Nacionalno groblje Arlington, svetište Amerike
Nije najstarije, nije ni najveće i samo je jedno od stotinu Nacionalnih groblja Amerike, ali svakako je njeno najpoznatije i odavno je 
Nasuprot Washingtonu, u Virginiji, na drugoj obali rijeke Potomac, Nacionalno groblje Arlington, na brezuljkastom zemljistu velicine 248 hektara, rezervirano je za pripadnike americkih oruzanih snaga, clanove njihovih najuzih obitelji te za politicke celnike i druge istaknute licnosti zemlje. Vjecno je pocivaliste za vise od cetvrt milijuna Amerikanaca, muskaraca i zena, veterana svih ratova i vojnih akcija u kojima je Amerika sudjelovala – od Rata za nezavisnost protiv britanske krune i spanjolsko-americkog rata, do prvog i drugog svjetskog rata, korejskog i vijetnamskog, zatim Zaljevskog rata i svih vojnih sukoba u zadnjih desetak godina. Prvi pokop obavljen je na Arlingtonskom groblju prije 140 godina, u svibnju 1864. godine. Pokopan je bio jedan zarobljeni vojnik vojske Juga koji je umro u lokalnoj, washingtonskoj bolnici. U lipnju iste godine, samo mjesec dana kasnije, ministar rata Edwin Stanton i sluzbeno je groblje u Arlingtonu odredio kao vojno groblje. Pocivaju na njemu tisuce i tisuce javnosti nepoznatih americkih vojnika, ali i neki cija imena su dobro poznata diljem svijeta. Predsjednik John F. Kennedy, njegova supruga Jacqueline, i predsjednikov brat Robert Kennedy. Zatim, istrazivaci Arktika admiral Robert Peary i Matthew Henson; Pierre L’Enfant, tvorac urbanistickog plana Washingtona, desna ruka prvog predsjednika Georgea Washingtona, u Ratu za nezavisnost protiv Britanaca; pa William Taft, dvadeset i sedmi predsjednik Sjedinjenih Drzava; vise vojnih zapovjednika medju kojima i generali John Pershing i Omar Bradley; nekoliko sudaca Vrhovnog suda Sjedinjenih Drzava, medju njima - Thurgood Marshall; vojni kirurg Walter Reed; takodjer, tvorac novog kriminalistickog romana Dashiell Hammett, veteran prvog i drugog svjetskog rata; glumac Lee Marvin, marinac tesko ranjen u drugom svjetskom ratu; prvak teske kategorije Joe Louis, zvan “Brown Bomber,” takodjer veteran drugog svjetskog rata; Glenn Miller, najdrazi americki bandleader; spomen-grob je tu i posadi Challengera koji je, 1986. godine, eksplodirao 73 sekunde nakon lansiranja; a na arlingtonskom groblju pokopano je i vise od 3.800 africkih robova. “Civil” ili “Gradjanin” pise na njihovim nadgrobnim spomenicima. Godisnje, cetiri i pol milijuna Amerikanaca posjeti Nacionalno groblje u Arlingtonu, da bi odalo postu veteranima, predsjednicima i drugim poznatim licnostima iz americkog javnog zivota. Ili da bi, jednostavno, uz druge znacajne washingtonske spomenike nogom krocili i u to svetiste Amerike. Od Arlingtona, vece je samo Nacionalno groblje u Farmingtonu, na Long Islandu, ali Arlington ima posebno mjesto u srcima Amerikanaca. Ako na groblju nemaju nikoga svoga, onda najcesce odlaze do groba Johna Kennedyja i do grobnice neznanog vojnika. Prvi neznani vojnik na Arlingtonskom je groblju pokopan 11. studenog 1921, na Dan primirja kojim se zavrsio prvi svjetski rat. Tog jedanaestog studenog, na trecu godisnjicu zavrsetka prvog svjetskog rata, iste su svecanosti odrzane u cast neznanog vojnika i u Engleskoj i Francuskoj, u westminsterskoj opatiji i Trijumfalnoj kapiji. Prvog lipnja 1954, Dan primirja, potpisom predsjednika Dwighta Eisenhowera, u Sjedinjenim Drzavama postaje Dan veterana, u spomen americkim vojnicima svih ratova. Arlington ce jos dobiti i grobnicu neznanog vojnika drugog svjetskog rata, korejskog te vijetnamskog rata. Zahvaljujuci tehnologiji, napretku u medicini i metodama identifikacije poput DNK, u slucaju neznanog vojnika iz vijetnamskog rata ustanovljeno je, 1998. godine, da se radilo o porucniku Michaelu Blassieju, pilotu iz St. Louisa. Njegovi posmrtni ostaci vraceni su njegovoj obitelji i ta je grobnica otada prazna, u njoj vjerojatno nece vise nikad biti neznanog vojnika. Ostaju uklesane samo rijeci – Ovdje pociva, u vjecnoj slavi, americki vojnik, samo Gospodu znani. Nacionalno groblje u Arlingtonu aktivno je groblje, sprovodi su svakoga dana, godisnje oko 7.000 pogreba. Ocekuje se da ce ono doseci svoj kapacitet do 2020. godine i onda doista postojati samo kao – svetiste Amerike.