text:
Neophodno dozirati upotrebu interneta za djecu i mlade | Balkan Diskurs
Muamer Zukanović
17. februara, 2023.
Upotreba interneta, odnosno društvenih medija, postala je svakodnevnica, a što prema istraživanjima može dovesti do ovisnosti a uz to kod mladih i djece može imati negativne posljedice po mentalno zdravlje. Stručnjaci preporučuju roditeljima da pronađu i postave granicu između pozitivne i negativne upotrebe interneta, razgovaraju s djecom ili zatraže stručnu pomoć kako bi ubrzali rješavanje problema.
Prema Zavodu za javno zdravstvo Dubrovačko-neretvanske županije, neki znakovi koji upućuju na postojanje problema kod djece i mladih zbog upotrebe interneta su „opadanje“ ocjena u školi i zanemarivanje školskih obaveza, smanjivanje interesa za druženje s prijateljima i za ostale društvene aktivnosti, tajnovitost i laganje o vremenu provedenom na internetu, veća odstupanja u navikama spavanja na način da koriste internet noću a spavaju danju i tome slično.
Društveni mediji mogu imati negativne učinke na mentalno zdravlje djece i omladine, smatra Amela Memić, porodična terapeutkinja u Centru za psihološku podršku “Sensus” u Mostaru. „Neka istraživanja pokazuju da postoji poveznica između korištenja društvenih medija i simptoma depresije kod djece i mladih“, kazala je Memić.
Majka dvije djevojčice iz Mostara ističe da ograničava upotrebu interneta ali i da je u današnjem svijetu izazov odgajati djecu. S njom se slaže i nastavnik u jednoj od područnih škola u Čapljini, navodeći prednosti modernih tehnologija ali i izazova zbog evolucije tehnologije koja može dovesti i do vršnjačkog nasilja.
Stručnjaci savjetuju roditelje da razgovaraju s djecom i destigmatiziraju razgovor o mentalnom zdravlju ili pak potraže stručnu pomoć ako uoče neke znakove koji upućuju na postojanje problema.
Studije pokazuju da je kod tinejdžera koji koriste društvene mreže više od pet sati dnevno 50 posto porast simptoma depresije kod djevojčica i 35 posto među dječacima u odnosu na one koji koriste društvene mreže samo jedan do tri sata dnevno.
„Korištenje društvenih medija povezano je s uznemiravanjem na internetu, poremećajem spavanja, zadovoljstva izgledom, zadovoljstva tjelesnom težinom za djevojčice i dječake“, kazala je Memić.
Adnan Šaldo, nastavnik u osnovnoj školi u Čapljini, ističe da se korištenjem modernih tehnologija omogućava pristup širokom spektru informacija pa ih je samim time nužno uključiti u odgojno-obrazovni proces, a istovremeno stvarati preduslove za njihovo pravilno i uspješno primjenjivanje u svim oblicima učenja.
„Velike su mogućnosti poboljšanja kvalitete nastavnog procesa korištenjem modernih tehnologija sa naglaskom na brži i veći prenos informacija koje su isto tako geografski neograničene kao nikad u historiji čovječanstva. Osim klasične, žive i pisane riječi, te posmatranja, sve više se koriste različite audio tehnike i multimedije“, kazao je Šaldo.
Najveća mana modernih tehnologija su, prema njegovim riječima, što ni prosvjetni radnici ni roditelji ne mogu pratiti tako ubrzane revolucije istih a time učenici mogu upasti u brojne zamke u tom širokom spektru informacija i neadekvatnih sadržaja obzirom na njihovu fizičku i emocionalnu nezrelost.
Ena Pudar, majka dvije djevojčice, starosti tri i jedne godine, kazala je da njena djeca isključivo koriste televiziju kako bi gledale crtane filmove i druge programe edukativno-zabavnog karaktera.
„Za nas vaspitanje djevojčica u današnjem vremenu predstavlja izazov. Ne želimo da nam djeca vrijeme provode u virtualnom svijetu i trudimo se ograničiti vrijeme kad koriste moderne tehnologije, ali problem nastaje ako se u njihovom društvu nalazi dijete koje koristi tehnologije u većem obimu“, kazala je Pudar.
Amina Martinović, majka šestogodišnje djevojčice, smatra da u današnje vrijeme je teško vaspitati djevojčice ali da nije nemoguće. „Svakodnevnim razgovorom i posvećivanjem pažnje djetetu svaki roditelj može ostvariti svoj cilj – pravilno vaspitanje djeteta“, kazala je Martinović.
Na televizijskim kanalima i društvenim mrežama, ona ističe da se produciraju sadržaji iz kojih mnoge stvari mogu naučiti djeca ali i roditelji.
Da bi zaštitili svoju djecu, Memić je pojasnila da roditelji trebaju razgovarati o mentalnom zdravlju s njima, uključujući razgovore o simptomima depresije i anksioznosti i kako oni mogu utjecati na djecu kako bi ih osnažili da izgrade vještine suočavanja i uključe samosvijest i brigu o sebi. Iako ponekad može biti neugodno razgovarati o tim temama, Memić je istaknula da roditelji trebaju nastojati destigmatizirati rasprave o mentalnom zdravlju.
„Vaspitanje djece u modernom dobu predstavlja izazov za roditelje. U svakom vaspitanju važno je pružiti djeci suosjećanje i razumijevanje. Otvorena, direktna komunikacija je ključna i bez nje nema izgradnje zdravog odnosa i istinskog razumijevanja koje je važno u odgoju i vaspitanju svakog djeteta“, kazala je Memić.
Zadatak svakog roditelja, kako je dodala, je postavljanje jasnih granica djeci kojoj je „sve dostupno“, a to podrazumijeva kreiranje jasnih pravila, očekivanja od djece i dosljednosti u provođenju tih pravila.
Pravila koja pomažu u postavljanju granica, poručuje Memić, mogu biti: bez telefona dok jedemo, što uključuje sve obroke i međuobroke, isključivanje dostupnosti interneta za stvaranje vremena bez tehnologije u našem domu, te stvaranje popisa onog što djeca moraju učiniti prije nego što uključe televiziju, uređaj za igranje, tablet ili telefon, a što može pomoći u provođenju ideje da je vrijeme ispred ekrana privilegija.
Šaldo je istaknuo da roditelji nisu nikad bili u težoj situaciji po pitanju vaspitanja djece.
„Burno doba koje iziskuje borbu za preživljavanjem jedne prosječne bosanskohercegovačke porodice roditeljima ne pruža priliku da odvoje dovoljno vremena za svoju djecu. Često je jedan od roditelja u inostranstvu, ponekad su informatički polupismeni ili nepismeni, a time i neadekvatna kontrola nad sadržajem koji su djeci dostupni dozvoljavaju djeci da žive u paralelnom (nestvarnom) svijetu što može dovesti do emocionalnih problema“, pojasnio je Šaldo.
Naglasio je da korištenje društvenih mreža može biti jedan od uzroka vršnjačkog nasilja jer susretanje s brojnim takvim sadržajima može biti jedan od okidača. „Biti nasilnik često je IN ponašanje u društvu, te na društvenim mrežama počinje potraga sa svojim ‘idolima'“, ustvrdio je Šaldo.
Ako roditelji primijete znakove upozorenja koji mogu dovesti do problema, poput laži o vremenu korištenja interneta, poremećaja spavanja, manjeg druženja sa prijateljima i slično, u Zavodu za javno zdravstvo Dubrovačko-neretvanske županije navode da „ranije dovođenje djeteta stručnjaku može ubrzati rješavanje problema“.

author: Muamer Zukanović


text:
Innovation Lab – mjesto ličnog i poslovnog razvoja mladih | Balkan Diskurs
Adelisa Mašić
20. februara, 2023.
Umjesto odlaska i napuštanja Bosne i Hercegovine (BiH), nekoliko mladih ljudi zajedno sa svojim profesorima pristupilo je razvoju i izradi inovacija, pokretanju samih biznisa, a za razvoj ideja kreirali su SSST (Sarajevo School Science and Technology) Innovation Lab koji je smješten u prostorijama SSST Univerziteta u Sarajevu.
Profesor Nedim Čelebić, koordinator Innovation Lab-a, pojasnio je da je SSST Innovation Lab osnovan s ciljem pružanja sveobuhvatne podrške poduzetnim i kreativnim studentima u procesu pokretanja vlastitog biznisa ili razvoja poduzetničkih i kreativnih vještina.
Uz podršku ostalih aktera poduzetničkog ekosistema na Univerzitetu, SSST Innovation Lab, prema profesoru Čelebiću, svojom vizijom razvoja želi postati generator nove generacije zelenih, digitalnih te drugih inovativnih i održivih biznisa i radnih mjesta u Bosni i Hercegovini.
Osim fizičke infrastrukture koja uključuje co-working prostor, sale za sastanke i radionice, Innovation Lab nudi i dodatne usluge razvoja i lansiranja poslovnih ideja kroz mentorstvo i stručnu podršku. Dodatne usluge koje pruža Lab su pravno savjetovanje, računovodstvene usluge, kao i usluge marketinga.
„Mlade poduzetnice i poduzetnici najprije imaju priliku steći nova znanja o procesu inoviranja i pokretanja biznisa, a zatim uz mentorstvo akademskog osoblja i eksperata iz industrije ta znanja pretvoriti u konkretna rješenja i akcije. Umrežavanje s drugim mladim i poduzetnim ljudima ali i poslovnim liderima predstavlja dodatnu vrijednost za rezidente SSST Innovation Lab-a“ , istakao je profesor Čelebić.
Osim podrške za pokretanje novih biznisa, SSST Innovation Lab razvija i jača kapacitete mladih ljudi za inoviranje i kreiranje novih rješenja u različitim sektorima, od zaštite okoliša do zdravstva i obrazovanja.
„Radeći u multidisciplinarnim timovima, studenti s različitih fakulteta razvijaju nova rješenja i proizvode u oblastima medtecha, cleantecha, agritecha, web 3.0, vještačke inteligencije, fintecha i mnogih drugih“ , objasnio je profesor Čelebić.
SSST Innovation Lab trenutno pruža podršku za trideset studentskih timova koji razvijaju nove ideje iz kojih proizilaze rješenja za probleme u Bosni i Hercegovini. Jedan od takvih timova kreirao je web i mobilnu aplikaciju zvanu BHealth.
Studentica Adna Salković je kazala da je BHealth web i mobilna aplikacija koja se sastoji od dvije vrste korisnika, pacijenti s jedne strane i privatne laboratorije u Bosni i Hercegovini s druge strane.
„Ova aplikacija nudi učinkovito pretraživanje, usporedbu i zakazivanje laboratorijskih usluga korisnicima, kao i mogućnost čuvanja svih nalaza na jednom mjestu, dok za laboratorije nudi jedinstven način održavanja cjelokupnog toka rada na jednom mjestu, uz pohranu svih prethodnih i budućih pregleda“, objasnila je Salković, koja je zajedno s kolegicom Azrom Kurtić došla na ideju i razvila aplikaciju BHealth.
Kako je istaknula, ideja je nastala kao rezultat, samog po sebi, komplikovanog zdravstvenog sistema, rasta korištenja privatnih zdravstvenih usluga i nepostojanja aplikacije koja objedinjuje sve privatne zdravstvene ustanove.
„Početni cilj jeste da se ponudi učinkovito rješenje, gdje pacijenti mogu jednostavno pretraživati i zakazivati svoje preglede, a sve u svrhu jednostavnijeg procesa samog obavljanja pregleda te finalno, nadamo se, dizanja svijesti o redovnim zdravstvenim pregledima“, kazala je Salković.
Osim već postojećih vladinih grantova, međunarodnih donatora i individualnih investitora, Univerzitet SSST je osigurao namjenska sredstva za najperspektivnije poslovne ideje.
„Ovakva inicijativa dolazi u pravo vrijeme, kada međunarodne organizacije usmjerene na jačanje zapadnobalkanskog regiona prepoznaju značaj i potencijal razvijanja ovakvih vještina u što ranijem periodu kod nadarenih mladih ljudi“, smatra profesor Čelebić.
Unatoč ovakvim prilikama i mogućnostima razvoja, problem odlaska mladih iz Bosne i Hercegovine je i dalje među najvećima. Studentica Salković je kazala da je migracija mladih u smislu otvaranja novih mogućnosti za studiranje i sticanje profesionalnog iskustva dobra, ali se u Bosni i Hercegovini dešava odlazak zbog manjka prilika za mlade i školovane ljude, kojih je zaista više u inostranstvu.
„Kvaliteta života, siva perspektiva te nezadovoljne i isfrustrirane okoline igraju veliku ulogu, tako da je mnogima lakše napustiti zemlju usljed minornih ili nikakvih promjena navedenih faktora, što nažalost, čini odlaske opravdanim“, ustvrdila je Salković.
Profesor Čelebić smatra kako Bosna i Hercegovina ima brojne komparativne i konkurentske prednosti koje nisu adekvatno iskorištene. Sinergijom i zajedničkom vizijom vladinog, poslovnog i akademskog sektora, moguće je, kako je kazao profesor, kreirati poslovni i društveni ambijent koji ne samo da će zaustaviti odlazak mladih, već će učiniti Bosnu i Hercegovinu poželjnom i privlačnom za život i posao stranim državljanima.
Studentice Adna Salković i Azra Kurtić savjetuju mlade ljude da pronađu dio sebe, ono oko čega su strastveni, ono što vole te da se vode time, a to će sigurno dovesti do rezultata.
Prema globalnim istraživanjima, devet od deset start-up biznisa pokrenutih na univerzitetima dožive čak i do pet godina poslovanja. Start-up biznisi koji su osnovani u drugim sistemima znatno manje posluju.
Univerzitet SSST, kako su naveli u ovoj instituciji, ima viziju kreiranja boljeg i kvalitetnijeg okruženja za život u Bosni i Hercegovini kroz otvaranje novih i atraktivnijih radnih mjesta koja će doprinijeti zadržavanju mladih u državi.
Ovaj članak dio je serije tekstova u okviru projekta #EmployMe Centra za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskursa. Cilj serijala je podići svijest o problemima s kojima se susreću mladi ljudi u oblasti obrazovanja i zapošljavanja u BiH te istaknuti neke dobre prakse u borbi s tim preprekama. Ovaj serijal dio je “Programa zadržavanja mladih u BiH – Opšta mobilizacija” kojeg provodi Udruženje građana Nešto Više u saradnji s PRONI Centrom za omladinski razvoj, uz podršku Delegacije Evropske unije u BiH.

