Slavni utajivači poreza (17/4/02) - 2002-04-16
Vladina agencija za financijsko poslovanje tvrdi da je utajama državna riznica izgubila i do 40 milijardi dolara
Magični rok za predaju poreznih prijava u Sjedinjenim Državama, - 15. travnja -, sada je već iza nas i svakome ostaje samo nada da se nije zabunio u brojkama koje bi porezna služba mogla shvatiti kao pokušaj utaje poreza. No, nenamjerne zabune su jedno, a hotimično izbjegavanje plaćanja poreznih obveza nešto posve drugo. Ovo potonje, tvrde nadležne vladine službe, postalo je proširena praksa koja državi, - dakle i urednim poreznim obveznicima! -, otima iz proračuna milijarde dolara. Sama porezna služba, kako izgleda nije posebno vješta u naplati dugovanja. Za 2000.-tu godinu, ne baš popularni IRS, odnosno Internal Revenue Service, uspio je uhvatiti oko 5 milijardi dolara, koje su platiše pokušale utajiti. Vladina agencija za financijsko poslovanje, međutim, tvrdi da je utajama državna riznica izgubila i do 40 milijardi dolara. Svi utajivači se, doduše, ne uspijevaju izvući neprimjećeni. Posebice bodu oči primjeri vrlo poznatih zabavljača, sportaša i poslovnih ljudi, koji često zarađuju više od kralja Mide, ali su ponekad neskloni podijeliti svoje obilje s Uncle Samom. Ponekad, naravno, u tome budu i uhvaćeni. Primjer zloglasnog gangstera Al Caponea, koji se na koncu našao u zatvoru samo zbog utaje poreza, očito nije dovoljno poučna. Recimo, neokrunjeni kralj country glazbe, Willie Nelson, našao se u nevoljama do grla 1990. godine, kada je Porezna služba zaplijenila njegovu imovinu, uključujući i ranč od 44 jutara, kao i kuću, a sve u cilju naplate gotovo 18 milijuna dolara koliko je dugovao u kaznama i kamatama za period od 1972. do 1983. godine. Sam Nelson tvrdio je da nije namjerno utajio porez, nego da je dobio loš financijski savjet o ulaganju novca u neoporezive fondove. Pionir rock'n'rolla Chuck Berry, 1979. godine, priznao je na sudu krivicu za utaju poreza na prihod od 200 tisuća dolara iz 1973, te, za to, odsjedio u zatvoru 120 dana. Njegova je kazna, u usporedbi s nekim drugima, bila vrlo blaga, a i zatvor u kojemu je služio kaznu bio je poluotvorenog tipa. Sportske zvijezde imale su manje sreće s kaznama za utaju. Bejzbol zvijezda Pete Ross proveo je u zatvoru pet mjeseci, njegov kolega, - ali iz američkog nogometa -, Daryl Strawberry bio je osuđen na šest mjesevi kućnog pritvora i gotovo pola milijuna dolara u kaznama, dok je Lawrence Taylor, - iz njujorških Giants -, proveo tri mjeseca u kućnom pritvoru, pet godina uvjetno, te 500 sati odrađivanja društveno korisnog rada. Iz svijeta biznisa, poznat je primjer Leone Helmsley, vlasnice otmjenog hotela na Manhattanu, koja je za utaju 1,2 milijuna dolara osuđena na 30 mjeseci zatvora, od kojih je 18 zaista i provela u pravom zatvoru, jedan mjesec u poluotvorenom, a dva mjeseca u kućnom pritvoru. I, na kraju, iz svijeta sumnjivog biznisa, tu je Heidi Fleiss, bivša madame Hollywooda, koja je vodila ekskluzivni bordel za prva imena industrije zabave. Dakle, dok je još trajala istraga oko njezine spomenute poslovne djelatnosti, gospođa se Fleiss našla u zatvoru, osuđena kaznom od 37 mjeseci, za utaju poreza i pranje novca. Što nas vraća na početak priče i poučno iskustvo Al Caponea.