Odraz potresa i tsunamija u suvremenoj japanskoj umjetnosti
Izložba pod nazivom “Bye, Bye Kitty!!! Suvremena japanska umjetnost između pakla i raja” postavljena je u Japanskom društvu u New Yorku
New York Times: 'Tjeskoba predstavljena na ovoj izložbi suvremene japanske umjetnosti još više je naglašena tragedijom Japanaca u stvarnom životu." Jedna nova izložba u zgradi Japanskog društva u New Yorku bila je otvorena samo tjedan dana nakon što je Japan pogodio potres, tsunami i problemi u nuklearnoj elektrani Fukushima. Iako je izložba planirana i umjetnička djela stvorena puno prije tih nesreća, čini se da japanska tragedija utječe na posjetitelje izložbe te da je oni vide drugačijim očima. Izložba u Japanskom društvu naslovljena je “Bye, Bye Kitty!!! Suvremena japanska umjetnost između pakla i raja.” Njeni kustosi kažu da ona ispituje japansku sklonost prema ljupkim stvarima. Prva slika koju ćete ugledati pri ulasku, “Planine boje pepela,” daje izložbi ozbiljnu, mračnu notu. Oslikao ju je Makoto Aida, a podsjeća na kineske pejzaže, iako joj je glavni motiv – prizor jednog japanskog službenika. Joe Earle, direktor galerije, kaže da neki posjetitelji uspoređuju ovu sliku s hrpom ruševina nakon udara tsunamija u Japanu: "Ova izložba zapravo predstavlja jedan ozbiljniji, zreliji pogled na svijet, koji je podložan katastrofama poput potresa, tsunamija i problema s nuklearnim elektranama." Joe Earle pritom dodaje da ni umjetnici niti kustosi ovakve izložbene postave, naravno, nisu predvidjeli katastrofu u Japanu. No, Kent Bernard, jedan od posjetitelja, kaže da bi ljudi izložena umjetnička djela mogli interpretirati drugačije zbog nedavne nesreće u toj zemlji: "Stvari i događaje koje inače možete vidjeti samo na slikama i u umjetnosti općenito, sada smo vidjeli u stvarnom životu. To vas, na neki način, podsjeća da neke od stvari iz umjetničke mašte ipak može nadvladati priroda." Kent Bernard navodi primjer djela pod nazivom “Vrtlog.” Autor Tomoko Shioyasu želio je prikazati prirodu koja se mijenja kroz različita doba, kroz stijene, stabla, vodene puteve i stanice. Međutim, “Vrtlog” strahovito nalikuje onom vrtlogu kojeg je stvorio prošlomjesečni tsunami. Direktor galerije Japanskog društva Joe Earle kaže da veliki dio izložbe odražava osjećaj krhkosti i predstojeće katastrofe. To je posebice prisutno u djelu Manabua Ikede “Povijest uspona i padova.” "U gornjem lijevom uglu imamo bijele tragove sjevernokorejskih borbenih zrakoplova ili raketa – što smo stvarno imali 2006. godine, u toku koje je Ikeda stvarao ovu sliku" - kaže John Earl. Uz prijetnju nuklearne katastrofe, mogu se vidjeti i prizori masovnih pogubljenja, vrag koji se ukazuje ispod krovnih crijepova, ljudi koji hodaju po konopcu iznad ponora i jedan slap kao simbol smeća koje se prenosi s jedne generacije na drugu. Joe Earle kaže da autoru slike sigurno nije drago zbog toga što neki posjetitelji asociraju njegovu sliku s radijacijom koja se sada širi iz japanske nuklearne elektrane, jer je sliku napravio prije nesreće. No, kako je to napisao kritičar dnevnika New York Times, 'tjeskoba predstavljena na ovoj izložbi suvremene japanske umjetnosti još više je naglašena tragedijom Japanaca u stvarnom životu."