source: news-balkandiskurs

license: Creative Commons - Attribution - https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/

author: Adelisa Mašić


text:
Festival mira ‘23: Očuvanje mira i međusobnog poštovanja | Balkan Diskurs
Balkan Diskurs
21. februara, 2023.
Više od 40 mladih iz različitih dijelova Bosne i Hercegovine od 23. do 26. februara ove godine učestvovat će na Festivalu mira ‘23, koji se održava u središnjem djelu Bosne i Hercegovine – Vitezu.
Riječ je o drugom po redu Festivalu koji organizira Centar za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskurs a s ciljem doprinosa očuvanju mira stavljanjem fokusa na umjetnost, različitosti i ljudska prava.
Velma Šarić, predsjednica i osnivačica Centra za postkonfliktna istraživanja, kazala je da su već drugu godinu za redom u prilici da okupe mlade iz cijele Bosne i Hercegovine i na Festivalu zajedno s njima uvide najveće vrijednosti Bosne i Hercegovine, a među kojima je multikulturalnost, multietničnost i ukazivanje na ljudska prava kroz umjetničke radove i sadržaje koji su interesantni mladim ljudima a iz kojih mogu da nauče da poštuju i čuvaju mir.
Specifičnost ovogodišnjeg Festivala je obilazak i odavanje počasti svim civilnim žrtvama rata u Žepču, jedinstvenom spomeniku koji je pokazatelj prošlosti i osiguranja budućnosti a koji definira dostojanstvo, međusobno poštovanje i razumijevanje stradanja svih građana.
Festival će biti otvoren prikazivanjem dokumentarnog filma „Bezbojni“ autorice Aide Gavrić, koji govori o „nesvrstanim“ članovima bosanskohercegovačkog društva, onima koji ne pripadaju nijednom od tri konstitutivna naroda, a označeni su kao „Ostali“. Rođeni su iz ljubavi između različitih naroda, a često ih smatraju ostacima propalih ideja bratstva i jedinstva iz prethodnog sistema.
U sklopu dokumentarnog programa bit će prikazani i „Obični heroji“ urađeni u produkciji Centra za postkonfliktna istraživanja,  a koji prikazuje stvarne životne priče bosanskih građana koji su, izabravši da spase „drugog“ postali heroji u vremenu kada se dešavao genocid i ratnih zločini u njihovoj zemlji. Također, mladi će imati priliku i da pogledaju dokumentarni film „Mali princ“, autorice Jasmine Đikoli i direktora Murisa Beglerovića, koji je bio prikazan na AJB Doc film festivalu, a u kojem se govori o desetogodišnjem Anti koji u selu Oćevija u podnožju planine Zvijezda nadomak bosanskog grada Vareš jedini pohađa školu.
U muzičkom djelu programa mladi će slušati bosanskohercegovačkog hip-hop muzičara – Kontru, koji se rep muzikom bavi 19 godina i član je Dlanbeatza i FM JAM kolektiva.  „NIKAD ZAUVIJEK ISTI sa Kontrom“ je prilika za mlade da čuju nekoliko nezavisnih izdanja i mixtapova ove zvijezde. O značaju i uticaju muzike na procese izgradnje mira kod pojedinaca i zajednice, učesnici Festivala će razgovarati s mirovnom aktivisticom Amrom Pindžo.
Nagrada za moralnu hrabrost „Obični heroji“ će biti dodijeljena Roberetu Decešinu, čiji je kratki turistički film izabran za najbolji a koji nosi naziv „Zašto BiH može biti turistička destinacija broj jedan u svijetu“. Nagrade za moralnu hrabrost dobili su: Katheryne Bomberger, generalna direktorica Međunarodne komisije za nestale osobe i Branka Vierda, direktorica Inicijative mladih za ljudska prava Hrvatske.
U sklopu panel diskusije mladi iz različitih dijelova Bosne i Hercegovine razgovarat će o miru, odnosno kako ga oni vide, a bit će predstavljen i magazin „Mir“ Centra za postkonfliktna istraživanja, u kojem su autori omladinski dopisnici multimedijalne platforme Balkan Diskurs, te publikacija „Mir kako ga vide mladi u BiH“ koju su razvili Misija OSCE-a u Bosni i Hercegovini i Misija Ujedinjenih nacija u Bosni i Hercegovini.
Centar za postkonfliktna istraživanja je zajedno s Misijom OSCE-a u Bosni i Hercegovini razvio multimedijalni i obrazovni programa „Na marginama“ kako bi ukazali na negativne stereotipe o romskoj zajednici u BiH. Na Festivalu mir'23 će u sklopu posebnog programa biti otvorena izložba fotografija i promocija foto knjige „Na marginama“.
Kao partner Festivala, Gradsko kazalište mladih Vitez će ove godine izvesti predstavu „Ugovor“ režisera Marka Mirkovića. U predstavi igraju: Emin Šahdan, Leo Lukić, Ivan Žuljević, Iva Šakić, Hanka Salkić i Pavla Plavči, a izvršni producent predstave je Ivan Sajević.
Ovogodišnji Festival mira'23 održava se u Etno selu „Čardaci“, a donatori su  Slovačka agencija za međunarodnu razvojnu saradnju (Slovak Aid), Sigrid Rausing Trust, Rockefeller Brother Fondacije i Misije OSCE-a u Bosni i Hercegovini. Partneri Festivala su Etno selo Čardaci, Al Jazeera Balkans, Gradsko kazalište mladih Vitez i Delegacija Evropske unije u BiH.

