“Otkriće” jednog neobičnog raja koji će postati 50. savezna država
Honolulu Advertiser: “Spomenik kapetanu Cooku, moreplovcu i istraživaču, stoji turistima na razmišljanje: podignut je čovjeku kojega su
Koja je jedina savezna država Amerike okružena vodom sa svih strana? Uz Aljasku, jedina koja granice ne dijeli niti s jednom od drugih saveznih država? Jedina koja potpuno leži u tropskom području i najjužniji je dio Sjedinjenih Država? Zadnja koja im je pripojena? I jedina čija površina stalno raste, jedina savezna država koja se, zahvaljujući lavi, stalno povećava? Havaji, naravno, savezna država koja se prostire na 19 otoka i atola. Mark Twain je za njih rekao “najljupkija flota otoka usidrena u bilo kojem od oceana.” Kad ih je, onako bujno-zelene, s pramca broda, prije 230 godina, ugledala britanska posada na čelu s kapetanom Cookom, otoci su im doista morali izgledati poput raja. Cook je već bio slavan kad ga je iz mirovine, na njegovo treće putovanje, izvukla obećana nagrada u visini od 20.000 britanskih funti za pronalaženje Northwest Passage, Sjeverozapadnog prolaza, pomorskog puta između Atlantskog i Pacifičkog oceana, preko arktičkog arhipelaga. Tražeći ga, uzaludno, Cook je nabasao na Havaje – zemlju raskošne ljepote i njene dobrohotne ljude koji su ruku punih darova dočekali Cooka i njegove pomorce. Cooka će otkriće Havaja koštati života, a otočna će topografija, i ona fizička i ona kulturna, zauvijek biti promijenjena. Ploveći, brodovima i , preko Indijskog oceana, oko Novog Zelanda, sa zaustavljanjem na Tahitiju, i potom sjeverno od njega, Cookova je posada, 18. siječnja 1778. godine, ugledala na obzoru plavičastu siluetu glavnog havajskog otoka Oahu. Ali vjetar ih je potisnuo sjevernije, prema otoku Kauai, najsjevernijem havajskom otoku. Dvadesetog siječnja sidro su i spustili u zaljevu Waimea. Cook je u svom dnevniku zapisao: Nikad nisam vidio ovoliko svijeta – u kanuima, uz obalu zaljeva, stotine plivaju oko brodova, kao jata riba.” Otočani su se pojavili u velikom broju što iz znatiželje, što iz straha. Naime, njihov svećenik – – rekao im je da je Cook, zapravo, bog Lono, koji im se vraća i zasuo je Cooka i njegove pomorce darovima. Neki od otočana, međutim, posumnjali su u riječi i da bi dilemu riješili, poslali su žene na brodove jer, prema staroj havajskoj predaji – bogovi nikada ne bi legli sa smrtnicama. Na Cookovu veliku žalost, Englezi su na testu, naravno, odmah pali. Davši arhipelagu ime Sandwich Islands, prema svojem zaštitniku Johnu Montaguu, grofu od Sandwicha, Cook je svoju posadu brzo morao izvući iz tog “najvećeg luksuza,” kako je jedan od mornara opisao izbor i broj najljepših žena otoka, i nastavio sjeverno, do Beringovog tjesnaca i tamo naišao na neprobojni zid od leda. Vratio se na Havaje, idućeg siječnja, i brodove usidrio u zaljevu Kealakekua, uz obalu najvećeg otoka, Hawaiija, i opet bio dočekan darovima. No, u idućih mjesec dana, bitno se mijenja raspoloženje otočana – možda zbog smrti jednog od članova posade, potvrda da nisu bili nikakva natprirodna bića, možda zbog nezasitnog apetita koji su mornari pokazivali prema otočankama, Havajci prestaju smatrati bogovima. Pod okriljem noći, jedna je skupina ribara otela mali, ali vrijedni čamac korišten za istraživanja unutar otoka. Cook se domislio da će pozivanjem kralja na brod, kojega će onda držati taocem, riješiti napetu situaciju s otočanima, ali otočani su saznali za njegov plan i kad se Cook našao na kopnu, opkolili su i njega i kralja. Britanci su pritekli svom kapetanu u pomoć, nečija je puška opalila, Cook se dao u bijeg, za njim velika skupina otočana, netko mu je zabio nož u leđa, britanski su se brodovi već počeli povlačiti i Cook je mrtav ostao na žalu Havaja. Englezi su se vratili kući klonula duha, ali to nije obeshrabrilo druge Evropljane da krenu put Havaja – misionari, kitolovci, razni poduzetnici... postupno će naseljavati otok, a s njima će stizati i trojstvo kolonijalizma: kršćanstvo, trgovina, civilizacija. U vrijeme Cookovog otkrića Havaja, na otocima je živjelo oko 300.000 stanovnika, potomci onih koji su na Havaje stigli iz Polinezije, veliki broj sa Tahitija. To prvobitno stanovništvo ubrzo će biti desetkovano bolestima bijelaca. Sa prvobitnih 300.000, broj starosjedilaca će, u samo 75 godina, opasti na 70.000. Svijesne strateškog položaja otoka, Sjedinjene Države s Havajima potpisuju sporazum o reciprocitetu koji uključuje unajmljivanje Pearl Harbora za otvaranje pomorske baze. G. 1893, tijekom interne borbe za prevlast, američke snage pružaju podršku tihom, beskrvnom prevratu kako bi monarhija bila ukinuta i uspostavljena vlada sklona aneksiji otoka. Bio je to prvi američki eksperiment u mijenjanju režima. Nekoliko godina kasnije, Havaji su i pripojeni Sjedinjenim Državama koje grade stalnu bazu u Pearl Harboru. Japanski napad na bazu, 1941. godine, uvlači Sjedinjene Države u drugi svjetski rat, a 20. kolovoza 1959. godine, Havaji postaju 50. savezna država. Kapetana Cooka ne slave naročito na Havajima. Bilo je neko vrijeme govora o proglašavanju 20. siječnja “Danom otkrića,” ali priča je brzo zamrla. Na komadiću tla koje pripada Engleskoj, na zapadnoj obali najvećeg otoka, onoga koje nosi ime Hawaii, skroman je granitni obelisk u slavu tog pomorskog istraživača. U siječnju 1939, pisao je: “.....spomenik kapetanu Cooku, moreplovcu i istraživaču, stoji čvrsto na pospanom Kona suncu.....turistima na razmišljanje, kako je spomenik podignut u sjećanje čovjeku kojega su, za života, štovali kao boga, ali koji je umro kao obični smrtnik, s bodežom u leđima.”