Kartografiranje; potraga za vodom i drugim resursima - ciljevi nove NASA-ine misije na mjesec
Rich Vondrak kaže da bi polovi bili najbolje mjesto za astronaute za prikupljanje sunčeve svjetlosti za grijanje i za solarnu energiju:
Nedavnoje američka Nacionalna agencija za istraživanje svemira, NASA, uputila novumisiju prema Mjesecu kojoj je cilj pripremanje puta za povratak astronauta nanjegovu površinu do 2020. Kako izvješćuje Brian Wagner, cilj je kartografiranjenovih slijetnih lokacija, kao i potraga za vodom i drugim potencijalnimresursi. Američki su astronauti prvi putastupili na Mjesec prije gotovo četrdeset godina, tijekom povijesne misijeApollo 11, koju je vodio Neil Armstrong. Misija Apollo 11 pomaknula je graniceplanetarne znanosti, ali je neka pitanja ostavila neogovorenima, poput 'ima livode na Mjesecu'. NASA se nada da će odgovor na to i druga pitanja dobititrenutnom dvojakom misijom. Raketom iz Svemirskog centra Kennedy, na Floridi,prema Mjesecu je poslan Lunar Reconnaissance Orbiter, LRO, koji će sakupljatipodatke o temperaturi, značajkama terena i drugim faktorima u mjesečevojpolarnoj regiji. Dužnosnici NASA-e kažu da je jedan od ciljeva kartografiranjetog područja kako bi se našlo slijetno mjesto za buduće letove s ljudskomposadom, već 2020. Znanstvenik Rich Vondrak kaže da bi polovi bili najboljemjesto za astronaute za prikupljanje sunčeve svjetlosti za grijanje i zasolarnu energiju: "Znamo da se tamo nalazi jedan vrlovažan resurs, a to gotovo konstantna sunčeva svjetlost." Drugi dio misije čini Lunar CraterObservation and Sensing Satellite, skraćeno LCROSS, koji će se spustiti napovršinu Mjeseca. Voditelj i glavni znanstvenik projekta Anthony Colaprete kažeda je misija usredotočena na područje koje je stalno zaklonjeno od sunčevesvjetlosti: "Kako se može pogledati i proučitinešto što je bilo u mraku možda dvije milijarde godina? Mi ćemo za to koristitiKentaur, uteg težine dvije tone i 300 kilograma i njegovu udarnu silu." I to ne samo jedan, nego dva! Kentauriće padom na površinu Mjeseca stvoriti udarne kratere, te raznijeti materijal ueksploziji, što će sve biti analizirano kamerama i drugim instrumentima, kažeColaprete. Glavni cilj i orbitera i lunarnog satelita je lociranje vode, kojabi bila značajan resurs astronautima ili znanstvenicima koji će raditi napovršini Mjeseca. Godinama su znanstvenici tragali za dokazima postojanja vodena Mjesecu. Jedan od njih je Erik Hauri, s Carnegie Instituta za znanost, uWashingtonu, koji kaže: "Donošenje vode sa Zemlje na Mjesecbilo bi tako skupo da je neizvedivo. Dakle, ako možemo naći ikakvu vodu koju semože iskopati na Mjesecu, onda je to velik podstrek izgradnji postaje naMjesecu." Erik Hauri je bio član ekipe znanstvenikakoja je prošle godine po prvi put dokazala postojanje vode u komadimavulkanskog stijenja koje su s Mjeseca donijeli astronauti misija Apollo. Radilose o majušnim količinama vode uhvaćenim u kuglice nalik staklenim perlicama,koje ne bi bile iskoristive. Ali, kako kaže Hauri, znanszvenici vjeruju da jemagma imala znatno više vode kada je eruptirala. A, ako su velike količine vodepostojale na Mjesecu prije puno milijuna godina, onda, kažu znanstvenici, neštood toga možda postoji i danas u obliku leda. Prošle godine, NASA-ina sondaPhoenix po prvi put je sakupila uzorke vode na površini Marsa. Kako kažudužnosnici NASA-e, isto takvo otkriće na Mjesecu dalo bi ključni podstrekbudućim istraživanjima Zemljinog najbližeg susjeda.