author: Balkan Diskurs


text:
Nataša Perković: Naši dizajneri su hrabri, svježi i izuzetno produktivni | Balkan Diskurs
Irma Ahmetspahić
27. februara, 2023.
Produkt dizajnerica, esteta i ljubiteljica prirode koja nastoji oblikovati visokoestetizirane proizvode. Tako bi se najjednostavnije mogla predstaviti Nataša Perković, dizajnerica koja daje oblik proizvodima koji dugo traju, održivi su i povoljno djeluju na prirodu.
Diplomirala je na Odsjeku za produkt dizajn na Akademiji likovnih umjetnosti Univerziteta u Sarajevu. Pred kraj studija, znanje je upotpunila odlaskom na razmjenu u kreativni centar Cittadellarte-FondazionePistoletto u Italiji, a zatim je stažirala u agenciji za grafički dizajn „ThePartners“ u Londonu. Kako kaže, tamo je naučila kako dizajnerski biro treba biti struktuiran i shvatila koliko je dizajn povezan s poslovanjem.
Nakon tih i brojnih drugih iskustava, vraća se u Sarajevo i počinje raditi s domaćim kompanijama. Povratak u Sarajevu značio je i početak njene akademske karijere kao asistentice profesorima Zlatku Ugljenu i Ognjenki Finci.
„Zahvalna sam na pruženoj prilici da učim kako potaknuti studente da otkriju svoje estetske afinitete i da se ostvare kao kreativci i autori. Privilegovana sam što danas imam priliku voditi predmet, raditi s talentovanim mladim ljudima i utjecati na njih“, kaže Perković.
Akademska karijera joj, kaže, daje podstrek da visoko postavi ljestvicu za svoj praktični rad. Nastoji da njeni projekti budu doprinos struci te se zbog toga okrenula saradnji s domaćim proizvođačima namještaja.
„U to vrijeme je industrija namještaja stasala, i bila je, prvi put nakon rata, spremna da razvija vlastiti proizvod, najčešće za internacionalno tržište, i za to im je bio potreban dizajn. Upravo su takve kompanije imale potencijal razviti proizvod koji je doprinos struci. Pojavilo se nekoliko kompanija koje su osvijestile prednost vlastitog proizvoda i stvorile tehničke, tržišne i druge uslove da krenu tim putem. Ovo je zapravo kompleksnije nego što zvuči, otprilike kao da po mraku krenete na put preko mora u malom čamcu s malim motorom umjesto da ostanete u svojoj uvali. Mislim da je svaki bh. privrednik koji se otisne u razvoj svog branda hrabri avanturista. Izuzetno je interesantno biti dio te avanture“, kaže Perković.
Smatra da je dizajn namještaja u našoj zemlji na izuzetno visokoj razini ako izdvojeno posmatramo djelovanje pojedinaca u produkt dizajnu. Ipak, kada gledamo cjelokupnu scenu produkt dizajna, vidimo da ona gotovo i ne postoji.
„Koliko mi je poznato, nemamo niti jedan studio koji se bavi isključivo produkt dizajnom ili dizajnom namještaja. Dizajneri i dizajnerice nisu strukovno udruženi, ne postoji kultura izlaganja dizajna u galerijama ili muzejima, ne postoji kritika, i mnoge druge slične stvari. Bilo bi dobro da više dizajnera i dizajnerica ima priliku raditi s više industrija, ne samo s industrijom namještaja koja nam je trenutno najaktivnija. Sve bi ovo bilo bitno za izgradnju scene koja je stabilna, koja može dugo biti prisutna i iz koje se može izgraditi brand bh. dizajna. Sve je to moguće, samo je potrebno da bude strateški prioritet i da svi bitni akteri rade ka istom cilju, plivajući u istom smjeru“, ističe.
Uprkos tome, naglašava da su pojedinci zaista briljantni i da stvaraju izvrsne proizvode. Kao primjer navodi izlaganje dizajnera na ImmCologne, Međunarodnom sajmu u Kelnu.
„Ne mogu se oteti dojmu da su naši dizajneri hrabri, svježi i izuzetno produktivni. Već godinama bh. proizvodi čine otprilike pola moje liste najinteresantnijih deset proizvoda sa cijelog sajma. Moja procjena je u potpunosti subjektivna, ali objektivno stručnjaci iz cijelog svijeta prepoznaju bh. dizajn i bh. proizvodnju kao inovativne. Možda industrija u povoju nema puno da izgubi i dozvoljava eksperiment pa će biti jako bitno nastaviti razvijati industriju i zadržati sklonost ka hrabrim potezima. I naravno, strateški razvijati sve elemente scene“, smatra Perković.
Podsjeća da su tokom osamdesetih godina velike državne kompanije zapošljavale dizajnere i arhitekte koji su bili zaduženi za dizajn proizvoda. Nakon rata i privatizacije, novonastale male privatne kompanije nisu razvijale svoj dizajn već su radile kao podizvođači za druge kompanije. Za domaću industriju namještaja kaže da se ponovo rađa.
„Vrlo bitnu ulogu su odigrali ljudi koji su prije rata stekli iskustvo u kompanijama koje su razvijale svoje proizvode, među njima su i menadžeri, inžinjeri i dizajneri. Oni su spona i prenosnici znanja i iskustva. Omogućili su tako visok kvalitet svih aspekata proizvoda. Naravno, uloga Odsjeka za produkt dizajn na Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu je u tom smislu značajna“, ističe Perković.
Kada su se među poduzetnicima izdvojili oni koji su željeli razvijati vlastite proizvode i biti konkurentni na tržištu, počela je upotreba termina „dizajnirani namještaj“.
„Ti su poduzetnici prepoznali stratešku ulogu dizajna u razvoju poslovanja, i da se ulaganje u njega isplati višestruko. U nedostatku velikih timova za procjenu kvaliteta idejnog rješenja i proizvoda u razvoju, poduzetnici bi davali dizajnerima odriješene ruke i slobodu da rade. Finalni proizvod koji bi proizašao iz te slobode bi nerijetko bio iskren, živ, svjež, što i tržište prepozna. To nije uvijek slučaj u razvijenim industrijskim sistemima gdje proizvod prođe kroz brojne razine odlučivanja i ponekad izgubi na neposrednosti i svježini“, podsjeća.
Tradicionalno u novom ruhu zapravo se razvija bez granica. To je spoj „retro mahale“ i napretka kojem čovječanstvo teži kroz vrijeme. Minimalizam je ključ opstanka. Predstavlja odraz lijepog i sofisticiranog na svim poljima razvoja i inovativnosti. Jedan od takvih proizvoda plasiranih u novijem dobu, iz domena dizajna enterijera, jeste i Elle kolekcija, nastala radom Nataše Perković. Zamišljena je kao otjelotvorenje sofisticirane ljepote.
„Elle je ujedno skulpturalna i plod modernističkog pristupa dizajnu. Svaki komad koji je dio ove linije karakteriše kompleksna forma razvijena kroz igru oblih volumena i oštrih ivica, ali im je silueta izuzetno jednostavna. U estetskom smislu Elle je na granici između karakternog i neutralnog. Može biti u prvom planu. Oblici joj variraju kada je promatramo iz različitih vizura i svaka promjena osvjetljenja na njima otkriva bogatstvo detalja. S druge strane, nije dominantna i može biti svakodnevni upotrebni predmet koji uočavamo kada nam je potreban i koji odgovara našim funkcionalnim zahtjevima. Dijelovi kolekcije se mogu dobro uklopiti u različite enterijere ili u jednom domu čiji se stil mijenja kroz godine“, objašnjava.
Dizajn je razvila tako što je ručno napravila veliki broj modela u mjerilu i realnoj veličini od materijala kao što su karton, ljepenka i stirodur. Smatra da ovaj pristup olakšava sagledavanje različitih aspekata proizvoda: forme, funkcije, ergonomije, proporcije dijelova u odnosu na cjelinu.
„Okvirne tehničke aspekte svakog novog rješenja provjeravam kroz nacrte i principe zlatnog reza. U slučaju Elle najveći izazov je bio maksimalno fizički istanjiti elemente od punog drveta, a pritom ostaviti dovoljno prostora za čvrste spojeve, odnosno vizuelno olakšati elemente koji su morali ostati deblji. Nakon toga inžinjeri u fabrici počinju raditi na tehničkom razvoju“, govori Perković.
Kako ističe, san joj je da kolekcija Elle bude zastupljena u domovima i da ljudi dugo uživaju u njoj. Uz to, nada se da će MS & Wood, kompanija koja proizvodi ovu kolekciju, upravo uz pomoć nje da osigura radna mjesta brojnim radnicima.
Ovaj članak je ranije objavljen u prvom izdanju MIR Magazina. MIR Magazin je godišnja publikacija i platforma za mlade inovativne ljude koju su razvili Centar za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskurs. Posvećen je pojedincima i organizacijama koje su nam ostavile u naslijeđe čvrste temelje za nastavak naše borbe za mir i pravdu.

author: Irma Ahmetspahić


text:
Festival mira ‘23: Mir je prihvatanje raznolikosti drugih osoba | Balkan Diskurs
Balkan Diskurs
1. marta, 2023.
Koncertom „NIKAD ZAUVIJEK ISTI s Kontrom“ završen je ovogodišnji Festival mira'23, s kojeg su mladi uputili poruku da su opredijeljeni za izgradnju održivog mira i suživota u Bosni i Hercegovini.
Više od 40 mladih kroz sadržaje Festivala mira ‘23, koji uključuju predstavu „Ugovor“ Gradskog kazališta Vitez, dokumentarne filmove „Bezbojni“ autorice Aide Gavrić, „Mali princ“, autorice Jasmine Đikoli i direktora Murisa Beglerovića, „Obični heroji“ Centra za postkonfliktna istraživanja, izložbu Centra za postkonfliktna istraživanja i Misije OSCE-a u Bosni i Hercegovini na „Marginama“, magazin MIR Centra za postkonfliktna istraživanja, publikaciju „Mir kako ga vide mladi u BiH“ Misije OSCE-a u BiH, razgovarali su kako vide mir, kakva je povezanost muzike i mira, odnosno kako muzika može da doprinese dijeljenju mira sa aktivisticom Amrom Pandžo.
„Na Festivalu mira najviše mi se dopalo, to što svi mladi ljudi koji su prisustvovali dijele isto mišljenje – mir je prihvatanje raznolikosti drugih osoba. Smatram da nas je ovaj Festival naučio tome da nismo manji ukoliko dozvolimo drugim ljudima oko nas da imaju slobodu razmišljanja i iskazivanja svojih osobina i svoje pripadnosti“, kazala je Lejla Karović iz Sarajeva.
Karović je dodala da joj se najviše na Festivalu svidjelo što je na jednom mjestu prisutno više mladih osoba s zajedničkim ciljem i vizijom, a čime smo dokazali da ima nade za Bosnu i Hercegovinu.
Ivana Ševarika iz Banja Luke je istakla da joj se na Festivalu najviše  dopala panel diskusija „Kako mladi vide mir u BiH“ zato što se pričalo o konkretnim problemima s kojima se mladi susreću i zajedničkim snagama „smo shvatili da jedino poštovanjem drugih i uvažavanjem međusobnih različitosti možemo da doprinesemo trajnom i održivom miru.“
„Ovaj Festival mira mi je bio značajan i dobar vjetar u leđa za daljnji rad u zajednici a potom i šire. Upoznala samo mnogo ljudi svih religijskih i etničkih pripadnosti, što nikome nije predstavljalo problem. Dobili smo priliku da djelimo svoja mišljenja, dajemo jedni drugima savjete, te izvlačimo pouke iz svega ispričanog“, kazala je Dženisa Joldić iz Hadžića.
Učesnici Festivala mira'23 su došli iz više od 20 zajednica, među kojima su: Gračanica, Donji Vakuf, Foča, Milići, Tuzla, Vitez, Bugojno, Banja Luka, Zenica, Velika Kladuša, Mostar, Uskoplje i Kakanj.
Specifičnost ovogodišnjeg Festivala mira'23 bila je posjeta Žepču, odnosno polaganje cvijeća na spomenik svim civilnim žrtvama rata, gdje su zajedno sa načelnikom Matom Zovko i drugim predstavnicima općine položili cvijeće i odali počast civilnim žrtvama rata.
„Zajednički spomenik svim žrtvama rata potiče povjerenje i miran suživot“, kazao je Mato Zovko, načelnik Žepča, objasnivši mladima kako je i na koji način došlo do izgradnje zajedničkog spomenika za sve civilne žrtve rata.
Festival mira ‘23 je organizirao Centar za postkonfliktna istraživanja. Amina Sejfić, projektna menadžerica Centra je kazala da ovakvi programi kao što je imao Festival mira'23 su potrebni mladima kako bi ih potaknuli da se aktiviraju u svojim zajednicama i povežu sa drugim zajednicama u Bosni i Hercegovini kako bi uvažavali i poštovali različitosti ali i pomogli zajedničkoj budućnosti.
„Festival mira ‘23 daje jasnu poruku da iako smo svi različiti moramo težiti ka jednakom cilju, odnosno izgradnji povjerenja i mira“, kazala je Sejfić.
Ovogodišnji Festival mira'23 održan je u Etno selu „Čardaci“, a donatori su  Slovačka agencija za međunarodnu razvoju saradnju (Slovak Aid), Sigrid Rausing Trust, Rockefeller Brother Fondacije i Misije OSCE-a u Bosni i Hercegovini. Partneri Festivala su Etno selo Čardaci, Al Jazeera Balkans, Gradsko kazalište mladih Vitez i Delegacija Evropske unije u BiH.


