Kandidatima za članstvo Europska unija treba ponuditi nešto 'opipljivo'
Heather Gabbe iz Instituta Otvoreno društvo izjavila je za Wall Street Journal da se postupak učlanjenja treba ubrzati
Ako to Unija učini, mogla bi si uštedjeti dosta neprilika u budućnosti – smatra Heather Gabbe iz Instituta Otvoreno društvo Dnevnik piše da su čelni vanjskopolitički dužnosnici Europske unije jučer u Sarajevu ponovili svoju podršku širenju Unije na zemlje Zapadnog Balkana. Međutim, neki diplomati i analitičari boje se da mogućnost članstva pomalo gubi na atraktivnosti. Wall Street Journal navodi riječi Heather Gabbe iz Instituta Otvoreno društvo, koja smatra da zemljama bivše Jugoslavije treba 'ponuditi nešto opipljivije', a ne samo mogućnost da postanu članice Unije. Jedino ako se to učini, nastavit će se napredak na području borbe protiv korupcije, ojačat će se političke institucije i prevladati međusobna sumnjičavost – smatra Heather Gabbe koja smatra da se postupak učlanjivanja treba ubrzati. Ako to Unija učini, mogla bi si uštedjeti dosta neprilika u budućnosti – smatra ova analitičarka. U Europsku uniju želi i Turska, no posljednji događaji ukazuju da ta zemlja još nije raskrstila želi li biti dio zapadnog ili islamskog svijeta – piše list . Turski premijer Erdogan kao da želi da njegova zemlja prestane biti most između Zapada i Istoka te postane lider islamskog svijeta. Primjer za to nije samo oštra osuda Izraela zbog ovotjednog napada na brodove koji su pokušali u blokirani Pojas Gaze dopremiti pomoć. Erdogan se jako sprijateljio sa Sirijom – tradicionalnim američkim protivnikom na Srednjem istoku, a aktivno radi i na tome da spasi Iran od novih međunarodnih sankcija. No, primjećuje Washington Post, premijer Erdogan mora balansirati. S jedne strane, na 'istok' ga gura njegova islamistička baza i sve slabiji izgledi da Turska uđe u Europsku uniju. No, s druge strane, tu je pro-zapadna turska vojska i rašireno uvjerenje da Turska može postati ekonomska sila jedino ako ima dobre veze sa Zapadom. Kolumnist Thomas Friedman, piše da ga ne smeta što su Turci sada bijesni na Izrael zbog Gaze. Jedino mi je čudno – primjećuje Friedman – što se u Turskoj nitko nije uzbudio kada je Sirija prije par godina bila umiješana u atentat na libanonskog premijera, kada je iranska Revolucionarna garda prošle godine ubijala vlastite građane koji su prosvjedovali zbog lažiranih izbora ili – prije par dana – kada su bombaši samoubojice u Pakistanu napali dvije džamije jedne manjinske grupe i tamo ubili gotovo stotinu ljudi. Turska nije uznemirena ni Hamasom ni Hezbollahom – piše Friedman. Turska ljutnja zbog izraelske blokade Gaze u ogromnom je nerazmjeru u odnosu na tursku flegmatičnost kada su u pitanju grozne stvari koje se događaju u islamskom svijetu. Zbog toga, ne iznenađuje što se u Izraelu turske kritike shvaćaju ne kao kritika prijatelja, već iskaz mržnje prema jednom narodu – piše komentator New York Timesa.