Na albumu “Preservation”, najbolji američki ansambl tradicionalnog jazza s gostima daleko izvan New Orleansa
New Orleans je grad mnogih glazbenih blaga, a jedno od njih je Preservation Hall Jazz Band.  Na fašnički utorak izdali su svoj prvi nov
<!-- IMAGE --> Već blizu punih pet desetljeća Preservation Hall Jazz Band gradi svoju globalnu reputaciju na tradicionalnom zvuku New Orleansa, na tradicionalnom jazzu, i svoju misiju njegovanja umjetnosti njuorleanskog jazza i osiguranja njegova kontinuiteta održava ne toliko odlaženjem u studio i snimanjem albuma koliko svjetskim turnejama i redovitim koncertima u svojem “domu,” Preservation Hallu, zgradi skromna izgleda u Francuskoj četvrti New Orleansa. S korijenima uvijek duboko u tradiciji, PHJB je, nakon 49 godina postojanja, i sâm postao tradicija New Orleansa. Zbog štete koju je prouzročio uragan Katrina, Preservation Hall je bio zatvoren oko godinu i pol dana, do početka 2006. godine, i ansambl je za to vrijeme bio bez svoje kuće, stalno na turnejama. Preservation Hall je vrata prvi put otvorio 1961. godine, kad je tubist Allan Jaffe, sa suprugom Sandrom, okupio starije lokalne glazbenike, dao im mjetso za sviranje i prema zgradi dao ansamblu ime. Od originalne postave nema više nikoga; drugi su, u zadnjih 10, 15 godina preuzimali njihova mjesta. PHJB sada vodi tubist Ben Jaffe, sin osnivača ansambla. Unatoč promjenama personala, band nastavlja sa štovanjem tradicija New Orleansa, ali dio njegove misije je i prenošenje tih tradicija mlađima. Na omotu albuma, Ben Jaffe, između ostaloga piše i ovo: “Vjerujem da našim zajednicama treba vraćati, doprinositi, jedino tako svijet može za sve postati bolji... U New Orleansu, uzimamo gorko sa slatkim. Slavimo obitelj i tradiciju, prihvaćamo zajednicu i kulturnu baštinu. Prenosimo baklju naših djedova i očeva, majki, braće, sestara... Zaštita nasljeđa riskantna je i izazovna zadaća. Kako udahnuti novi život u glazbenu tradiciju staru više od sto godina? Je li ta glazba danas uopće relevantna? Kako održavati njen kontinuitet? Omogućiti joj da dalje cvijeta?” Za snimanje najnovijeg albuma Preservation Hall Jazz Band odabrao je jedan suvremeniji pristup, obratio se za suradnju nekim drugim glazbenicima. Neki su legendarna imena, drugi tek na pragu svojih karijera, ima, dakle, i mlađih i starijih među njima i dolaze iz raznih zanrova, ne nužno s korijenima u glazbi New Orleansa, ne nužno ni rodom iz Sjedinjenih Država, eklektična jedna skupina. Tijekom protekle godine dolazili su u New Orleans, u Preservation Hall, zgradu koja datira iz 1750. godine, koja ni danas nema tekuću vodu ili klima-uređaje, a za sjedenje ima samo šest dugih, drvenih klupa i na izlizanom podu razbacano nekoliko jastuka. Dolazili i darovali svoje vrijeme da bi svi, mladi i stari, surađivali u duhu New Orleansa, na posebnom kompilacijskom albumu u korist Preservation Halla, njegova “music outreach” programa zahvaljujući kojemu oko tri stotine mladih može dva puta tjedno “doživjeti jazz na način na koji i treba...radosno, pjeskanjem ruku, udaranjem nogama,” i da bi dali svoju podršku tradiciji i održavanju njena kontinuiteta. Odazvali su se spremno svi, riječima “Yes, I want to be in that number,” preko dvadeset glazbenika. Ima na albumu “Preservation,” potpuno neočekivanoj i nevjerojatnoj kombinaciji glazbenika i vokalista, ponešto za svakoga... Mlada pop, rock, alt-country i folk glazbenica Brandi Carlile sjajna je u crnačkoj duhovnoj “Old Rugged Cross,” sa članovima Preservation Hall Jazz Banda... Uz Brandi Carlile, i mladi rock i baroque pop glazbenik, multiinstrumentalist iz Chicaga Andrew Bird; i Ani DiFranco, folk, rock glazbenica; i pop, rock, folk, blues kantautor Paolo Nutini, škotskog porijekla; i Angélique Kidjo, vokalistica iz Benina. Među starijima – folk kantautor i aktivist Pete Seeger; country legenda Merle Haggard; još jedan country glazbenik - Buddy Miller; folk pjevač i gitarist Richie Havens; zvijezda bluegrassa Del McCoury; jazz trubač i skladatelj Terence Blanchard; gospel i blues sastav Blind Boys of Alabama. PHJB par minuta je čak i u društvu Louisa Armstronga. Jedna od najboljih na albumu “Preservation” ona je pod naslovom “Tootie Ma Was A Fine Big Thing,” jedna od najranijih karnevalskih, Mardi Gras pjesama, u aranžmanu i izvedbi - Toma Waitsa. Waits zvuči kao da sa Preservation Hall Jazz Bandom pjeva cijelog svog života! U “T’ain’t Nobody’s Business” također dobro poznati glas, ali možda ga je malo teže u prvi mah prepoznati – Stevea Earla! Naravno, niti jedan album koji odaje poštu glazbi New Orleansa ne bi mogao bez Dr. Johna, pa tako ni ovaj Preservation Hall Jazz Banda. Albumom “Preservation,” Preservation Hall Jazz Band dokazuje da čuvanje i predanost tradiciji ne znači gubljenje kreativne snage i živosti. Niti jedna na albumu ne zvuči samo kao puko iskazivanje počasti, sve odišu jednim novim životom, pune su radosti. Svi zajedno – i Preservation Hall Jazz Band i njihovi gosti – “iskazuju, na čudesno kohezivan način, svoje duboko poštovanje jednom glazbenom idiomu koji mnogi danas često ili marginaliziraju ili uzimaju zdravo za gotovo.” Za svakog gosta samo jedan session sa PHJB, snimljeno u Preservation Hallu ili njegovom dvorištu, bez overdubbinga, “onako,” kaže Ben Jaffe, “kako se jazz snimao 40-ih godina. Za nas, to je i jedini način snimanja.” “Preservation,” kao što mu i samo ime govori, album je koji čuva i promiče tradicionalni jazz, ali istovremeno privlači i odgaja jednu novu generaciju slušatelja. Ben Jaffe i PHJB našli su odgovor na ono pitanje: Kako udahnuti novi život u glazbenu tradiciju staru više od sto godina?