text:
Otvoren Festival mira ‘23: Mir, tolerancija i međuetnički dijalog | Balkan Diskurs
Balkan Diskurs
1. marta, 2023.
Iz 20 gradova Bosne i Hercegovini više od 40 mladih prisutvovalo je otvorenju drugog po redu Festivala mira'23 u Etno selu „Čardaci“ u Vitezu.
Četverodnevni Festival je službeno započeo prikazivanjem dokumentarnog filma „Bezbojni“, koji govori o „nesvrstanim“ članovima bosanskohercegovačkog društva, onima koji ne pripadaju nijednom konstitutivnom narodu, a rođeni su iz ljubavi između različitih naroda, autorice Aide Gavrić.
„Najizazovnije mi je bilo uključiti djecu u dokumentarac zbog stigmatizacije da su ta djeca kopilad“, kazala je Gavrić, naglasivši da joj je inspiracija za film njena porodica, odnosno da je i ona iz mješovitog braka.
Robertu Dacešinu je dodijeljena nagrada „Obični heroji“ zbog video sadržaja kojima promoviše Bosnu i Hercegovinu. Dacešin je izrazio zadovoljstvo naglasivši da će i dalje promovisati prirodne ljepote BiH i da se nada da će postati prvi Bosanac i Hercegovac koji je obišao cijeli svijet.
Velma Šarić, osnivačica i predsjednica Centra za postkonfliktna istraživanja, koji drugu godinu za redom je organizator Festivala mira'23, kazala je da više od deset godina Centar radi na promociji mira sa nadom da mladi ali i buduće generacije žive u miru i ne prođu strahote iz perioda 90-tih.
„Kreirali smo mnoštvo multimedijalnih sadržaja, odnosno svaki projekat u svojoj osnovi govori o miru, promoviše mir, neću reći pomirenju među mladim ljudima jer se vi niste ni s kim ni svađali, tukli ili imali neke probleme da se trebate miriti“, kazala je Šarić, istaknuvši da je Festival mira'23 dio integralnog projekta „Muzej mira“, koji ima za cilj da promoviše mir, toleranciju, međuetnički dijalog i kroz razičite programe i aktivnosti  omogućava mladima da se druže, razgovaraju i sami dođu do određenih vrsta zaključaka.
Patrik Turosik, zamjenik ambasadora u ambasadi Slovačke u Bosni i Hercegovini, koji drugu godinu za redom podržava ovaj Festival mira, kazao je da je prošle godine vidio mnogo mladih ljudi sa mnogo ideja i optimizma, te da isto vidi i na ovom Festivalu.
„Prije godinu dana možda i nismo razmišljali o miru kao što razmišljamo sada. Dolazim iz Slovačke iz grada koji je na granici sa Ukrajinom i moja porodica živi tu, a živim i ja u strahu kako je njima. Često kroz grad prolaze izbjeglice i ono što vidimo da su ti ljudi možda slomljeni i iscrpljeni ali i spremni da nastave svoju budućnost i da se za nju bore“, kazao je Turosik, želeći da inspiriše učesnike Festivala da budu hrabri, čak i kada to izgleda strašno.
Will Richard, ispred Misija OSCE-a u Bosni i Hercegovini, kazao je da mu je zadovoljstvo što može biti na otvaranju Festivala mira'23 jer mladi imaju značajnu ulogu u osporavanju negativne retorike.
„Sa vama mladima se nepravedno postupalo u smislu strukturalnih promjena u kojima ste odrastali a koje češće dijele nešto što spajaju ali ohrabruje da su mnogi prevazišli te ideje“, kazao je Richard.
Podsjetio je da iako postoje zastoji na najvišem nivou i odnosi zapaljive retorike ipak na lokalnom nivou su mnogo bolji nego što se misli. „Broj incidenata izazvanih predrasudama je relativno mali a nasilni zločini počinjeni iz mržnje su izuzetna rijetkost. To pokazuje da se ljudi u Bosni i Hercegovini žele odvojiti od mračne prošlosti i ratnog nasljeđa i da žive zajedno ali to ne treba uzimati zdravo za gotovo. Ponosan sam što ovakvi događaji skreću pažnju mnogih mladih pojedinaca i organizacija koji promovišu društvenu povezanost“, kazao je Richard.
Fermin Cordoba, viši politički savjetnik pri Evropskoj uniji u Bosni i Hercegovini je naglasio da je međuetnički dijalog i povjerenje jako bitno ne samo deklarativno već i sa aspekta evropskih integracija. Učesnicima Festivala je objasnio 14 evropskih prioriteta koje Bosna i Hercegovina treba ispuniti na putu ka EU, naglasivši da je prioritet pet pomirenje.
Festival mira'23 traje četiri dana, a donatori su Slovačka agencija za međunarodnu razvoju saradnju (Slovak Aid), Sigrid Rausing Trust, Rockefeller Brother Fondacije i Misije OSCE-a u Bosni i Hercegovini. Partneri Festivala su Etno selo Čardaci, Al Jazeera Balkans, Gradsko kazalište mladih Vitez i Delegacija Evropske unije u BiH.


text:
Emir Avdić modernom metodom čuva stari zanat | Balkan Diskurs
Ramo Tučić
3. marta, 2023.
Dvadesetosmogodišnji Emir Avdić iz Dubrava, nedaleko od Tuzle, je kutlače, šerpe, noževe i tiganje zamijenio vunom, pištoljem i platnom.
Dok većina njegovih vršnjaka sreću pokušava naći daleko od Bosne i Hercegovine, on je odlučio ostati i na najbolji mogući način njegovati bosansko-hercegovačku tradiciju. Svoju maštu, želje kupaca ali i motive bosansko-hercegovačkog naslijeđa prenosi na tepihe i to na najmoderniji način, a što je prepoznato ne samo u Bosni i Hercegovini nego i van njenih granica.
Prilikom izrade tepiha koristi savremenu tafting (eng. Tufting) metodu, kojom se odgovarajućim alatom, odnosno pištoljem, utiskuje vuna na platno. Za ovu metodu, Avdić je saznao na internetu i svaki potez je učio preko društvenih mreža i pretraživača. Najveća prepreka mu je bila nedostupnost materijala i godinu dana mu je trebalo da kupi potrebni materijal i krene u izradu tepiha.
„Poznato je da se mi Bosanci i Hercegovci od davnina bavimo rukotvorinama te zbog toga u Bosni i Hercegovini postoji veliki izbor vune u boji. Međutim, ono što nisam mogao kupiti ovdje, nego naručiti online, jeste pištolj“, kazao je Avdić.
Kako za izradu tepiha nije potrebna samo vuna i pištolj već i odgovarajuće platno, Avdić je kupio platno od jute, koje je lako dostupno u Bosni i Hercegovini. Uz pištolj koji utiskuje vunu, istaknuo je da koristi i projektor, preko kojeg prenosi određene ilustracije na već ranije rastegnuto platno na okvir.
„Na zategnutom platnu preslikam ilustraciju i izračunam dimenzije koje su potrebne. Nakon toga, uvlačim vunu u pištolj i vunom šaram po platnu, to jest prenosim vunu na platno“, istaknuo je Avdić.
Nakon prenosa vune na platno reže tepih i pozadinu zalijepi tutkalom, ošiša tepih i nakon određenog vremena zalijepi pozadinsko platno. Za izradu jednog tepiha, Avdić je kazao da mu je potrebno oko sedam dana.
Spoj modernog sa starim zanatom zapravo je u njemu probudilo želju da počne da izrađuje tepih. Prva narudžba je bila staza u obliku mačke, a kako navodi želi da kroz ovaj moderni način provlači i bosansku tradiciju.
„Znam koliko zapravo izrada tepiha njeguje tradiciju, a znajući kako su naše bake i nene mnogo značaja davale ručnoj izradi svih stvari u pokućstvu, naročito ćilima, shvatio sam da na ovaj način mogu izrađivati i tepihe koji će imati motive ćilima“, pojasnio je Avdić.
Njegov trud su prepoznali mnogi koji su ga zatrpali narudžbama iz Bosne i Hercegovine, ali i zemalja Evrope.
„Najviše su zastupljenje narudžbe sa motivima nekih serija, filmova, brendova. Bez obzira na narudžbe u planu sam i da napravim nekoliko serija tepiha koje ću ponuditi kupcima“, dodao je Avdić.
Ostati u Bosni i Hercegovini i pokrenuti biznis je ogroman rizik ali ovaj dvadesetosmogodišnjak  je svjestan da bez rizika nema napretka.
„Mogao sam da odem van granica, ali sam ostao svjestan svega šta dolazi kada u nešto novo ulazite. Zapravo, prevagnula je želja da pokrenem nešto svoje“, istaknuo je Avdić.
Ova pozitivna priča pokazuje da ideja i talentovanih ljudi ne nedostaje u Bosni i Hercegovini i da trudom i voljom se može i ovdje uspjeti i biti prepoznatljiv ne samo u državi, nego i van njenih granica.
Ovaj članak dio je serije tekstova u okviru projekta #EmployMe Centra za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskursa. Cilj serijala je podići svijest o problemima s kojima se susreću mladi ljudi u oblasti obrazovanja i zapošljavanja u BiH te istaknuti neke dobre prakse u borbi s tim preprekama. Ovaj serijal dio je “Programa zadržavanja mladih u BiH – Opšta mobilizacija” kojeg provodi Udruženje građana Nešto Više u saradnji s PRONI Centrom za omladinski razvoj, uz podršku Delegacije Evropske unije u BiH.

