Zašto je smijenjen američki ministar financija? (8/12/02) - 2002-12-08
"Predsjednik ne želi doživjeti sudbinu oca, da bude uspješan u vanjskoj politici, a neuspješan u rješavanju ekonomskih pitanja" - kaže 
Predsjednik Bush je u petak, gotovo dvije godine nakon što je stupio na dužnost, po prvi puta drastično izmijenio sastav svoje administracije. Zatražio je ostavke ministra financija Paula O’Neilla i ekonomskog savjetnika Larrya Lindseya. Otkako je u siječnju 2001. preuzeo dužnost ministra financija, Paul O’Neill nije u Washingtonu stekao mnogo prijatelja. Ovaj 67-godišnji industrijalac najviše se ponosi svojom otvorenošću. Njegovo neuvijeno ponašanje dovodilo ga je u neprilike, pogotovo u kontaktu s utjecajnim senatorima. Čest se s omalovažavanjem izražavao o ljudima koji rade u financijskom sektoru, pogotovo na Wall Streetu - što nije ga učinilo posebno omiljenim u tradicionalno republikanskim poslovnim krugovima. Paula O’Neilla je za ministra financija izabrao dopredsjednik Dick Cheney. Kako su javili mediji, upravo je dopredsjednik Cheney, prije nekoliko dana, prenio ministru predsjednikovu poruku da njegove usluge neće više biti potrebne. Paul O’Neill nije vijest primio dobro. Umjesto da se povuče tiho, sastavio je šturo pismo o ostavci, koje je u petak ujutro uručeno Bijeloj kući. Sredinom dana, već se vratio u svoj rodni Pittsburgh. Obraćajući se sudionicima jednog poslovnog skupa prošloga mjeseca – dakle u posljednjim tjednima na čelu ministarstva financija - gospodin O’Neill je govorio o važnosti suradnje i lojalnosti u predsjednikovoj ekipi: "U vladi svatko ima drugačije odgovornosti. Nikada nisam imao nikakvih iluzija o tome tko je odgovoran za donošenje ključnih odluka. Ta je osoba, prema tradiciji i našim zakonima, predsjednik Sjedinjenih Država." Glasnogovornik Bijele kuće Ari Fleischer je, nakon ostavke ministra O’Neilla i ekonomskog savjetnika Larrya Lindseya, glavnog arhitekta prošlogodišnjeg velikog smanjenja poreza, pročitao predsjednikovu izjavu, u kojoj je predsjednik zahvalio obojici dužnosnika za njihov doprinos postavljanju temelja za jačanje gospodarskog rasta. "Cijenim doprinose Paula O'Neilla i Larrya Lindseya. Oni su obojica vrlo talentirani i predani svom poslu. Zahvaljujem im na njihovom odličnom služenju mojoj administraciji i cijeloj naciji." Politički promatrači smatraju da su ministar O’Neill i gospodin Lindsey “žrtvovani” zbog slabe gospodarske situacije i negativnih kretanja na financijskim tržištima. Prema Gregu Lavaliereu, analitičaru u financijskoj kompaniji u Washingtonu, najbliži predsjednikovi suradnici tražili su izmjene u predsjednikovoj ekonomskoj ekipi da bi se postavili temelji za predsjednikovu predizbornu kampanju pred sljedeće izbore 2004. godine.: "Predsjednikovi savjetnici su brinuli da bi predsjednik mogao doživjeti istu sudbinu kao i njegov otac, odnosno, da bi mogao biti doživljen kao uspješan u vanjskoj politici, ali neuspješan u rješavanju gospodarskih pitanja. Mislim da su zbog toga smatrali da je došlo vrijeme za promjene." Vjeruje se da će novi ministar financija biti odlučniji kada je u pitanju najavljeno smanjenja poreza. Sada već bivši ministar financija Paul O’Neill, protivio se smanjenju poreza jer ga je brinula mogućnost proračunskih manjkova.