Kako se Kina od siromašne zemlje transformisala u svetsku silu?
Američki futurista Džon Nejzbit i njegova supruga Doris su 2006. godine osnovali Nejzbit institut za Kinu u pokrajini Tjandžin. Zatraži
Džon Nejzbit prisjeća se Kine prije više od 40 godina, kada ju je prvi put posjetio: "Izuzetnoprimitivna 1960-tih i 70-tih. Zato je nevjerovatno sada biti u tojzemlji, sa najmodernijim gradovima i prevozom na svijetu”. Unovoj knjizi, objavljenoj u Sjedinjenim Državama i Kini, Nejzbitoviobjašnjavaju kako je Peking to postigao, govoreći o takozvanim"stubovima" novog kineskog društva. Među njima je, kako navode,emancipacija uma. "Vlada utvrđuje okvire onoga šta je moguće,šta treba uraditi i šta je zaštićeno, poput posebnih ekonomskihoblasti. U tim okvirima, ljudi mogu da daju svoj doprinos, kakav godžele, zato što na kraju sve potiče od njih”, kaže Džon Nejzbit. Kinase kreće ka nekom obliku kapitalizma od 1980-tih i reformi koje je uveotadašnji premijer Deng Ksijaoping. To je pomoglo u stvaranju nove Kine,smatra Doris Nejzbit: "Deng Ksijaoping je shvatio da Kina nemapreviše koristi od komunizma, da centralno planiranje ne može da izvučezemlju iz siromaštva, da moraju da uvedu tržišni kapitalizam i omogućeljudima da rade ono za šta su talentovani i da pokrenu kineskuekonomiju”. Džon Nejzbit ističe da je eksperimentisanje u oblasti ekonomije glavni kineski trend: "Imalisu veliki broj ideja: ukidanje poreza na određeno vrijeme, posebnonadmetanje u trgovini i tako dalje ... i pratili su kako sve tofunkcioniše. Nastavili su sa mjerama koje su dale rezultate, odbacilione koje nisu, utvrđujući svoj pravac”. Moderna Kina se -umjesto imitacije - okrenula inovaciji, odnosno biotehnologiji,kompjuterima i automobilima na električni pogon: "PredsjedavajućiBYD-ija, kompanije za proizvodnju automobila na električni pogon, kazaoje: ‘Nema šanse da sustignemo ili nadmašimo Ford ili druge zapadnekompanije kada je riječ o tradicionalnim vozilima. Ali kada je riječ oautomobilima na električni pogon, nalazimo se na istoj polaznojtački’”, objašnjava Džon Nejzbit. U okviru tog procesa, Kina je kreirala svoj politički sistem. "Sistem,koji se razvija u Kini, zovemo ‘vertikalnom demokratijom’, zbog njegovestrukture od dna prema vrhu i obrnuto, odnosno smjernica koja seupućuju od vrha prema dnu i incijativa koje se kreću u obrnutom smjeru. Komunistička stranka vremenom će morati da se oprosti od svog naziva,zato što on ne oslikava suštinu stranke", priča Doris Nejzbit. Dokmlađe generacije uživaju u većim slobodama od svojih roditelja,kritičari prilika u Kini primjećuju da Peking i dalje ima čvrstukontrolu nad vjerom, pravosudnim sistemom, slobodom izražavanja imedijima, uključujući i pristup internetu. Ta ograničenja međutim nisuusporila napredak Kine na globalnim tržištima. U poslednjih 30 godina,kineski bruto domaći proizvod u prosjeku je rastao 10 odsto nagodišnjem nivou. I zemlja je na putu da postane druga po veličinisvjetska ekonomija. Svijet bi trebalo da posmatra Kinu kao priliku, ane prijetnju, smatra Džon Nejzbit: "Želite da budetekonkurentni i istovremeno kooperativni u odnosima sa Kinom. Izaberitesvoj način na koji ćete to postići, ali iskoristite priliku koju Kinapredstavlja za cijeli svijet”. Nejzbitovi naglašavaju da bisvijet trebalo da očekuje dalje sazrijevanje i razvoj Kine, dok tazemlja postaje sve aktivniji igrač u međunarodnoj zajednici.