author: Ramo Tučić


text:
Bosanskohercegovačke žene koje pomjeraju granice | Balkan Diskurs
Amina Sejfić | Kristina Gadže
8. marta, 2023.
Žene i djevojke u Bosni i Hercegovini sve češće pomjeraju granice koje su im nametnute, pa se nerijetko i odlučuju za zanimanja koja su godinama ranije bila “rezervisana” za muškarce jer su se smatrala isključivo muškim zanimanjima.
Danas imamo taksistkinje, inženjerke mašinske struke, instruktorice vožnje, pilotkinje, vatrogaskinje i mnoga druga zanimanja, u kojima osobe ženskog spola profesionalno obavljaju svoj posao i “rame uz rame” se nalaze s muškim kolegama. Mladim djevojkama koje još uvijek nisu izabrale svoj životni poziv poručuju da vjeruju u sebe, uče, budu disciplinovane, ne osvrću se na predrasude jer je potrebno da rade posao koji vole.
Mlada žena koja vozi taksi u Sarajevu je Amra Beha. Sasvim slučajno je postala taksistkinja i ima veliku podršku kolega. „Sve što znam, znam zahvaljujući njima“, kazala je Amra, istaknuvši da joj taksi vožnja predstavlja „jednu lijepu avanturu“.
Za mušterije je ponekad čudno kad vide mladu ženu da vozi taksi, ali Amra tvrdi da nije naišla na bilo kakav vid diskriminacije, odnosno ističe da su mušterije oduševljene njenom pojavom, prijatnošću i odnosom prema poslu. Mladim djevojkama savjetuje da rade stvari koje vole i koje ih ispunjavaju jer će tada više cijeniti sebe.
Već devet godina kao instruktorica ali i suvlasnica auto škole u Čapljini radi Nikolina Rebac. Kao i kod sarajevske taksistkinje, zainteresovanost za ovu profesiju je došla slučajno. ,,Rođak koji je dugogodišnji instruktor mi je dao prijedlog za ovim zanimanjem nakon mog dugogodišnjeg rada u ugostiteljstvu. Ideja mi se svidjela“, kazala je Nikolina.
Kao i svaki privatni posao, ona ističe da je bilo jako teško, pogotovo jer je riječ o muškom zanimanju ali uz podršku muža i obitelji lakše je prebrodila same početke. S vremenom je posao jako zavoljela i opisuje da „uživa jer je jako dinamičan, upoznaje ljude i stiče nova prijateljstva“.
Nema niti jednu kolegicu na području Čapljine i šire ali su joj kandidati uglavnom žene i djevojke. „Inače sam jako opuštena i lako prilagodljiva za one u strahu, pubertetu i slično. A radim i sa mnogo kandidata pogotovo žena kojima je godinama nakon položenog vozačkog ispita, vozačka samo stajala u novčaniku. Mnogo takvih je zajedničkim radom krenulo u vožnju s ljubavlju i bez straha“, kazala je instruktorica Nikolina, istaknuvši da joj najveće zadovoljstvo čini kada svoje kandidate sretne na ulici.
Djevojkama i ženama koje žele poći njenim stopama je poslala poruku da kao žene imaju moć pretvoriti vlastiti život u vrstu avanture koju žele. ,,Ne bojte se ići za svojim snovima i dostići svoj istinski potencijal, osloboditi svoju unutarnju snagu. Stereotip “opreznosti žene iza volana” postepeno se raspršuje, sposobnost vožnje automobila ne zavisi od spola, boje kose i svega ostalog. Danas, sve više i više, možete vidjeti ženu za volanom, dame su vjerojatno odlučile dokazati da znaju voziti kao i muškarci“, zaključila je Nikolina.
Da za mnoge žene ni nebo nije granica dokaz je Biljana Abula s Pala, koja ima trenutno prebivalište u Kataru. Zaposlena je u aviokompaniji Qatar Airways kao stjuardesa, ali završila je i obuku za pilotkinju putničkog aviona što je čini prvom djevojkom u Bosni i Hercegovini s ovim zanimanjem. Na listi je čekanja za prvog oficira-kopilota.
Već od prvog susreta sa svijetom avijacije, Biljana je kazala da joj je bilo jasno da je to industrija u kojoj želi da ostvari karijeru.
,,Moj prvi let za upravljačem aviona desio se na početku moje obuke za pilota. Iako sam imala dosta pomiješanih osjećanja i jako dosta informacija koje su dolazile sa svih strana, instruktora, kontrolora leta na radiju, ipak, bilo je jedno nezaboravno iskustvo koje će uvijek da ima posebno mjesto“, istakla je Biljana.
Diskriminatorne situacije u avijaciji Biljana nije imala ali je od ljudi s Balkana imala veliki broj pitanja ali i predrasuda koje joj ne bi postavili da je muškarac. „Neki primjeri su, da li želiš da imaš porodicu i ako da kako je to moguće, hoćeš li ikad biti majka, imaš 30 godina, a nisi u bračnoj zajednici, ko ti je pomogao da završiš školu, a ko ti je platio to, ko ti ‘stoji iza ledja’, jesi imala neku ‘štelu’ i slično“, pojasnila je Biljana.
Pored posvećenosti, discipline i ljubavi prema onome što radimo, ona smatra da je za uspjeh potrebno vjerovati u sebe i da u svoje sposobnosti nikad ne treba sumnjati.
„I jedan od jako važnih uslova za uspjeh jeste upravo vjetar u leđa koji vam daju dragi ljudi, da li je to porodica, prijatelji ili ljudi oko vas, nebitno je“, dodala je Biljana, poručujući djevojkama da su svi snovi ostvarivi i nijedan nije uzaludan i nedokučiv, te da ne moraju da ispune ničija očekivanja osim svojih.
Zanimanje vatrogasac je po nekom nepisanom pravilu muško zanimanje jer je za isto potrebna snaga i izdržljivost. Iako u svijetu nije taj poziv isključivo namijenjen muškarcima, u Bosni i Hercegovini rijetko žene obavljaju posao vatrogaskinje. Jedna od njih je Martina Milanović iz Profesionalne vatrogasne postrojbe (PVP) Čapljina, koja je ujedno i jedina vatrogaskinja u toj postrojbi.
,,Ne znam zašto kod nas nema mnogo djevojaka i žena u ovom poslu, u razvijenijim zemljama to nije slučaj“, istakla je Martina, objašnjavajući da je njena zainteresovanost za ovaj posao došla sasvim slučajno tijekom obavljanja pripravničkog staža u PVP Čapljina i na nagovor kolega je položila ispit za profesionalne vatrogasce. Cijelo vrijeme je imala, a ima i sada, podršku svoje obitelji i bližnjih.
Martinine smjene su od sedam ujutro do 15 poslijepodne, a nekada radi i vikendom. Svjesna je da svaki posao sa sobom nosi stres, pa tako i njen. Poručuje mladim djevojkama da ukoliko vole posao vatrogaskinje ili bilo koji drugi poziv, ne bi smjele imati prepreke. „Samo hrabro i naprijed“, istakla je Martina, dodavši da ako i postoje predrasude od okoline to jako brzo prođe a „vi ostajete da radite posao koji volite“.
Predrasudu da su tehničke nauke namijenjene uglavnom muškarcima ruše studentkinje koje u sve većem broju upisuju ali i završavaju fakultete mašinske struke. Inženjerka mašinstva je Mersiha Halimanović. Kazala je da su u mašinstvu još uvijek manje zastupljene žene u odnosu na muškarce ali se njihov broj povećava iz godine u godinu.
,,U mašinstvu se često smatra da je to tipično muški posao, ali to nije istina. Žene mogu biti jednako sposobne i uspješne u ovom području kao i muškarci,“ objasnila je Mersiha, dodajući da je nekoliko razloga zašto djevojke ne upisuju ovaj fakultetski smjer, poput nedostataka uzora, predrasuda i nedostatka razumijevanja.
Žene u mašinstvu, kako je istaknula, donose neke prednosti u ovom polju. „One su obično detaljne, pažljive i precizne, a što su kvalitete koje su važne u ovom poslu. Također, žene donose različite perspektive, iskustva i ideje, što može pomoći u inovacijama i rješavanju problema na nove načine“, kazala je Mersiha.
Navodi da je tokom traženja posla nailazila na poteškoće. Pojasnila je da je nekoliko puta bila pozvana na razgovor za posao, gdje su joj otvoreno rekli da iako ispunjava sve kvalifikacije treba dobro razmisliti želi li taj posao i iako bi pristala na kraju bi uzeli muškarca jer su smatrali da bi oni lakše odgovorili poslovnim izazovima.
Mersiha navodi da je za uspjeh potrebno puna truda i vremena jer ništa ne dolazi preko noći a mladim djevojkama poručuje da se ne obaziru na komentare i idu prema željenom cilju jer se „jedino znanjem mogu mijenjati stvari“.

author: Amina Sejfić | Kristina Gadže


text:
Budi svoja. Hrabra. Drugačija. Ponosna. | Balkan Diskurs
Anđela Knežević
8. marta, 2023.
Maštajući o unikatnom proizvodu pod etiketom ,,Made in BiH“, sestre Nermina Hodžić i Emina Hodžić Adilović kreirale su kvalitetne proizvode s prepoznatljivim autorskim izrazom Kaftan studija.
Na putu tog stvaranja nije ih sprečilo baš ništa. Sama ideja za dizajnom došla je zahvaljujući njihovom obrazovanju na Akademiji likovnih umetnosti gde su se već od druge godine fakulteta opredelile za modni dizajn. Skupa su formirale „Kaftan studio“. Uživajući, počele su stvarati unikatne komade čije su vlasnice bile odgovorno svesne svoje lepote i posebnosti. Kroz svoj rad upoznale su divne žene. Majke, sestre, ćerke. Stekle prijatelje. Osetile lepotu komunikacije s dobrim i posebnim svetom.
Skromne dizajnerice stekle su veliki internacionalni uspeh, a dizajn „Made in BiH“ bio je na crvenom tepihu dodele Oscara i to dve godine zaredom. Takođe su „Kaftan studio“ haljine bile na ceremoniji dodele nagrada Zlatni Globus. Njihove kreacije nosila je i pjevačica Chaka Khan na fotografijama snimljenim za magazin Variety, te pjevačica Tiffany Young za magazin Schon. Fotografije njihovih proizvoda objavljene su u časopisima Vogue US, Elle, Cosmopolitan, Lofficel…
„Od početka rada Kaftan studio je uvijek imao dobru saradnju s lokalnim brendovima i kroz svoj rad smo se također uvijek trudile da podržimo druge proizvođače u vidu zajedničkih nastupa ili promocijom putem naših društvenih mreža“, ističu sestre Kaftan.
Inspiracija za njih predstavlja široki koncept do kojeg se dolazi radom. Kontinuirani rad i otvoreni um su ključ uspjeha.
I onda na tom putu stvaranja, malo po malo, hrabrim korakom stigle su do svog najvećeg uspeha, kvalitetnog dizajnerskog proizvoda i prepoznatljivog autorskog jezika. Sa svakim završetkom nove kolekcije, one se vraćaju na početak kao da se ništa pre nije desilo jer uspeh, kako kažu, lako može uljuljati kreativca.
Kao proizvod inspiracije jedinstvenih i hrabrih žena nastala je i ,,Sisters“ kolekcija, kojom ispitujući svoje vlastite različitosti dizajnerice „Kaftan studija“ predstavljaju dva autentična vizuelna izraza koji iako su naizgled drugačiji ipak funkcioniču zajedno – jedinstveno. Oslanjajući se na smele i maštovite žene, proizvodi iz ove kolekcije su upravo za one koje žele da budu svoje, bez straha da li će kao takve biti prihvaćene i voljene.
Poštovanje različitosti, sloboda izbora, razumevanje, tolerancija, ljubav i prihvatanje su neke od najplemenitijih odlika ljudskog bića i manifest slobode koju „Kaftan studio“ hrabro demonstrira kroz svoje umetničko delovanje u sferi modnog dizajna. Za ove sestre, rad predstavlja manifestaciju slobode.
Kao neko s jakim, pozitivnim i plemenitim uticajem postale su deo regionalne inicijative ,,JaSamBalkan“ te poslale snažnu poruku da smo zajedno i tokom perioda samoizolacije. Da nam se posebno pokazuje koliko smo svi pojedinačno važni i koliko smo u stvari jednaki, konstantno upućeni jedni na druge i kao ljudski rod međusobno povezani.
Ovaj članak je ranije objavljen u prvom izdanju MIR Magazina. MIR Magazin je godišnja publikacija i platforma za mlade inovativne ljude koju su razvili Centar za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskurs. Posvećen je pojedincima i organizacijama koje su nam ostavile u naslijeđe čvrste temelje za nastavak naše borbe za mir i pravdu.

