Virtuelni intervjui za posao (3/12/02) - 2002-12-03
Kadrovik se pretvara iz osobe od krvi i mesa u elektroničko "oko" s odgovarajućim softverom
Godinama su na američkim fakultetima studenti završne godine imali priliku pohađati posebne tečajeve u kojima ih se učilo kako se ponašati tijekom razgovora za dobivanje posla. Kako se držati, kako odgovarati na pitanja, kako pogoditi što točno osoba iz kadrovske službe kompanije u kojoj se traži posao želi saznati, kako istaknuti svoje jače strane - sve to je bilo dovoljno važno da su diljem Amerike postojale posebne agencije za uvježbavanje takvih razgovora sa svim ljudima zainteresiranim za traženje novog posla. Međutim, kao što je izmijenila i gotovo sve druge aspekte življenja u Sjedinjenim Državama, tako moderna tehnologija i tu unosi promjene. Za sada još ne u većim razmjerima, ali, trend je tu i samo je pitanje vremena kada će se odraziti i na traženje posla u lokalnom restoranu McDonalds. Trenutno, s novom se tehnologijom intervjua za posao susreću prvenstveno diplomci pravnih fakulteta, budući odvjetnici. Stotine njih, u posljednje su dvije godine bile izložene, - umjesto paru očiju kadrovika neke kompanije -, elektroničkom oku kao dijelu kompjuterskog procesa nazvanog "Virtuelni intervju portal", koji je razvila njujorška kompanija Treeba. VIP, - kako je odmah skraćeno nazvan ovaj kompjuterizirani proces -, bilježi odgovore ispitanika na standardizirane serije pitanja, a, potom, čitav intervju šalje putem Interneta, stotinama zainteresiranih tvrtki i kompanija. Na taj način, služba upošljavanja tih kompanija može već na samom početku birati iz većeg kruga kandidata one s kojima će provesti detaljnije razgovore za eventualno upošljavanje. Trenutno su takvu metodu ponajviše prihvatile kompanije iz sektora visokih tehnologija, dakle one koje i inače prednjače u kompjuterizaciji poslovanja. Mnoge velike kompanije održavaju baze podataka s i do milijun prijava potencijalnih kandidata za posao. Pretraživanje takvih baza ponajviše počiva na programima za tekstualno pretraživanje; još uvijek ne postoje kompjuterski programi koji bi mogli na zadovoljavajući način pretraživati snimljene intervjue. Razgovori licem-u-lice još uvijek su neophodna posljednja stepenica u procesu upošljavanja, ali, ako se proces virtuelnog intervjua bude proširio i poboljšao, onda će se sve manji broj odabranih kandidata pojavljivati na takvim završnim razgovorima. Oni, naime, koji neće umjeti zadovoljiti kompjuterske kriterije prihvaćanja, odnosno odbijanja, neće dobiti niti priliku da uživo poboljšaju prvi dojam. Upravo to je i najveća zamjerka koju procesu virtuelnog intervjuiranja upućuju i stručnjaci, ali i potencijalni kandidati za razgovore. Mnogi ljudi osjećaju se nelagodno pred kamerom, kažu stručnjaci, te uopće niti ne kažu ono što bi zasigurno rekli ispitivaču od krvi i mesa. Neki gledaju u monitor kompjutera umjesto u kameru, što program tumači kao izbjegavanje odgovora. Dakle, mnogo štošta još treba poboljšati, kao što priznaje i Shaul Halevi, osnivač kompanije Treeba i njezin glavni kompjutorski inžinjer. Ali, dodaje on, proces virtuelnog intervjuiranja uveliko proširuje opcije zapošljavanja i za tražitelje posla i za kadrovike kompanija. Ovim potonjima pruža uvid u studente onih fakulteta koje možda u redovnom regrutiranju novih kandidata niti ne bi obišao.