bili svjesnivrlo loše ekonomske situacije u Istočnoj Njemačkoj. Toga je bila svjesna – kao što smo kasnijedoznali - i istočnonjemačka tajna služba." Promjene je također navijestio idolazak na vlast reformista Mihaila Gorbačova u Sovjetskom savezu. Joachen Staadt smatra da je upravo to bioključni događaj koji je vodio raspadu komunističkog sustava. 'Odjednom se u Rusiji javno počelo govoriti oujedinjenju Njemačke' – kaže ovaj njemački politički analitičar. Podrška Moskve znatno konzervativnijemkomunističkom vodstvu u Berlinu bila je sve slabija, što je znao iskoristititadašnji američki predsjednik Ronald Reagan. On je 1987. javno, predBerlinskim zidom, pozvao sovjetskog vođu da ukloni to zdanje koje je razdvajalopripadnike istog naroda. U jesen 1989.mnogi istočni Nijemci na Zapad su dolazili već i zaobilaznim putem, prekoMađarske. U samoj tadašnjoj Demokratskojrepublici Njemačkoj počeli su masovni prosvjedi protiv vlasti. Iako je u konačnom raspletu važan bio iutjecaj Zapada, ključna je bila uloga Gorbačova – kaže Michael Cox, predavač nalondonskoj School of Economics: "Jednom kada su Sovjetski savez,Moskva, Gorbačov i Politbiro odlučili da neće koristiti vojnu silu, onda jepostalo očito da će se cijela ta kuća od karata srušiti." I zaista se srušila, i to mnogoprije nego što se očekivalo. 9. studenog1989. 'pao' je Berlinski zid, a s njim i komunistički režim u IstočnojNjemačkoj. Nakon toga, kaže Michael Cox,slijedili su višemjesečni pregovori o budućoj organizaciji kontinenta i mjestuujedinjene Njemačke na njemu: "Ne treba zaboraviti da je 1989. i 1990ujedinjena Njemačka brinula mnoge Europljane.Da se to ublaži, bilo je potrebno poduzeti vrlo složene diplomatskepregovore. Uz to, ujedinjenje je moraoodobriti Gorbačov. Zbog toga, ja mislimda je upravo on bio ključna osoba u tim događajima." Njemačka se službeno ujedinila 1990.,a sljedeće je godine prestao postojati Sovjetski Savez. Hladni je rat okončan. Naš sugovornik iz Potsdama, Haio Koellinggovori o promjenama koje je za njega donio pad komunizma. Po profesiji arhitekt, u starom je režimuradio u urbanističkom zavodu. Nakon štoje pao Berlinski zid, imao je vlastitu arhitektonsku tvrtku. Danas je umirovljenik. Kaže da je za njega najveća promjena u tomešto slobodno može prijeći preko mosta Gleinicke, na kojem danas više nemabodljikave žice i na kojem se više ne razmjenjuju špijuni.