author: Anđela Knežević


text:
IT sektor: Mogućnost zaposlenja i cjeloživotne edukacije | Balkan Diskurs
Kristina Gadže
10. marta, 2023.
Visoke plaće, fleksibilnost posla i konstantno učenje su neke od prednosti rada u sektoru informacijskih tehnologija (IT-a), a što sve više zanima mlade ljude u Bosni i Hercegovini i jedan je od načina da se smanji nesrazmjer između velikog broja nezaposlenih i izraženih potreba tvrtki iz IT sektora za određenim profilom zanimanja.
Mahir Kulić iz Sarajeva je jedan od mladih perspektivnih osoba koji radi u IT sektoru. Uz to što se znatno povećala zainteresiranost mladih za IT sektor, pojasnio je da IT nudi najrazličitiji i najzanimljiviji spektar djelatnosti koje prožimaju sve aspekte našeg života i društva.
„IT sektor nudi velike mogućnosti za početnike, prakse, rad od kuće… Navedene stvari su jako rijetke ili nisu uopće prisutne u drugim sektorima“, kazao je Mahir.
Jedno od mjesta gdje mladi usavršavaju svoj znanje o informacijskim tehnologijama je ITAcademy, koja djeluje u Sarajevu i Banja Luci, a pruža obrazovanje i treninge svim skupinama ljudi, od zaposlenih do onih koji studiraju.
Kao podrška mladima u zapošljavanju u IT sektoru, Asocijacija za ekonomski razvoj REDAH u suradnji s partnerima Gradom Mostarom, Službom za zapošljavanje Hercegovačko neretvanske županije/kantona (HNŽ/HNK), Sveučilištem Mostara i tvrtkom IT odjel Mostar, pokrenula je projekt kako bi kroz pilot inicijative pokazalo se da je moguće na lokalnom nivou uspostaviti partnerstvo i kreirati održivi model suradnje ključnih dionika u cilju povećanja zapošljavanja nezaposlenih osoba.
„Time se može dugoročno stvoriti pretpostavka da se ovakvi modeli saradnje i aktivne mjere zapošljavanja sistematski ugrade u zakonske i podzakonske akte i time poveća zapošljavanje na lokalnom nivou“, pojasnio je Himzo Tule, stručni suradnik Asocijacije za ekonomski razvoj REDAH.
Ministarstvo prometa i komunikacija BiH trenutno radi na izradi Strategije razvoja informacijskog društva BiH uz podršku Vlade Ujedinjenog Kraljevstva i Razvojnog programa Ujedinjenih nacija (UNDP) u BiH, a kako bi definirali pravce razvoja digitalnog društva na svim nivoima u Bosni i Hercegovini.
Prema Federalnom zavodu za statistiku, broj zaposlenih u informacijsko-komunikacijskim djelatnostima povećao se za 11,1 posto u novembru/studenom 2021., u odnosu na isti mjesec prethodne godine. U istom periodu u Republici Srpskoj broj zaposlenih je povećan za 14 posto.
Za vrijeme studiranja, danas perspektivni mladi IT stručnjak, Mahir, imao je priliku da radi za jednu agenciju/tvrtku kada je bosansko-hercegovačko tržište „ličilo na izrabljivanje jeftine radne snage“.
„Na našu radost, danas, imamo desetine domaćih ili firmi sa domaćim kapitalom koje zapošljavaju na stotine domaćih IT stručnjaka i nude odlične uslove. Pored toga, najveće kompanije u sektoru razvoja softvera i aplikacija, imaju odlične ponude za prakse, edukacije i sticanje prvog radnog iskustva“, smatra Mahir, koji na svojem radnom mjestu ima mogućnost dodatne edukacije i treninga.
IT sektor, prema riječima Tule, je jedan od najbrže rastućih sektora po svojoj prirodi i naslanja se na mlade osobe koje su ključ razvoja svakog društva. Kako je kazao, u projektu „Podrška mladima u zapošljavanju u IT sektoru“ mladi prepoznaju svoju ulogu i aktivno se uključuju u projektne aktivnosti.
Opisao je da se projekt „Podrška mladima u zapošljavanju u IT sektoru“ sastoji od obuka koje završavaju ispitom, izradom akcijskog plana zapošljavanja za Grad Mostar, grantova za samozapošljavanje, izradom mobilne aplikacije, kao i pomoći pri zapošljavanju.
Arijana Bjelić, savjetnica za učenje/obrazovanje ITAcademy, pojasnila je da njihove obuke su prilagođenje potrebama tržišta i nude polaznicima mogućnost da steknu kompetencije koje su tražene od strane IT tvrtki.
,,Ove godine najveći broj polaznika na ITAcademy imamo na Programiranju, dok je prethodne godine zabilježen rast na odsjeku Dizajna i Multimedije. Također primjećujemo sve veće interesovanje i potražnju za smjerovima E-poslovanja i Internet marketinga“, opisala je Bjelić zainteresiranost mladih za određene odsjeke ITAcademy.
Kako je istaknula, imaju polaznike svih dobi jer IT sektor nudi širok spektar karijernih prilika. Najveći izazov pri zapošljavanju mladih u djelatnosti IT sektora, prema mišljenju Bjelić, predstavlja nedostatak kvalificiranih kandidata, jer IT tvrtke često ne mogu pronaći dovoljno kvalificiranih kandidata za pojedine pozicije.
,,Nedostatak praktičnog znanja i iskustva može biti prepreka za određene pozicije. Upravo zbog toga ITAcademy svojim polaznicima obezbjeđuje prakse u toku same obuke gdje polaznici stječu iskustvo u radu na većem broju realnih projekata“, navela je Bjelić.
U fazi izrade nacrta Strategije razvoj informacijskog društva u BiH, kako je navedeno iz Ministarstva prometa i komunikacija BiH (MPiK), izvršena temeljita analiza kako bi se utvrdio EU strateški okvir, položaj Bosne i Hercegovine u odnosu na sporedne zemlje, snimilo trenutno stanje, te definirali strateški ciljevi i strateški prioriteti za svaki stub strategije.
„Budući da je Bosna i Hercegovina čvrsto opredijeljena za integracije u EU, usaglašavanje njenog zakonodavstva sa EU acquisom je osnovni preduvjet na putu sticanja punopravnog članstva u EU“, navedeno je iz Ministarstva prometa i komunikacija BiH.
Izrada Strategije je predviđena Srednjorodnim programom rada za period 2021-2025 Ministarstva komunikacija i prometa BiH. „On je trenutno u fazi ažuriranja sa novim dokumentima EU i trenutnim stanjem informacionog društva u Bosni i Hercegovini te će, nakon ovih završnih aktivnosti, biti upućen u proceduru javnih konsultacija, pribavljanja mišljenja relevantnih institucija i usvajanja na Vijeću ministara BiH“, obavijestili su Ministarstva prometa i komunikacija BiH..
Dok se izrađuje strategija, Tule je naveo ključne korake za povećanje zapošljavanja mladih na pozicije IT sektora: ,,…odnose se na jaču saradnju privatnog, vladinog, nevladinog i obrazovnog sektora, kako bi se stvorile pretpostavke i uslovi, kako za formalno tako i za neformalno obrazovanje, koji, uz usklađivanje sa svjetskim i EU zahtjevima, treba da generiraju nova znanja, koja će usvajati mladi i tako postati generatori ukupnog ekonomskog razvoja.“
Nedostatak kapaciteta za brzo prilagođavanje novim tehnologijama, prema Bjelić, može biti izazov za manje IT tvrtke, naglašavajući da je važno nastaviti podržavati razvoj IT industrije u BiH kako bi se povećala konkurentnost na tržištu i osigurala dostupnost kvalificiranih kadrova za potrebe IT tvrtki.
Ovaj članak dio je serije tekstova u okviru projekta #EmployMe Centra za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskursa. Cilj serijala je podići svijest o problemima s kojima se susreću mladi ljudi u oblasti obrazovanja i zapošljavanja u BiH te istaknuti neke dobre prakse u borbi s tim preprekama. Ovaj serijal dio je “Programa zadržavanja mladih u BiH – Opšta mobilizacija” kojeg provodi Udruženje građana Nešto Više u saradnji s PRONI Centrom za omladinski razvoj, uz podršku Delegacije Evropske unije u BiH.

