Romantika preko Interneta ... ali, uz mnogo čitatelja
Ne samo što se ljudi upoznaju putem Interneta, nego neki od njih tim putem dijele svoja iskustva s ostatkom svijeta
'Online dating', ili sklapanje romantičnih veza putem Interneta, smatralo se još ne tako davno trenutačnim modnim hitom koji će proći. No, predviđanja se nisu obistinila. U Americi je online dating jedan od najpopularnijih načina za samce da upoznaju jedni druge. I ne samo da se ljudi upoznaju putem Interneta, nego su neki od njih odlučili tim putem podijeliti svoja iskustva sa ostatkom svijeta. Rodio se novi način literarnog izražavanja pod nazivom 'blog'. Blog je termin složen od riječi WeB LOG, popis dokumenata ili tekstova koji je objavljen na Internetu. Blogovi se bave raznim problematikama. A o jednom koji se specijalizirao za objavljivanje romantičnih tema, prilog je za nas pripremio Andrew Baroch. Melanie Boyer piše priloge za web stranice jedne od online dating grupa. Melanie je stara 29 godina i, koristeći ponekad slobodno izražavanje, u svojim tekstovima opisuje vlastite dogodovštine s muškarcima koje je upoznala preko Interneta: "Iskustva imam napretek pa osjećam da mogu o toj temi pisati. Još sam uvijek malo nervozna dok pišem. Uhvati me nekakva nelagoda. Udahnem duboko i zadržim dah i pomislim ”Mama će doznati o mojim iskustvima”. Onda ispustim zrak, nastavim disati normalno i kažem sama sebi ”Stara, moraš biti hrabra!”. Jer, da bih bila uspješna s ovakvom vrstom priloga, što znači da bih pridobila i zadržala veliki broj čitatelja, moram biti iskrena i slobodna u svom izražavanju. Ne smijem biti u strahu. I tako, ja kazujem kroz svoje priloge istinite priče. One su realne, ponekad pomalo grube i neprofinjene. Ali to ne smeta. Svaka moja priča je istinsko ljudsko iskustvo i to je mislim glavni razlog da se čitatelji toliko vežu za moju rubriku." Zatražili smo od Melanie da nam ukratko prepriča jednu od svojim priča. Zamislila se, nasmijala i podijelila s nama doživljaj kada joj je, nakon ugodno provedene večeri, dečko ponudio da je preveze do njenog automobila. Melanie mi veli da joj je prva pomisao bila ”Što će se sada dogoditi?”: "U glavi sam već počela slagati priču za svoju rubriku. A kako i ne bih, situacije je bila da umreš od smijeha. Tu smo on i ja. Ja u dvadesetdevetoj, a on u tridesetim. A situacija u kojoj smo se našli je ona u kojoj se tinejdžeri nalaze kad pokušaju pronaći malo privatnosti. Nemaš kuda ići pa je i automobil dostatan. Recite vi meni, kako da ovakav dobar primjer životne ironije ne podijelim s ostatkom svijeta." Pitamo je što se dogodilo nakon što su ušli u njegov auto. Naravno da nas zanima. A ona s osmijehom nastavlja svoju priču: "Stavi on ključ u volan i okrene ga samo do pola. Motor se, naravno, ne upali, ali upale se stereo i prigušena svjetla raznih indikatora oko upravljača. Glazba pjevača Stinga ispuni prostor u kabini. Pokušava on započeti nekakav razgovor o glazbi. A onda posegne za sigurnosnim pojasom i zaveže se, a ja samo što ne prsnem u smijeh. I on i ja jako dobro znamo što nam je na pameti. Pa treba pasti pusa! Ili možda njemu to nije na pameti? Možda mu je doista stalo samo da me odveze do moga automobila?" Potrajala je ova priča još malo duže. No mi ćemo detalje izostaviti. Recimo samo da je pusa pala i to sa sigurnosnim pojasom oko njegovog struka. A priča sličnih ovoj ima jako puno. Pitamo je znaju li njeni partneri da će se dogodovštine u kojima su zajedno učestvovali biti objavljene na Webu? Ona potvrđuje klimanjem glave. Da, kaže, svi moji dečki moraju dati svoj pristanak za objavljivanje priče: "Ja sve mladiće s kojima idem van upozorim prije samog izlaska da bi o našim iskustvima mogla čitati široka javnost. Ja želim biti fer prema njima. Cilj mi nije da ih javno osramotim. Ruku na srce, ni jedna moja priča ne koristi imena, ali unatoč tome mora da je čudan osjećaj čitati o vlastitim iskustvima kroz koja si prije par dana sam prošao. I ne samo da ih upozorim na svoje namjere nego im i kažem da ću im priču dati prije objavljivanja da je pročitaju. I zabrane da se objavi, ako im ne odgovara. Poneki i iskoristi to pravo na veto." Priče Melanie Boyers je teško opisati u par riječi. One su ponekad tužne, ponekad smiješne, ponekad pomalo seksi. Istinite su to priče o osjećajima dvoje ljudi koji pokušavaju doznati što je više moguće jedno o drugom. Ako se ikada uda, kaže nam Melanie, svim će pričama doći kraj. Ne misli ona da će joj nedostajati materijala za pisanje, dodaje sa smiješkom. Nije to problem, nego - kaže - muškarca svog života ne želi dijeliti ni sa kime na ovom svijetu.