Kako osvojiti Bagdad -juriš ili opsada (4/4/03) - 2003-04-02
Najbolja budućnost za Irak bit će ona s najmanje krvoprolića
Američke se snage približavaju Bagdadu.Neki smatraju da bi se tamo mogla odvijati gotovo epska bitka za taj grad. No kako bi trebalo povesti tu bitku? Da li tako da se izvrši nagli napad ili da se grad drži u opsadi ili nešto između ove dvije varijante? O toj temi naš novinar razgovara s nekolicinom vojnih analitičara. Profesor na koledžu Dartmouth i savjetnik američkog Ministarstva obrane za vojno planiranje Daryl Press smatra da smo iz dosadašnjih borbi shvatili kako će zauzimanje Bagdada biti težak zadatak. "Mislim da najvjerojatnije nećemo žuriti na Bagdad. Očekujem od američkih snaga da učine sve što mogu kako bi uništili teško naoružane divizije Republikanske garde, koje su razmještene oko Bagdada. I jednom kad to bude učinjeno, očekujem da će držati glavni irački grad u okruženju i napraviti kratku stanku". Koliko dugo? O tom pitanju razmišlljaju američki vojni stratezi. Bude li stanka odveć duga, mogla bi dovesti do gubitka zamaha i podrške javnosti ratu. Ulazak u grad doveo bi do ratovanja koje bi bilo skupo s aspekta materijalne štete i gubitka ljudskih života kakvo Amerikanci pokušavaju izbjeći. Obično u ovakvoj vrsti napada jedna trećina vojne sile bude izgubljena zajedno s brojnim civilima. "Mislim da ćemo učiniti sve kako bismo izbjegli juriš na Bagdad, Iskoristit ćemo tu stanku kako bismo još jednom pokušali pregovarati sa Saddamovim vojnim čelnicima i čelnicima stranke Baath da se predaju. I naposljetku, zastat ćemo kako bismo dali iračkim civilima priliku da napuste Bagdad. Zapravo bit ću prilično iznenađen, budemo li u Bagdadu bili uvučeni u urbani sukob širokih razmjera". Mark Bowden, autor je knjige Black Hawk Down, o Amerikancima koji su bili uhvaćeni u ulične borbe u Somaliji 1993. godine. On smatra da bi situacija u Bagdadu mogla biti još puno gora. Francois Boe je analitičar za organizaciju Global Security.org. On smatra da su ulične borbe snažno i ubojito oružje. "To je okruženje u kojem konvencionalna vojna superiornost kakvu imaju Sjedinjene Države nestaje. Neprijatelj se može skrivati svugdje, u bilo kojoj zgradi i najvjerojatnije neće na sebi nositi uniformu. Američke će jedinice imati problema s utvrđivanjem tko je civil, a tko neprijateljski vojnik. Postoji opasnost da će se broj žrtava povećati u ogromnoj mjeri kako se rat bude nastavljao a američki vojnici budu išli od kuće do kuće da bi osigurali neko područje". Umirovljni pukovnik američke vojske Andrew Bacevich, sad predaje vanjsku politiku na Sveučilištu Boston. Ističe da je potrebno intenzivno planirati. "Američke će i britanske snage pokušati pažljivo identificirati, izolirati i uništiti različite elemente Republikanske garde i drugih obrambenih snaga i to činiti malo po malo do točke kad možemo očekivati da bi daljni otpor bio skoro nemoguć. Tad će se sve urušiti i mi ćemo biti u stanju okupirati taj grad". Robert Kohn profesor je vojne povijesti na Sveučilištu Sjeverne Caroline. On smatra da opsada nekog grada tijekom rata uglavnom kažnjava nevine civile i štedi one koji su odgovorni...Međutim, smatra on, u ratu ne postoje lagani izbori, a rezultat često može biti manje loš od onog drugog. Koalicijske snage će se zaustaviti pred Bagdadom i čekati na odgovor. Ukoliko ga ne bude - kaže profesor Kohn - Amerikanci bi tad mogli sručiti svu silu modernog ratovanja na grad. Naravno, priželjkuje se iračka predaja. "Imaju mogućnost izbjeći ono što izgleda da će se sigurno dogoditi, ukoliko budu pružali otpor. Već su se dobro uspjeli suprotstaviti. Mislim da su Iračani već dosad pružili otpor do točke da iskažu čast i nacionalni ponos. Sad je vrijeme da prekinu s otporom kako bi se oslobodili ovog barbarskog režima koji je držao zemlju zarobljenom trideset godina, a njih u strahu i strahovladi". Profesor Kohn zaključuje da će najbolja budućnost za Irak biti ona s najmanje krvoprolića.