author: Kristina Gadže


text:
BiH i Ukrajina: Pravda i odgovornost (Dio I) | Balkan Diskurs
Minna Erith
13. marta, 2023.
Pravda i odgovornost za preživjele silovanja i seksualnog zlostavljanja počinjenog u ratu u Bosni i Hercegovini (BiH) mogu biti korisna iskustva i prakse za međunarodnu zajednicu, nevladine organizacije ali i preživjele ratnih zločina koji se čine u Ukrajini više od 25 godina kasnije.
U prvom od tri dijela obrađujemo pitanje u kojoj je mjeri pravda i odgovornost za preživjele ratnog seksualnog nasilja u BiH pomogla u dokumentovanju i istraživanju seksualnog nasilja u Ukrajini.
Od 1992. do 1995. godine, prema procjenama međunarodnih aktera, u BiH je silovano ili seksualno zlostavljano između 20.000 do 50.000 žena, djevojčica, muškaraca i dječaka. Seksualno zlostavljanje i silovanje je bilo široko rasprostranjeno i prema presudama je korišteno kao ratno oružje. Danas preživjeli seksualnog nasilja tokom sukoba (CRSV) žive u svim dijelovima BiH i još uvijek se suočavaju sa značajnim izazovima u svakodnevnom životu.
Ukrajina je upletena u oružani sukob s Rusijom od 2014. godine, ali je 24. februara 2022. Rusija pokrenula invaziju na Ukrajinu pod okriljem ‘specijalne vojne operacije’ za ‘demilitarizaciju’ i ‘denacifikaciju’ zemlje (The Economist, 2022). Ova potpuna invazija rezultirala je desecima hiljada smrti, kako vojnog osoblja tako i civila. Osim toga, izvještaji koji dolaze iz Ukrajine sadrže podatke o rasprostranjenom silovanju i seksualnom nasilju, pokazujući da CRSV ostaje prevladavajuće oružje. Budući da CRSV ima razorne trenutne i dugoročne posljedice za pojedince i društvo, a što je pokazatelj BiH, stručnjaci upozoravaju da je neophodno uvesti odgovarajuće mjere za rješavanje ovog problema.
Po pitanju rješavanja pitanja CRSV-a u Bosni i Hercegovini, ali i drugim sukobima, poduzete su razne inicijative s ciljem privođenja počinitelja pravdi, kao i pružanja potrebne podrške preživjelima. Jedna takva inicijativa je Inicijativa Ujedinjenog Kraljevstva za sprečavanje seksualnog nasilja (PSVI). Na temelju Rezolucije 1820 Vijeća sigurnosti UN-a, Inicijativa se bazirala na tri ključna područja: suzbijanje štetnih stavova prema preživjelima i žrtvama CRSV-a, pružanje boljeg pristupa zdravstvenoj zaštiti i pravdi te poboljšanje načina na koji sigurnosne i mirovne snage sprečavaju i reagiraju na seksualno nasilje.
Stoga će se prvi dio trodijelne serije o CRSV-u baviti pitanjem u kojoj je mjeri PSVI pomogao u osporavanju štetnih stavova prema preživjelima na putu postizanja pravde i odgovornosti.
Inicijativu su pokrenuli William Hague, tadašnji ministar vanjskih poslova Velike Britanije i Angelina Jolie, specijalna izaslanica UNHCR-a, a što je rezultiralo Međunarodnim protokolom o dokumentovanju i istraživanju slučajeva seksualnog nasilja u konfliktu, koji je 2014. godine potpisalo 155 zemalja, među kojima i BiH.
U Protokolu je navedeno da je njegov cilj „ne biti samo vitalno praktično oruđe koje se s vremenom poboljšava i jača, već i sredstvo za poticanje kontinuirane globalne pozornosti, djelovanja i zagovaranja ovog kritičnog pitanja“ za rješavanje zločina seksualnog nasilja pod okriljem međunarodnog krivičnog zakona. Kao prvi međunarodni protokol te vrste, PSVI je pohvaljen za postavljanje odlučnog akcijskog plana za nastojanja da se okonča seksualno nasilje u sukobu. Također istaknuto je načelo ‘ne naškoditi’ u interakciji s preživjelima od CRSV-a, što je od ključne važnosti obzirom na mogućnost ponovne traumatizacije žrtve tokom davanja iskaza i drugih interakcija.
Ured visokog predstavnika UN-a za ljudska prava (OHCHR) potvrdio je 43 slučaja CSRV-a protiv žena, djevojaka i muškaraca u Ukrajini, koji se uglavnom pripisuju ruskim oružanim snagama. (OHCHR, 2022).
Međutim, OHCHR je također naveo da je i dalje teško provjeriti i procijeniti širinu seksualnog nasilja koje se i dalje nedovoljno prijavljuje. Nadalje, Pramila Patten, specijalna predstavnica glavnog tajnika UN-a za seksualno nasilje u sukobima potvrdila je u intervjuu za Agence France Press (AFP) da je silovanje dio ruske „vojne strategije“ i da se koristi kao namjerna taktika rata. Patten je izjavila da, „kada žene drže danima i siluju ih, kada počnete silovati male dječake i muškarce, kada vidite niz genitalnih sakaćenja, kada čujete da žene svjedoče o ruskim vojnicima opremljenim Viagrom, to je očito vojna strategija.“ (France 24, 2022).
CRSV i dalje ostaje nedovoljno prijavljen zločin, a Pramila Patten izjavila je da su izvještaji o CRSV-u koja dolaze iz Ukrajine samo „vrh ledenog brijega” (Patten, 2022). To je zbog kombinacije faktora uključujući logističke poteškoće u pristupu zonama sukoba i stigmu oko seksualnog nasilja koja odvraća preživjele i svjedoke od davanja izjava. U istraživanju OSCE-a iz 2019. godine, 24 posto ukrajinskih žena složilo se da je „nasilje nad ženama često izazvano od strane žrtve“, što je konsenzus koji naglašava u kojoj je mjeri ukrajinsko društvo još uvijek oblikovano pogrešnim idejama o seksualnom nasilju (OSCE, 2019). Međunarodna zajednica je itekako svjesna poteškoća u dobivanju pouzdanih statistika o CRSV-u tokom aktivnog sukoba i ima uspostavljene protokole za suočavanje s tim.
Adekvatno izvještavanje i dokumentovanje CRSV-a presudno je za postizanje odgovornosti i pravde za preživjele. Ovaj je cilj bio središnji za PSVI i Protokol budući da je prije svega bio praktičan alat za promicanje odgovornosti za zločine seksualnog nasilja prema međunarodnom pravu (PSVI, 2014). Poput pristupa koje zagovaraju UN i međunarodna tijela, PSVI je pristup usmjeren na preživjele koji se vrti oko potreba, rizika i dobrobiti onih koji su izravno pogođeni CRSV-om.
U BiH, izvještaji o CRSV-u protiv žena kružili su prvenstveno putem izjava svjedoka i svjedočenja preživjelih u zapadnim medijima. Slijedom toga, nevladine organizacije (NVO) i međuvladine organizacije (MVO) kasnije su počele objavljivati izvještaje. Unutar ovog okruženja, žrtve su rutinski bile lišene odgovarajućeg i osjetljivog zastupanja. Što se tiče problematičnog predstavljanja preživjelih od CRSV-a, novinarka Linda Grant je u članku     “Anyone here been raped and speak English?” objavljenom u The Guardian-u (august, 1993) komentarisala da „postoji nešto seksi, u medijskom smislu, u hiljadama lijepih muslimanskih djevica koje jecaju pričajući svoje priče o seksualnom zlostavljanju.“ Priča o CRSV-u u BiH također je dovela do toga da su mnoge preživjele bile opetovano intervjuisane, što ih je učinilo ranjivima na ponovnu traumatizaciju.
Od tada su stručnjaci poduzeli korake kako bi osigurali da se ove prakse ne ponavljaju u budućim pokušajima. U aprilu 2022. godine, Vlada Ujedinjenog Kraljevstva proširila je PSVI na Muradov kodeks kako bi pomogla u borbi protiv problema u prijavljivanju i sprečavanju CRSV-a. Muradov kodeks izradili su specijalni predstavnik premijera za sprečavanje seksualnog nasilja u sukobima, lord Tariq Ahmad, i dobitnica Nobelove nagrade i preživjela CRSV-a, Nadia Murad. U saradnji s vladama, agencijama UN-a, nevladinim organizacijama i preživjelima od CRSV-a, Muradov kodeks je praktičan okvir koji ima za cilj osigurati da preživjeli mogu imati sigurno, etično i učinkovito zabilježeno iskustvo širom svijeta. Ono što je ključno, Kodeks naglašava četiri ključna načela: razumijevanje preživjelih kao pojedinaca, poštivanje kontrole i autonomije preživjelih, odgovornost i učiniti proces smislenim ili ne uraditi ništa.
Nazvana ‘zlatnim standardom’, ova su načela jedan od načina na koji međunarodna zajednica može pokušati postići odgovornost i pravdu za žrtve CRSV-a u Ukrajini.
Agencija Evropske unije za saradnju u krivičnom pravosuđu (EUROJUST) i Ured tužitelja pri Međunarodnog krivičnom sudu objavili su u septembru praktične smjernice za organizacije civilnog društva o dokumentovanju najtežih međunarodnih zločina (Eurojust i ICC, 2022).
U smjernicama je podržan Muradov kodeks:“…trebaju posebno voditi računa o načelu ne-čini zlo i biti proaktivni u svojim nastojanjima da identificiraju dostupne usluge pomoći i podrške“. Uz to, u smjernicama je postavljena zasebna grupa savjeta u vezi muških žrtava CRSV-a.
Specijalne policijske grupe za snimanje seksualnih zločina, sastavljene od posebno obučenih policajaca, tužitelja i psihologa, istraživale su CRSV u regijama Kijev, Sumy, Chernihiv i Harkov. Grupe su od 1. novembra počele s radom u regijama Herson i Donjeck (OHCHR, 2022). Ovo je dio vladinog sveobuhvatnog pristupa istraživanju ovih zločina, koji također uključuje distribuciju letaka za informiranje civila o dostupnoj podršci. Vladin pristup stoga predstavlja pozitivan korak prema osiguravanju pravde za žrtve CRSV-a (IWPR, 2022).
Veliki dio postizanja odgovornosti i pravde u slučajevima CRSV-a oslanja se na mobilizaciju međunarodne zajednice da pomogne žrtvama. Sarajevska feminističko-aktivistička organizacija Fondacija CURE tvrdi da Ukrajina mora biti dio globalne kampanje za jačanje međunarodnog odgovora na CRSV i da međunarodna zajednica mora biti u partnerstvu s lokalnim akterima, dodijeliti dodatna sredstva za rješavanje CRSV-a i promicati žrtve i preživjele – centrirani pristupi (Fondacija CURE, 2022).
Od prvih izvještaja o CRSV-u u Ukrajini, međunarodna zajednica je djelovala izrazito energično. Ukrajinska vlada i posebni predstavnik glavnog tajnika UN-a za seksualno nasilje u sukobima su 3. maja potpisali UN-ov okvir saradnje. U skladu s Ukrajinskim nacionalnim akcijskim planom za Rezoluciju 1325 Vijeća sigurnosti o ženama, miru i sigurnosti, ovaj okvir uspostavlja osnovu za partnerstvo za sprječavanje i odgovor na CRSV. Ovo je bio prvi međunarodni korak za formaliziranje akcijskog plana u vezi s pojavama CRSV-a. Međutim, OSCE je upozorio da je tekst okvirnog sporazuma prilično općenit te da ostaje za vidjeti u kojoj će mjeri sporazum poboljšati živote onih koji su pogođeni CRSV-om (OSCE, 2022).
Takve proaktivne mjere su izrazito izostale nakon prvih izvještaja o CRSV-u u BiH. Međunarodna zajednica jeste djelovala, ali je trebalo puno više vremena da adekvatan odgovor stigne u BiH. Uz to, saradnja između međunarodne zajednice i lokalnih nevladinih organizacija koje vode žene bila je od najveće važnosti za pomoć preživjelima CRSV-a, posebno za preživjele u Foči. Nevladine organizacije koje se fokusiraju na CRSV pojavile su se širom zemlje i odigrale su ključnu ulogu u pružanju podrške preživjelima. Organizacije kao što su Vive Žene i Medica Zenica i danas su aktivne i ostaju ključni resurs za preživjele seksualnog nasilja.
Vlade iz cijelog svijeta obećale su sredstva za pomoć Ukrajini u suočavanju s raznim posljedicama rata, uključujući CRSV. Kao dio svoje mjere odgovora na krizu u augustu, Evropska unija donirala je 16 milijuna eura za pomoć žrtvama seksualnog nasilja i podršku pristupu obrazovanju (Evropska služba za vanjsko djelovanje, 2022). Naime, Ujedinjeno Kraljevstvo je najavilo paket potpore od dva i po milijuna funti za pomoć glavnom tužitelju Ukrajine u istrazi ratnih zločina, uključujući CRSV.
Populacijski fond Ujedinjenih naroda također je bio ključan u pokretanju potpore žrtvama CRSV-a u Ukrajini. Pokretanje ‘Aurore’, online platforme koja pruža podršku preživjelima rodno zasnovanog nasilja, popraćeno je uspostavom mobilne aplikacije za žene koje su pretrpjele ili su u opasnosti od tog zločina. Prerušena u standardnu aplikaciju, aplikacija omogućuje korisnicima da obavijeste vlasti pritiskom na SOS gumb. Ove aplikacije omogućuju žrtvama iz cijele Ukrajine pristup podršci 24/7 (UNFPA, 2022).
Otkako je prvi centar za pomoć preživjelima otvoren u Zaporišžju 1. jula prošle godine, sada postoji 101 mobilni tim koji djeluje u 56 gradova i zajednica u Ukrajini. Ovi timovi podrške pružaju besplatnu medicinsku, pravnu i psihološku pomoć preživjelima od CRSV-a u sigurnom okruženju, s ciljem sprečavanja ponovne traumatizacije preživjelih (UNFPA, 2022). Ove su inicijative podržale vlada Ujedinjenog Kraljevstva, kao i kanadska vlada, koja je pridonijela s dodatnih sedam milijuna kanadskih dolara za jačanje programa (UNFPA, 2022).
Od događaja u BiH 1990-ih, napravljen je veliki napredak kako bi se osiguralo da se prema preživjelima od CRSV-a postupa s poštovanjem i osjetljivošću u procesu traženja pravde i odgovornosti. Stoga je ohrabrujuće vidjeti da se nove inicijative poput britanskog Muradovog kodeksa uspješno provode kako bi se izbjeglo ponavljanje štetnih praksi koje su karakterizirale proces dokumentiranja CRSV-a u BiH. U Ukrajini su ovi programi i inicijative dali pozitivne rezultate te je imperativ da nastave primati sredstva potrebna kako bi se osiguralo da mogu nastaviti djelovati na ovom nivou tokom trajanja sukoba.

