Marinko Čulić: Nerealno je očekivati istrage protiv hrvatskih novinara koji su poticali na ratne zločine ili širili mržnju
"Oni su još uvijek u 'špici' toga našeg novinarskog ceha pogotovo u udarnim medijima kao što je televizija" - izjavio je novinar ugaslo
S posebnim zanimanjem mediji u državamanastalim na prostoru bivše Jugoslavije dočekali su prošlotjednu najavu srbijanskog Tužiteljstva za ratne zločine da priprema istragu o odgovornosti pojedinihmedija za poticanje na ratne zločine i huškanje na etničku mržnju u ratutijekom devedesetih. Srbijansko tužiteljstvo istražit će tvrdnje dijelaoptuženih za zločine u Vukovaru i Zvorniku koji su na suđenju izjavili da suih na zločine potaknuli pisanje iprilozi u pojedinim medijima. Ni haaškisud ni nacionalni sudovi do sadnisu istraživali odgovornost medija za poticanje na rat i mržnju u bivšoj Jugoslaviji. Haaški je sud na doživotni zatvor osudio tekdvojicu medijskih urednika odgovornih za poticanje na genocid u Ruandi:Ferdinanda Nhimana bivšeg urednika jedne od ruandskih radiotelevizijskihpostaja, te Hassana Negezea, izdavača ekstremističkog lista Kangura. Otvaranje istraga protiv novinara u Hrvatskojbilo bi također potrebno, ali nije previše realno, kaže za Glas Amerike novinar ugaslogsplitskog tjednika Feral Tribunea, a danas komentator lista Novosti i portalaIndeks, Marinko Čulić. On podsjeća na mišljenja pravnih stručnjaka koji tvrdeda je vrlo teško dokazati poveznicu između huškačkih novinarskih uradaka nejednoj i konkretnih ratnih zločina nadrugoj stran. Čulić podsjeća i da sunacionalni sudovi ratne zločine počeli istraživati tek pod snažnim političkimpritiskom izvana, te da toga pritiska kad su novinari podstrekači posrijedi,više nema. Najava srbijanskog tužiteljstva o pokretanju istraga o odgovornostinovinara za ratne zločine, ipak je iznimno vrijedna. : "Za mene je to vrijedno zato što se ustanovio jedan presedan tako da seprvi put i u pravosuđima ex-Jugoslavijeo ratnim zločinima počinje govoriti kao o nečemu što je unaprijed isplanirano igdje se onda zločin ispostavlja ne kaoposljedica rata, nego zapravo kao jedna do njegovih glavnih svrha. To je jedno.Drugo, naša pravosuđa ne poznaju kao Haag institut „udruženog zločinačkogpothvata“. Jedino što su ubacili u hrvatsko zakonodavstvo , a pretpostavljam iostala, jest zapovjedna odgovornost, što je bio neki mali ustupak. Najavomistraga protiv novinara ulazi jedna novakategorija, a to je rata kao nečega štoje svjesno isplanirano, što ima svoje krajnje ciljeve, a znamo kavi su ticiljevi bili i koliko je ubijeno ljudi,a pogotovo koliko ih je raseljeno, a raseljavanje je bila čak i veća, prvenstvena i temeljnija svrha ratadevedesetih. Vrijednost najave ove istrage u Srbiji vidim i u tome što će se određenibroj ljudi, novinara koji su bili, kako sam ih ja u nedavnom tekstu nazvao 'kurve rata', malo prepasti. Mislim da,ako ništa drugo, to bi bila korist ovoga što je sada pokrenuto iz Beograda“. : U kojoj mjeri su novinari koji subili podstrekači na mržnju i danas prisutni u hrvatskom novinarstvu, prijesvega mislim na perjanice tadašnjeghrvatskog ratnog novinarstva? : Apsolutno su prisutni. Oni su jošuvijek u „špici“ toga našeg novinarskog ceha pogotovo u udarnim medijima kaošto je televizija. Ne znam kakvo je drugdje stanje, ali negdje sam pročitao dasu s izuzetkom Repulike Srpske svi su ostali u medijima.. Ako je to istina,onda je prilično tužno. To ne samo da govori o nedopustivoj benevolentnosti prematoj vrsti ljudi, nego i o tome da se jedna politička matrica zapravo nastavlja.Jer u čemu je zapravo bila uloga tih medija? U sljedećem: u svakom trenutku naovom prostru možete pokrenuti rat u kojem će sudjelovati deset do petnaest postoljudi. Mediji su međutim, obavili opću mobilizaciju za rat i prvi put kad jemržnja ušla u fine građanske kavane u Zagrebu, Beogradu i Sarajevu, moglo jepočeti opće klanje. I tu su ulogu obavili mediji. Zato je strašno da je tajisti sastav ostao i danas u „špici“ medijski struke, a onda se čovjek srazlogom pribojava da će se nastaviti isti scenarij kakav smo gledalidevedesetih.