Zašto svjetlost svijeća pogoduje romantičnoj atmosferi Valentinova? (14/2/05) - 2005-02-14
Odgovor se nalazi u zjenicama koje se pri slaboj osvjetljenosti šire, što partner u pravilu tumači kao pojačano zanimanje za samog/samu
S napretkom psihologije na planu razumijevanja našeg uma i mozga, možda još jedina tajna ostaje zašto radimo sve ono što radimo kada smo zaljubljeni. No, niz novih istraživanja razotkrio je mnoge tajne uzajamne privlačnosti, oboružavši tako one među nama koji umjetnost zavođenja ne žele prepustiti slučaju. Primjerice, omiljen ritual na Valentinovo je romantična večera uz svijeće. Ali, zašto romantičnost ide ruku pod ruku sa svjetlosnim uvjetima koji bi bili krajnje nepovoljni za bilo kakvu drugu aktivnost? Jedna od teorija koja svijećama daje jako važnu ulogu kao mediju posredovanja pri izazivanju privlačnosti jest ona o zjenicama: u uvjetima oskudne osvijetljenosti, zjenice se prošire kako bi osigurale bolju vidljivost. No, osoba s druge strane stola, te proširene zjenice svog suputnika doživljava kao pojačano zanimanje za samog/samu sebe, odnosno kao znak romantične privlačnosti. S obzirom na današnji dan, vrijedi se podsjetiti da su psiholozi 1965. godine u jednoj klasičnoj studiji o vezi između veličine zjenica i privlačnosti ustanovili da muškarci doživljavaju lice žene kao mnogo ljepše ukoliko su njezine zjenice proširene. Prije nego što se bacite u trošak strateški raspoređenih svijeća uoči današnje večere, tu je i saznanje novijeg datuma: najnovije istraživanje psihologa Seline Tombs i Irwina Silvermana, sa Sveučilišta York, u Torontu, pokazuje da žene preferiraju da zjenice u muškaraca budu tek umjereno proširene. Znanstveno objašnjenje razlike između žena i muškaraca po pitanju povezanosti privlačnosti i veličine zjenica, prema kanadskim psiholozima, leži u evolucionarnoj teoriji prema kojoj je reproduktivni uspjeh mužjaka uglavnom ograničen na voljne, plodne ženke. Što se žena tiče, one su mnogo opreznije, možda i zato što ritual udvaranja uvijek sa sobom nosi i rizik trudnoće, kao i emocionalnu i fizičku cijenu koja se za to plaća. Prevelika seksualna pažnja od strane muškaraca, sugeriraju znanstvenici, možda je u našoj evolucijskoj prošlosti i prečesto rezultirala prisilnom kopulacijom, posesivnošću, te jakom seksualnom ljubomorom i/ili promiskuitetom, što sve djeluje suprotno interesima žene. One su stoga, kaže se, prirodnom selekcijom programirane da preferiraju umjerenost u seksualnoj pažnji i uzbuđenosti perspektivnih udvarača. Pouka glasi: tijekom te romantične večere, muškarac bi trebao sjediti bliže svijećama kako bi mu zjenice bile tek umjereno proširene. U suprotnom, on bi mogao svojim prevelikim žarom podsvjesno prepasti odabranicu kojoj se udvara.