Khan: 'Vlastita sigurnost ne može se graditi na nesigurnosti drugih'
U raspravi o razlikama između islama i Zapada, američki analitičari zaključuju da je 'previše međusobnog optuživanja'
Jedna od posljedica sukoba u Libanonu je produbljenje podjela koje postoje između islamskog svijeta i Zapada, pogotovo Amerike – ocjena je mnogih analitičara. Prilog o tom svojevrsnom 'sukobu kultura' pripremila je Jela de Franceschi. Ako se ljudi sa Zapada i pripadnici muslimanske vjere u nečemu danas slažu onda je to činjenica da odnosi između dviju civilizacija nisu dobri. Ovaj je problem bio predmet istraživanja washingtonskog Centra Pew, koji je anketirao stanovnike šest islamskih i šest zapadnih zemalja, među njima i Sjedinjenih Država. Andrew Kohut, direktor ove istraživačke ustanove, govori o međusobnim percepcijama muslimana i ljudi koji žive u Europi i Americi: "Zapadnjaci misle da su muslimani nasilni, netolerantni fanatici. Muslimani pak zapadnjake smatraju sebičnim, nemoralnim, pohlepnim ljudima, koji su uz to također nasilni fanatici. U debati također ima mnogo međusobnog optuživanja..." Najdublje su razlike u odnosu Amerike i islamskog svijeta. Andrew Kohut kaže da 'anti-amerikanizam' u islamskom svijetu postoji zbog američke politike, zbog rata u Iraku, općeg američkog rata protiv terorizma, te američke podrške Izraelu. Muktedar Khan, profesor političkih znanosti na Sveučilištu Delaware kaže da muslimani imaju dojam da Washington djeluje bez ikakvih obzira za interese drugih zemalja: "Treba shvatiti da naš položaj ne može biti sigurniji ako druge ljude, svojim djelovanjem, činimo manje sigurnima. Živimo u svijetu koji je globaliziran i međusobno blisko povezan i ovisan. Amerika bi svojom politikom trebala doprinositi sigurnosti svih država, među njima i islamskog svijeta." No, drugi analitičari upozoravaju da Amerikanci žele dobre odnose s drugim zemljama, međutim u kriznom vremenu prvi im je prioritet - sigurnost vlastite zemlje. Michael Dunne, stručnjak za arapski svijet koji radi u utjecajnom Vijeću za međunarodne odnose, kaže da su zemlje Srednjeg istoka, nakon terorističkih napada od 11. rujna 2001. godine postale predmet američkog interesa ne zbog njihove vjere već zbog njihova ponašanja na svjetskoj sceni: "Vlada predsjednika Busha je reagirala na činjenicu da su zemlje poput Iraka, Irana i Sirije raspirivale regionalni sukob i stvarale opasnu situaciju u strateškom smislu, posebno proizvodnjom oružja za masovno uništavanje. Za vladu predsjednika Busha to je glavni problem na Srednjem istoku." Mona Yacoubian, koja radi za organizaciju Muslimanska svjetska inicijativa, smatra da bi se nezadovoljstvo prema Americi moglo ublažiti kada bi došlo do napretka u rješenju izraelsko-palestinskog prijepora. Ona tvrdi da su ljudi na Srednjem istoku prilično spremi da prihvate inicijative američke vlade na polju demokracije, ljudskih prava, i razvoja tržišne ekonomije. Analitičari se slažu da bi mnoga neslaganja vjerojatno izblijedila kada bi američka javnost bolje shvatila posljedice svoje vanjske politike po islamski svijet. Muslimanski svijet pak treba kvalitetnije odgovoriti na prigovore stranaca da islam često služi kao motivacija ekstremističkom nasilju.