Obamin plan stimulisanja ekonomije i Rooseveltov New Deal
Financijski izuzetno obiman plan predsjednika Baracka Obame na oporavku ekonomije potaknuo je na poredjenja sa programom New Deal kojeg
Financijski izuzetno obiman planpredsjednika Baracka Obame na oporavku ekonomije pokrenuo je rasprave oefektivnosti masivnih vladinih programa na podsticaju opadajuće ekonomije.Posebno se tim povodom ponovo analizira najveće proširenje uloga vlade u američkomdruštvu - New Deal kojeg je pokrenuo Franklin Roosevelt tokom Velike depresije1930-tih. Za Glas Amerike izvještava Michael Bowman. Milioni gladnih, bez posla, ibilo kakvog rješenja na pomolu. To su slike Velike depresije koje se, kažepredsjednik Obama, ne smiju ponoviti. Osnovu njegovog poziva za najveći planpodsticaja ekonomije u američkoj istoriji je vjerovanje da vlada moraintervenirati kada opada privatni sektor. "Sa privatnim sektorom,toliko oslabljenim ovom recesijom, federalna vlada je jedina ostala sasredstvima da našoj ekonomiji vrati život. Jedino vlada može prekinuti ovajopasni ciklus u kojem ljudi gubeći posao manje troše što vodi još većem gubitkuposlova", kaže predsjednik Obama. To je slično vjerovanju koje jevodilo predsjednika Roosavelta tokom Velike Depresije 1930-tih da pokrenebrojne javne radove. Kada je on preuzeo ured 1933, nezaposlenost je bila oko 25posto. Franklin Roosevelt, bivšipredsjednik SASD: "Naš je najveći zadatakvratiti ljude na posao." Roosevelt je takodjer nastojaostvoriti mrežu socijalne sigurnosti. Mnoge od Rooseveltovih inicijativa danassu ključni dijelovi američke ekonomije, uključujući vladinu nadoknadu zanezaposlenost i fondove za penzije. Medjutim, debate se nastavljaju,da li je New Deal spasio Sjedinjene Države od depresije, umanjio njeneposljedice, ili je naprotiv učinio gorom. O tome je bilo riječi i tokomrasprava u Kongresu o Obaminom paketu podsticaja ekonomije. Nekoliko Republikanaca su seprotivili Obaminom planu tvrdeći da je New Deal depresiju učinio dužom i goromnamećući narodu veći vladin teret. Oni kažu da Obamin plan pravi istu grešku. Ekonomista Dan Mitchell iz CATOInstituta se slaže: "New Deal je Velikudepresiju produžio na sedam godina. Mi ne bi trebali sljediti taj neuspješanmodel. To što je uradjeno 1930-tih je primjer šta ne treba raditi, jer sva tamješanja vlade, sve te intervencije, veće stope poreza, povećanje potrošnjevlade spriječava oporavak ekonomije. Političari staju na put privatnomsektoru", smatra Mitchell. Drugi medjutim izvlače drugačijizaključak - tvrdeći da New Deal nije bio dovoljno velik, ili direktan daprevlada tadašnje izazove. Oni ukazuju da je potrošnja vlade tokom Drugogsvjetskog rata umanjila sredstva za New Deal, i praktično iskorjenilanezaposlenost u nekoliko mjeseci. Istoričar sa ColumbiaUniverziteta, Alan Brinkley je mnogo pisao o projektu New Deal i njegovimpoukama za danas. "Sredstva za New Deal nisunikada bila dovoljno velika da nadoknade gubitak bogatstva kojeg je stvoriladepresija. Ukoliko želite suzbiti veliku recesiju, morate poduzeti velike mjerekako bi podstakli ekonomske aktivnosti. I mislim da je to namjera Obaminogpaketa stimulisanja ekonomije", smatra Brinkley. Obamin stimulativni paket polaziod takozvane Keynesianske ekonomske teorije, koja zagovara povećanuintervenciju vlade kada ekonomija opada. Ukoliko Obamin plan postane zakon,sigurno je da će ga ekonomisti i zagovornici svih ekonomskih terorija pažljivopratiti i proučavati.