Djevojčice Nada i Maggie - primjer pomoći i suradnje između Amerike i Indonezije nakon tsunamija
Dopisivanje ovih dviju djevojčica tijekom tri i pol godine nakon tragične nesreće, kao i slanje pomoći iz Amerike, dovelo je do susreta
Tri i pol godine su prosle odtragicnog tsunamija u Indijskom oceanu. Za to vrijeme, dvije djevojcice – jedna iz Indonezije i jedna izAmerike, koja je zeljela pomoci pogodjenima – bile su u redovitoj prepisci. Ta su pisma postala simbol programa pomociSjedinjenih Drzava indonezijskoj pokrajini Aceh. Sada je doslo i do njihovog susreta, bas u vrijeme kad rastezabrinutost oko buduce medjunarodne pomoci pokrajini Aceh. Okruzena kamerama i novinarima, jedanaestogodisnja indonezijskadjevojcica Nada Luthfiyyah, s tradicionalnim muslimanskim salom na glavi, doimase zbunjena i izgubljena. U tsunamiju 2004. godine potpuno jenestalo malo mjesto kraj pokrajinskog sredista Banda Aceh, u kojemu je s obiteljizivjela. Oba njena roditelja i dvabrata nestali su zajedno sa 160.000 drugih. Tri i pol godine nakon nesrece, Nada upoznaje djevojcicu iz Amerike kojaje ponudila pomoc prezivjelima nakon katastrofe. Maggie Hamilton, iz savezne drzave Michigan, kojoj je tada bilodevet godina, odlucila je praviti narukvice i novac od prodaje slati kao pomoczrtvama. U tom njenom projektupridruzili su joj se i drugi, iz njenog razreda. Nada je bila ta koju su u njenomrazredu izabrali da napise pismo i zahvali americkoj djeci. Vrlo je sretna, kaze, sto je konacno upoznala Maggie. Susret je uprilicila indonezijska vlada ivezu izmedju dvije djevojcice uzela kao primjer suradnje i pomoci izmedju dvijuzemalja nakon tsunamija. Njihova pismacitiraju diplomati, ona se spominju u Bijeloj kuci. Maggie, koja je u Indoneziju doslasa svojim roditeljima, priznaje da nije ocekivala da ce njena pisma privucitakvu pozornost. Ali cijelo iskustvo,dodaje ona, dalo joj je poticaja da bude aktivnija i u vlastitoj zajednici: "Prvo je bilo to s narukvicama i pismo koje sam napisala djeci uIndoneziji. Onda, nakon uraganaKatrina, uspjela sam na isti nacin prikupiti oko dvije stotine dolara pa smo toposlali pogodjenima uraganom, a otada volontiram u jednom domu za starije. Volim drugima pomagati." Nada i obitelj Hamilton susreli su se s indonezijskimpredsjednikom i obisli pokrajinu Aceh kao i neke druge dijelove zemlje i to basu trenutku kad mnoge medjunarodne skupine za pruzanje pomoci privode krajusvoje projekte, sto izaziva lokalnu zabrinutost zbog nezaposlenosti. Medjutim, Sean Stein, americkigeneralni konzul u Medanu, na sjeveru otoka Sumatra, smatra da lokalnomgospodarstvu, zatvaranjem tih projekata, ne prijeti opasnost gubljenjem radnihmjesta jer za njihovu realizaciju dovedeni su uglavnom privremeni radnici sdrugih mjesta izvan pokrajine Aceh. Medjunarodna financijska pomoc, rekao je konzul Stein, ne ide viseiskljucivo na obnavljanje od tsunamija,vec na razvoj dugorocnih projekata poput bolnica i skola, projekata kojima ceupravljati nova lokalna vlada: "Prije sest-sedam mjeseci opseg posla izgledao je zastrasujuce,ali kad vidimo koliki je napredak ostvaren, mislim da nema razloga zazabrinutost." Juanda Djamal glasnogovornik je indonezijske agencije za oporavakod tsunamija. "Imamo razloga za optimizam da ce lokalna vlada biti u stanjunastaviti s programom rekonstrukcije i rehabilitacije podrucja. Postoji vec i program za novi razvoj ubuducnosti," kaze Juanda. Susret dviju djevojcica, rekao je Juanda, sluzi kao simbolprijateljstva i uloge medjunarodne zajednice u buducem razvoju pokrajine Aceh: "Njihovo prijateljstvo moze nam posluziti kao primjer – Nada, izAceha, Maggie iz Sjedinjenih Drzava, preuzimaju inicijativu, sklapajuprijateljstvo, razmjenjuju znanje, podrzavaju jedna drugu." Putujuci zajedno Indonezijom, za dvije je djevojcice bilo punoprilike za druzenje, bez prisutnosti prevoditelja ili kamera. Maggie je izjavila da zeli naucitiindonezijski i izrazila nadu da je Nada moze posjetiti jednog dana, uMichiganu.