Shirin Ebadi: Ne pomažite tiranske vlade - 2004-05-04
Dobitnica Nobelove nagrade u 2003, Shirin Ebadi, advokat iz Irana, govoreći jučer u sjedištu Svjetske banke u Washingtonu, je pozvala
Shirin Ebadi, koju je predsjednik Svjetske banke, James Wolfensohn uporedio sa istorijskom perzijskom ličnošću - Kirom Velikim, osnivačem Perzije koji je primjenjivao deklaraciju o ljudskim pravima prije dvije hiljade i pet stotina godina, zatražila je od banaka da poštivanje ljudskih prava bude osnovno mjerilo prilikom dodjele pomoći vladama zemalja u razvoju. Ona je podsjetila da su u prošlosti krediti davani vladama koje ne poštuju ljudska prava. Davanje kredita takvim zemljama, kaže ona, znači pomaganje diktatorima umjesto narodu, znači jačanje diktatora i njihove nebrige za ljudskim pravima. Ebadi: Palače tirana je će jednog dana pasti i onda će ugnjetavani narod, sa mržnjom ljutito gledati na zemlje koje su pomagale tiranima i na institucije koje su davale novac tiranima, i smatraće ih saučesnicima u zločinu koji su prouzrokovali njihovu nesreću. Bijes je neprijatelj uma, a ljudi koji su ljuti mogu se latiti puteva koji bi bili prijetnja sigurnosti u svijetu. Shirin Ebadi je takodjer govorila o pokušajima Zapada da vojnim putem uvede demokraciju na Srednjem Istoku. Dobitnica Nobelove nagrade je sugerirala da demokracija mora doći iz same zemlje prije nego postigne željene rezultate u poštivanju ljudskih prava. Ona je rekla da neki islamski režimi tvrde da sljede Islamsku deklaraciju o ljudskim pravima, ali da to ponekad može voditi u konfuziju. Ona kaže da je uklonjena sa svog posla kao sudija u Teheranu jer su mule rekle da je Islamski zakon spriječava da radi taj posao. 13 godina kasnije isti religijski lideri su je vratili na tu poziju rekavši da Islamski zakoni dozvoljavaju da ona služi u sudstvu. Shirin Ebadi, koja smatra da nema nikavog konflikta izmedju Islama i poštivanja osnovnih ljudskih prava, kaže da su neke vlade Islam jednostavno iskoristile za represiju nad ljudima. Svako može naći neku vrstu opravdanja. Neko kaže ja sam Marksista i ja tako moram djelovati. Onda dolazi drugi i kaže da mu njegova religija nalaže da djeluje na taj i taj način. Dok neko kaže da u interesu nacionalne sigurnosti treba voditi rat, neko drugi kaže: to je u mom nacionalnom interesu, zaključuje gospodja Ebadi.