Američki imigracijski suci koji odlučuju o dodjeljivanju političkog azila traumatizirani su svojim poslom
Jedno istrazivanje pokazuje da ih traumatiziraju usmeni iskazi o necovjecnostima koje slusaju svakog dana.  Neki izrazavaju zabrinutost
U Sjedinjene Drzave svake godineuseli vise od milijun imigranata, ali tek vrlo mali broj njih trazi azil. Za trazenje, odnosno dobijanje azila potrebnoje dokazati da postoji osnovani strah od progona te da tim pojedincima prijetistalna opasnost u njihovim zemljama.Savezni sudac za imigracijska pitanja izravno od podnositelja zahtjevaprima iskaze o njihovim cesto stravicnim iskustvima. Jedno nedavno provedeno istrazivanje pokazujeda i sami suci postaju traumatizirani usmenim izjavama o necovjecnostima kojeslusaju svakog dana. Neki izrazavajuzabrinutost da bi to moglo utjecati na njihovo donosenje odluka. U studiji, suci su anonimno odgovarali napitanja. Jedan je napisao: Ono sto moram slusati to su neke od najgorihstvari koje se mogu dogoditi ljudskim bicima.Cuo sam jedan iskaz o mucenju kakav nikad vise ne bih htio cuti, kamosrece da ga nikad nisam ni cuo. Trauma se prenosi i na same suce - kaze dr. Stuart Lustig, voditelj ankete, i dodaje: "Potpuno je jasno da mnogi placaju psiholoskidanak, slusajuci, dan za danom, takve price." Lustig je profesor psihijatrije na University of California, u San Franciscu. Kaze da neki suci pokazuju niz raznihsimptoma posttraumatskog stresnog poremecaja, poput nocnih mora, flash-backprizora, anksioznosti, napada panike.Poremecaj je obicno rezultat izravno dozivljene traume, ali Lustigstanje kod nekih sudaca opisuje rijecima "sekundarni posttraumatski stresniporemecaj." "Suci poprimaju neke simptome jer imajupsiholoskih problema u obliku misli koje ih progone, kojih se ne mogu rijesiti,koje se cak pretvaraju u nocne more. Touvelike otezava posao donosenja stvarnih, razumnih odluka i sudaca kad sjede irazgovaraju s onima koji traze azil i potkrepljuju svoj zahtjev sa, za suca,novim pricama o grozotama i zvjerstvima." "Svako sucutno bice postaje emocionalnoangazirano, suci nisu nikakva iznimka" - kaže Dana Leigh Marks predsjednica je Nacionalneudruge imigracijskih sudaca. I sama jesutkinja koja radi na slucajevima azila.Smatra da broj slucajeva koji ona i njene kolege moraju saslusati iispitati – dnevno tri do cetiri – te okolnosti pod kojima rade, cine teslucajeve jos tezima: "To je kao da rijesavamo slucajeve smrtnekazne u miljeu suda za prometne prekrsaje.Prosudi li sudac pogresno, to moze imati po zivot opasne posljedice zapojedinca." Miriam Bravo, iz Gvatemale, trazi azil uSjedinjenim Drzavama. Ne zeli novinaru Glasa Amerike pricati o onome sto joj sedogadjalo u njenoj zemlji. "Kako biste mogli i zamisliti kako sam ja tamozivjela", kaze ona, kroz suze. Za nekestvari koje su joj se dogadjale, dodaje, ne postoji ni ime. Sucu je, medjutim, ispricala cijelupricu. On je odlucio odbiti njenu molbuza azil. Ona se pita da to nije mozdazbog toga sto je bio preopterecen slucajevima.Bila je, kako sama kaze, cetvrtaili peta po redu tog dana. Sudac jemoguce bio preumoran kad je, sa svojim slucajem, jos i ona usla. Miriam Bravomisli da sudac nju vise nije ni slusao.Da jest, inzistira ona, odobrio bi joj azil. Stres koji su suci naveli ustudiji, kaze Stuart Lustig, moze biti razlogom njihovog "iskljucivanja,"njihovog ne-slusanja: "Pitam se da li je i koliko moguce da se nasisucu povuku, da se iskljuce od slusanja tih vrlo teskih iskaza." S druge strane, pita se on, je li moguce dase dogodi upravo suprotno – da traumatizirani suci postanu tako osjetljivi daje vjerojatnije da azil odobre. Mozda sesuvise poistovjecuju s osobom ispred sebe.I jedno i drugo je moguce, kaze Lustig.Postaju li tako iznureni da njihov obrambeni mehanizam refleksnoiskljucuje sve sto zvuci traumatsko i onda uskracuju azil. Ili to nanjih djeluje tako da ga jednostavno odobravaju jer je tako lakse nego nositi sesa svim slozenostima konkretnog slucaja.Vazno pitanje, istice Lustig, na koje jos nema odgovora. Dana Marks,ko-autor studije, kaze da je do sada presudila u vise od 16,000 slucajevatrazenja azila: "Sudac istovremeno mora biti i kategorican ineutralan. Prilicno je teskobalansirati, a odgovornost je ogromna." DanaMarks priznaje da je ne bi iznenadilo ukoliko se pokaze da opetovano slusanjetraumaticnih iskaza nepovoljno djeluje na odluke koje suci donose. Za sada, kaze, nije sigurna. Pitanja su to kojima se mora pozabaviti nekabuduca studija.