Američko-ruski odnosi još uvijek u sjeni iračke krize (13/6/03) - 2003-06-13
Da je Vladimir Putin podržao Washington, komunistima bi se otvorio ogroman prostor za kritiku - objašnjava Leon Aron
Američko-ruski odnosi posljednjih su mjeseci znatno narušeni, zbog ruskog protivljenja rata u Iraku te navoda da su ruska vojska i obavještajne službe gotovo do zadnjeg dana surađivale s režimom Saddama Husseina. Hoće li doći do potpunog zaleđenja u odnosima Washingtona i Moskve, ili se radi o tek kratkotrajnom zastoju na putu k strateškom partnerstvu? Na ova pitanja za Glas Amerike odgovaraju američki vanjskopolitički stručnjaci. Neposredno pred američku intervenciju u Iraku, ankete u ruskim medijima pokazale su da 70 posto građana te zemlje smatra da je glavna prijetnja svjetskom miru – Amerika, a ne režim Saddama Husseina. S druge strane, prije godinu i pol, ruska je javnost uvelike simpatizirala s Amerikom, nakon terorističkih napada u New Yorku i Washingtonu. Što se u međuvremenu dogodilo? Američki vanjskopolitički analitičari smatraju da Rusiju još uvijek muči post-imperijalni sindrom, odnosno da se teško oporavlja od gubitka sovjetskog bloka te da je jednostavno zavidna uspješnijoj Americi. Leon Aron, znanstvenik koji radi u Institutu American Enteprise ovdje u Washingtonu, kaže da pri analiziranju ruske antipatije prema Americi treba uzeti u obzir i neke unutrašnjo-političke razloge: "Treba uzeti u obzir politički kalendar. U prosincu se održavaju izbori za parlament. Vlada zbog toga nije htjela otvoreno stati na amaeričku stranu, pogotovo i zbog toga što se Kina prema iračkoj krizi držala dosta rezervirano. Stranka Ujedinjena Rusija, koja podržava predsjednika Vladimira Putina, natječe se s komunistima – i na lokalnoj i na nacionalnoj razini. Izgledi za njezinu pobjedu u ovom trenutku nisu najbolji. Kad bi se vlast stavila na američku stranu, komunistima bi se otvorio ogroman prostor da kritiziraju tu nepopularnu odluku, što bi oni iskoristili." Međutim, Andrew Kuchins iz Zaklade za međunarodni mir Carnegie, kaže da je trenutno zahlađenje u odnosima ipak samo – trenutno zahlađenje. Ako se Rusija želi modernizirati i obogatiti, mora surađivati sa Zapadom, odnosno Amerikom. "Ako želi povratiti status jedne od glavnih svjetskih sila, Rusija se mora koncentrirati na vlastiti gospodarski razvoj, obnovu infrastrukture, transformaciju političkog i gospodarskog sustava. Njihov sistem mora postati što sličniji zapadnom, ako želi biti uspješan. Dapače, Rusija mora u ekonomskom smislu postati kompatibilna ne samo Zapadu, već i Indiji i Kini, glavnim silama svijeta u razvoju" - objašnjava Andrew Kuchins. Nikolai Zlobin, direktor programa za Euroaziju i Rusiju u Centru za vojno informiranje, nije takav optimist. On ne misli da će se razlike između Washingtona i Moskve tako lako prevladati. Gospodin Zlobin kaže da je glavni razlog tome činjenica što Rusija u ovom trenutku nema koherentnu vanjsku politiku. Washingtonu pak – smatra Nikolai Zlobin – nedostaje konzistentnost. "Kad se govorilo o strateškom partnerstvu s Rusijom, smatralo se da Amerika nema drugog izbora. Međutim, gledano s današnje točke gledišta, ja mislim da ne postoji bilo kakav temelj za partnerstvo s Rusijom. Naravno, može se surađivati, primjerice u borbi protiv terorizma – iako Rusija problem terorizma shvaća mnogo drugačije nego mi. Također, Amerika i Rusija imaju vrlo različite poglede na međunarodno pravo. Zanimljivo je da je, od kako je postala slaba, Rusija počela poštivati međunarodno pravo. Sve to govori u prilog tvrdnji da osnova za partnerstvo zapravo i nema, te da se odnosi vrlo brzo mogu pogoršati. Irak je za to dobar primjer." Analitičari primjećuju da je Washington posljednjih mjeseci ipak najviše kritizirao Francusku, a ne Rusiju. Možda i to ide u prilog tvrdnji da će problemi poput Iraka u budućnosti ipak imati prolazni, privremeni karakter – pod uvjetom da Rusija nastavi s izgradnjom demokratskog sustava.