Alexandra Avakian: Ljudi imaju mnogo više zajedničkog nego razlika
Alexandra Avakian češto je rizikovala život da bi snimila jedinstvene fotografije. Na pitanje šta je najvrednije što je shvatila putuju
AlexandraAvakian, fotoreporter izvrsnog američkog magazina National Geographic, skoro 20godina bilježila je život i događanja u muslimanskom svijetu i prenosila ihzapadnom svijetu. Dobitnica mnogih nagrada sabrala je svoje najbolje snimke ifotografije u knjigu „Prozori duše: Moja putovanja muslimanskim svijetom." Neposredno nakon izlaska knjige iz štampe ta,prije svega, hrabrom ženom o njenim iskustvima, zbivanjima i životu koji jebilježila na izuzetan dokumentarni i umjetnički način govorila je za GlasAmerike. AlexandraAvakian, u najkraćem, skida feredžu sa lica žena u islamskim zemljama iomogućava Zapadu da vide ta lica, bilježi ljudska stradanja, bol i tugu,bilježi nadu i hrabrost. Većinu od posljednih 17 godina provela je muslimnskimzemljama, fokusirajući se na sukobe i ratove, često dovodeći i vlastiti život upitanje. Fotografiralaje za Time Magazine, The New York Time, već deceniju i po radi za magazinNational Geographic. Ratovi i sukobi su je privlačili jer.... Alexandrinotac je porijeklom Armenac i sa porodicom je izbjegao na svjerozapad Irana uvrijeme kada je nasilje haralo njegovom postojbinom. Kako tvrde armenskizvaničnici, 1915. godine više od milion i po Armenaca, tada pod vlašćuotomanske Turke, bilo je masakrirano. O tome svjedoče i brojne fotografijeNacionalnog instituta Armenije. Turka ne prihvata optužbe za genocid nadArmencima. Alexadndrinaporodica se na kraju skrasila u Sjedinjenim Američkim Državama, a ona jeArmeniju, zemlju svoga oca, prvi put vidjela nakon zemljotresa 1988. Godine,zemljotresa u kojem je poginulo više od 25 hiljada osoba. Bila je to njena prvaod mnogih posjeta Armeniji: UArmeniji je Alexandra Avakian bilježila i početak krvavog šestogodišnjegoružanog sukoba koji je počeo kada su Armenci koji su živjeli u enklavi Nagorno-Karabah,dijelu Azerbejdžana, proglasili neovisnost 1988. godine. AlexandraAvakian je, kao reporter magazina National Geographic, u Iran, zemlju njenogpradjeda, stigla 1999. godine. Nije propustila da vidi voćnjak i stablo podkojem je njen pradjed sjedao pred kraj dana i sa prijateljima ispijao po kujučašu vina: Alexandraje pratila i prvi palestinski ustanak,a tokom sedam godina imala nesmetan pristuppalestinskom lideru Yaseru Arafatu: AlexandraAvakian boravila je u nekoliko afričkih zemalja. Šest mjeseci početkomdevedesetih snimala je prizore građanskog rata i gladi u Sudanu i Somaliji. Gledalaje, kako kaže, djecu i cijele porodice kako umiru. U zemlje rastrzane nevoljamaodlazila je jer je željala saznati kako je majkama u tim zemljama podizati iodgajati djecu. AlexandraAvakian češto je rizikovala život da bi snimila, po poruci kojom zrače, jedinstvene fotografije. Na pitanje šta je najvrednije što je shvatilaputujući svijetom odgovara: Svjetskaodiseja fotoreporterke Alexandre Avakian sabrana je i sažeta, kako rekosmo, uknjigu „Prozori duše: Moja putovanja muslimanskim svijetom." Izdavač jeNational Geographic, magazin za koji radi posljednih 15 godina. Glas Amerike zahvaljuje se magazinu na filmskim insertima i , , i -a na fotografijama korištenim za tv-verziju reportažnog zapisa o Alexandri Avakian. Bez njihove pomoći i razumijevanja taj zapis bi bio mnogo siromašniji.