Eland: Strah od avganistanskog scenarija
Politički analitičar Ajven Eland u kaže da SAD u Libiji ne smeju da ponove greške iz Avganistana i naoružaju pobunjenike
: “Zvanična zapadna strategija prema Libiji zasniva se na zaštiti civila i na rezoluciji usvojenoj u Savetu bezbednosti UN. Medjutim, problem je u tome što se zapadna vojna intervencija nije zaustavila tu već se proširila akcijama protiv Gadafijevih snaga koje nisu učestvovale u napadima na civile, već su bile angažovane u vojnim sukobima sa pobunjenicima. Kako su SAD želele da što pre završe ovu vojnu intevenciju, vazdušni napadi su u medjuvremenu obustavljeni tako da je i strategija i situacija na terenu dosta nejasna. Naime, podrška pobunjenicima je ublažena i vojne pozicije na terenu manje više su izjednačene. Kao što znate, Obama je ustvari bio gurnut u libijsku krizu medjunarodnim pritiskom i pritiskom evropskih saveznika, mada je američko javno mnjenje protiv vojnog angažovanja SAD u zemljama koje nisu od vitalnog interesa za Vašington, kao što je Libija. Moguća dalja scenarija su da će unutar te zemlje biti formirana još jedna država, da će pobunjenici pobediti, mada to nije izvesno, i da će Gadafi preživeti bar još neko vreme.” : “Sve zavisi od obima pomoći koju bi SAD mogle da pruže tim snagama. Zvanično, SAD neće snabdevati pobunjenike oružjem, pošto za sada niko ne zna njihovo pravo lice. Medju njima, kako se tvrdi, ima elemenata Al Kaide, tako da bi mogao da se ponovi avganistanski scenario. Naime, SAD su tokom 1980-ih dostavljale velike količine oružja avganistanskim gerilcima u borbi protiv Sovjetskog Saveza, što nam se sada sveti. U slučaju Gadafija, pobunjenici nisu u mogućnosti da osvoje utvrdjene gradove koje on kontroliše i vojni ishod je neizvestan tim više što Zapad ne želi da uputi kopnene snage, tako da bi u vojnom pogledu pat pozicija mogla da potraje duže vreme.“ “Mislim da SAD nemaju jasno definisanu strategiju, već se hvataju u koštac sa problemima pojedinih zemalja, kako oni izbijaju. To možda i nije loš pristup, ali predstavlja dvoličnu politiku. S jedne strane, aktivno podržavamo pobunjenike u Libiji, a u slučaju Bahreina i Jemena podržavamo tamošnje lidere zbog njihove pro-američke politike, mada se u obe zemlje radi o dikatatorima, dok mi u tim slučajevima ne pružamo pomoć civilima koji su se pobunili protiv njih. Dakle, zadatak administracije je da formuliše novu politiku kojom će se zaštititi i interesi SAD, ali i dosledni politički stavovi.”