Američki tinejdžeri - 'hodajuće reklame' (7/1/04) - 2004-01-06
"Djeca besplatno obavljaju posao marketinškog sektora - upravo oni najbolje svjedoče da su neki album ili neka majica 'in' ili 'cool'"
Današnje tinejdžere u Americi krste različitim imenima. Zovu ih "Djeca milenija", "generacija Y", "generacija 2000" itd. Međutim, kako god ih nazivali, mladi su na dobrom putu da uskoro postanu dominantna marketinška sila. Odavno su prošli dani kad su roditelji određivali djeci što će nositi, jesti ili slušati. Međutim, ono što američka djeca kupuju ovih dana, uglavnom na sebi ima nečije tuđe ime - u vidu poznate "label" ili etikete. Stručnjaci za marketing kažu da prosječni američki tinejdžer odlazi u shopping 54 puta godišnje. Trgovački centri popularna su odredišta i za susrete s prijateljima. Današnji tinejdžeri mnogo troše na proizvode poznate marke, odnosno stvari koje proizvode poznata imena u nekoj industriji. Spisateljica Alisa Quart provela je dvije godine proučavajući – kako to ona naziva – 'tinejdžere vjerne marki'. "Kad govorim o marki, govorim o tinejdžerima koji se potiču da budu lojalni jednoj marki, odnosno jednom proizvođaču, od najranijih dana. Kompanije, proizvođači odjeće, diskografske kuće, pokušavaju stvoriti vezu s njima upravo kroz određene marke" - objašnjava Alisa Quart. U svojoj knjizi "Obilježeni markom: Prodavanje i kupovanje tinejdžera", gospođa Quart kaže kako se mladi potrošači upravo bombardiraju reklamnim porukama, zaštitnim znakovima i markama koje potiču njihov želju za trošenjem. Američki oglašivači dodaju nove marketinške tehnike tradicionalnim televizijskim i tiskanim reklamama. "Djeca zapravo rade besplatno za kompanije kad poručuju svojim kolegama da su neki album ili neka majica 'in' ili 'cool'. Ova marketinška tehnika toliko je uspješna stoga jer tinejdžeri jednostavno vole govoriti o svojim sklonostima nekoj marki, te jedni druge oponašaju. Mislim da su sada kompanije to uočile i da to koriste za svoju probitak. Jedna relativno nova marketinška tehnika je tzv. 'pozicioniranje proizvoda', gdje oglašivači plaćaju kako bi njihove proizvodi koristili likovi u popularnim tv serijama ili filmovima, ili pak video igrama. Takve poruke čak dolaze do učenika u školskim kantinama i razredima. "Primjerice, Channel One je oglašivač koji se pojavljuje u televizijskim programima koji se prikazuju u školama. Njihove su reklamne poruke duge i cijeli razred u školi koji na neki način postaje publika, koja svaki dan mora slušati njihovu poruku." Gospođa Quart kaže da se američki tinejdžeri, kao skupina, definiraju po tome što imaju i što nose na sebi...a proizvodi poznate marke daju im osjećaj moći. Međutim, kaže ona, postoje i iznimke: "Otkrila sam da ima i mladih koji to dovode u pitanje na jedan lijep i miran način." "Mene osobno ne zanimaju poznate marke. Ako imam neku poznatu marku, to je za mene OK. Ako je nemam, opet je OK, jer ja stvari kupujem za sebe, a ne da impresioniram druge" - tvrdi jedna mlada Amerikanka. Gospođa Quart nada se da će knjiga Obilježeni markom: Prodavanje i kupovanje tinejdžera navesti roditelje da započnu dijalog sa svojom djecom. Ona vjeruje kako će to smanjiti utjecaj dopadljivog marketinga, a povećati pozitivan utjecaj roditelja na dijete.