author: Minna Erith


text:
Mogućnosti da BiH postane država po mjeri mladih | Balkan Diskurs
Amina Sejfić
17. marta, 2023.
Iako se svakodnevno susrećemo sa izrazima „Na mladima svijet ostaje“, „Mladi su budućnost ove države“ i slično, problemi mladih u Bosni i Hercegovini (BiH) ne jenjavaju i širok ih je spektar od neusklađenosti obrazovanja, zapošljavanja pa do korištenja zdravstvenih i drugih usluga.
Da bi se situacija poboljšala potrebno je implementirati važeće zakone, usvojiti omladinske politike i strategije koje će se realizirati na način da se uključe mladi i osiguraju sredstva za njihovu provedbu, što je do sada bila rijetkost.
Položaj mladih u Bosni i Hercegovini je izuzetno kompleksan, smatra Jasmin Jašarević, generalni menadžer PRONI Centra za omladinski razvoj. Egzistencijala pitanja, poput obrazovanja, zdravstva, stambenog pitanja, prema Jašareviću, dodatno se usložnjavaju „kada, na sva prethodna pitanja, mladi moraju da odgovore ili da se nose sa pitanjima korupcije, nacionalizma (i raznih drugih …izama), pitanjima sigurnosti/bezbjednosti, i neizvjesnosti koja su stalna prijetnja njihovom blagostanju tokom cjelokupnog odrastanja.“
,,Mladi u BiH provedu svoju mladost u stalnoj i nikada završenoj krizi koja kontinuirano djeluje i oblikuje njihove živote i moram reći da sigurno nije lako biti mlada osoba u Bosni i Hercegovini“, istaknuo je Jašarević.
Mladi se susreću sa brojnim izazovima na različitim poljima, navodi Jasmina Banjalučkić, voditeljica Odjela za razvoj politika prema mladima Instituta za razvoj mladih KULT, počevši od obrazovanja, zapošljivosti, osnivanja porodice, korištenja različitih socijalnih i zdravstvenih usluga do političkog ili aktivističkog angažmana. Mnogo je toga, kako je kazala, na šta i sami mladi ukazuju kao negativno, nerazvijeno, nedovoljno, problematično i slično.
Prema podacima Ministarstva civilnih poslova BiH, u našoj državi živi 777.000 mladih osoba dobi od 15 do 30 godina, što je skoro 20 posto od ukupnog stanovništva. Nezaposlenost i nemogućnost ekonomske nezavisnosti, obrazovanje koje ne ide u korak s tržištem rada, neadekvatan zdravstveni sistem, manjak institucionalne podrške mladim i ambicioznim ljudima, nepotizam i neusklađenost omladinskih politika s realnim željama mladih su samo neki od problema s kojima se susreće bh. mladež.
„Dugogodišnje zanemarivanje potreba mladih, neuključivanje mladih u odlučivanje kao i nepoštivanje zakonskih odredbi nas dovodi u situaciju da mladi gube povjerenje u sistem koji smatraju korumpiranim“, smatra Banjalučkić.
Prema istraživanju Instituta KULT, mladi korupciju svrstavaju na četvrto mjesto problema o kojima najviše brinu, odmah nakon nezaposlenosti, rasta cijena i troškova života i ekonomske situacije.
Složenost omladinske politike u BiH je srazmjerna složenosti administrativno-teritorijalnog uređenja post-Daytonske BiH. Položaj, prava, obaveze i status mladih je definisan zakonskim rješenjima prema području u kojem žive.
Danas na teritoriji BiH postoje tri zakona o mladima, i to Zakon o mladima Federacije BiH (ZOM FBiH), Zakon o omladinskom organizovanju Republike Srpske (ZOM RS), Zakon o mladima Distrikta Brčko (ZOM BD). Iako sva tri zakona o mladima u BiH predviđaju osnivanje komisije za mlade, kao stalnog radnog tijela u čijem radu će učestvovati predstavnici mladih, to još uvijek nije slučaj. Naime, značajan broj institucija još uvijek nije ispunio svoje zakonske obaveze.
Jašarević objašnjava da mnogi nivoi vlasti imaju mogućnost da rade u interesu mladih jer im je to i zadatak i zakonska obaveza ali, nažalost, rijetki su primjeri gdje su zakoni za mlade i o mladima „ispoštovani“ u cjelini jer uvijek nešto „fali“.
„Ima zakon – nema Strategije ili Politike za mlade. Ima Zakon i Strategije – nema Akcioni plan. Ima Zakon i Strategija i Akcioni plan – nema sredstava u budžetu. Nema sredstava. Jer je „neka kriza“… Ili prosto nisu sredstva planirana budžetom uopšte za rješavanje problema i davanje odgovora na pitanja za mlade“, kazao je Jašarević.
Sva tri Zakona o mladima koji se primjenjuju u BiH propisuju postojanje strategije prema mladima/omladinske politike, učešće mladih u odlučivanju što podrazumijeva uključenost mladih u komisije za mlade na svim nivoima, postojanje službenika za mlade u svim institucijama nadležnim za pitanja mladih, te budžetska izdvajanja za projekte mladih ali i ostala finansijska izdvajanja namijenjena za mlade.
„Trenutno na nivou entiteta, samo entitet Republika Srpska ima Zakon i Strategiju za mlade. Federacija BiH ima Zakon ali nema strategije. Država BiH nema ni zakon ni strategiju a budžeti za mlade skoro da i ne postoje“, objašnjava Jašarević.
Zainteresiranosti institucija u procesu provedbe dokumenata, prema Banjalučkić, vrlo rijetko možemo svjedočiti, a što svakako ne ide u prilog tome da se politike provode iako postoje pozitivne prakse lokalnih zajednica širom Bosne i Hercegovine koje se trude i ulažu u programe za mlade ali rezultati ovog ulaganja i dalje nisu vidljivi.
Ove godine usvojena je Omladinska politika Republike Srpske (RS) od 2023. do 2027. godine. Radi se o integrisanom, multisektorskom strateškom dokumentu koji definiše javne politike i usmjerava razvoj svih oblasti značajnih za mlade te realizacijom strateških ciljeva i prioriteta vodi ka poboljšanju uslova života mladih i stvara preduslove za njihov ostanak i napredak u RS-u.
Dvadesetdevetogodišnji S.M., aktivista i pravnik iz RS-a, kazao je da su ciljevi usvojene Omladinske politike 2023-2027 dobro osmišljeni i napisani. Podsjetio je da je i prethodna omladinska politika bila dobro osmišljena ali mladi ljudi nisu osjetili neko poboljšanje zbog iste iako je bila na snazi.
Kada je u pitanju državni nivo ne postoji zakonska regulativa koja reguliše oblast mladih, a samim tim, ne postoji ni jedinstvena državna politika prema mladima.
Postojeći zakoni i omladinske politike u mnogome su slični te propisuju prava i obaveze mladih, organizovanje mladih, brigu za mlade, institucionalno učešće mladih u donošenju odluka i druga pitanja od interesa za život, položaj i djelovanje mladih ali stručnjaci za mlade smatraju da bi sve zakonske regulative uistinu bile efikasne, potrebno je u njihovu izradu uključiti mlade ljude.
,,Politike prema mladima nikako ne bi smjele biti proizvod nečijeg ličnog stava da je nešto mladima potrebno. Izrada ovih politika mora uključiti stavove mladih i mora se zasnivati na stvarnim potrebama ove populacije. U suprotnom sve i da su kreirane ne utiču mnogo u pravcu pozitivne promjene“, istakla je Banjalučkić.
S obzirom da BiH nije članica EU, Banjalučkić je kazala da je otežano učešće u mnogim evropskim programima, ali da učestvujemo u određenim evropskim programima, s ciljem podrške naporima na putu ka evropskim integracijama uz razmjenu dobrih praksi, iskustava i znanja, poput ERASMUS+, Mladi u akciji i European Solidarity Corps.
Jašarević poručuje da svi mi, kao pojedinci i društvo u cjelini, moramo osigurati da su za mladu osobu BiH, njeni entiteti, Brčko distrikt BiH, kantoni, općine/opštine i gradovi, mjesta gdje oni – mladi –  mogu da se ostvare kao pojedinci i žive dostojan život. „Da bi se to desilo, svi moramo da razumijemo šta su to problemi mladih, kako je došlo do tih problema i šta su to neodgovorena pitanja mladih u BiH“, kazao je Jašarević.
Ovaj članak dio je serije tekstova u okviru projekta #EmployMe Centra za postkonfliktna istraživanja i Balkan Diskursa. Cilj serijala je podići svijest o problemima s kojima se susreću mladi ljudi u oblasti obrazovanja i zapošljavanja u BiH te istaknuti neke dobre prakse u borbi s tim preprekama. Ovaj serijal dio je “Programa zadržavanja mladih u BiH – Opšta mobilizacija” kojeg provodi Udruženje građana Nešto Više u saradnji s PRONI Centrom za omladinski razvoj, uz podršku Delegacije Evropske unije u BiH.

author: Amina Sejfić


text:
“BaUM” Banovići: Mladi kao pokretači promjena | Balkan Diskurs
Selmir Smajić
20. marta, 2023.
Mladi, djeca i marginalizirane skupine u društvu, proteklih pet godina, u fokusu su rada Udruženja mladih „BaUM“ iz Banovića, a s ciljem da doprinesu razvoju lokalne zajednice zagovarajući inicijative i utičući na poboljšanje kvaliteta života kroz sportske, kulturne i neformalne edukacije i događaje.
S obzirom na problematiku odlaska mladih općenito iz Bosne i Hercegovine, u Banovićima, kao i drugim manjim sredinama, identifikovani su problemi poput nedostataka prilika za mlade, monotonost sredine, problema prilikom zapošljavanja i planiranja budućnosti. Kako bi se to poboljšalo, Udruženje „BaUM“ radeći na različitim projektima pokušava dati priliku mladima da kao volonteri ili aktivisti stvore lične ali i benefite za svoju lokalnu sredinu.
Ademir Sarić, sekretar „BaUM“ Banovići, pojasnio je da je u proteklih pet godina kroz Udruženje prošlo više od 120 volontera a neki su sa njima od samog početka vođeni misijom da svako dijete i mlada osoba imaju ista prava i prilike. Aktivnih volontera, prema njegovim riječima, imaju između 35 i 50, ovisno od njihovog afiniteta da se angažiraju.
Udruženje „BaUM“ Banovići je razvilo sistem kojim svake godine pokušavaju privući nove volontere iako im je teško jer, kako je kazala, Selma Imamović, članica Skupštine Udruženja, aktivizam i volontiranje je slabo promovisano u lokalnim zajednicama.
„Ono što je definitivno izazov svakom omladinskom udruženju su mladi, to jest smjena generacija i odlazak mladih, ali mi smo razvili sistem kojim svake godine privlačimo nove ljude. Kada mladi vide lične i benefite za zajednicu volontiranje im postaje drago“, dodala je Imamović, istaknuvši da su mladi srž „BaUM“ Udruženja i bez njih ne bi uopšte postojali.
Ogromnu podršku imaju od World Vision u Bosni i Hercegovini, ustvrdio je Sarić, ističući i druge partnere sa kojima rade poput Međunarodne organizacije za migracije (IOM), Udruženja Nešto više, Fondacije tuzlanske zajednice, Instituta za razvoj mladih KULT, ali i same Općine Banovići od koje su imali podršku u određenim segmentima, kao i pojedinaca i poduzetnika koji kontinuirano podržavaju aktivnosti Udruženja.
Ono što Sarić naglašava jeste da minimalna izdvajanja od pojedinaca i poduzetnika su od velikog značaja za Udruženje i mlade Banovića.
Tokom prošle godine, neke od projekata koje je Udruženje „BaUM“ Banovići radilo, a kako je kazala volonterka Belma Bošnjaković su 25 radionica o prevenciji bolesti ovisnosti i spolno prenosivih bolesti koje su uradili u saradnji sa školama na područja Banovića, kao i „Hollywood u svakom selu“, koji je imao velikog odjeka u javnosti, a podrazumijevao je projekcije na otvorenom uglavnom u ruralnim područjima namijenjene djeci i mladima.
Bošnjaković je istaknula i projekt „Povezivanje tačaka-unapređenje dječijih prava u BiH“, koji je podržan od Europske unije u Bosni i Hercegovini, a implementiran od World Vision BiH, Udruženja „Naša djeca“ Sarajevo i Ministarstva za ljudska prava i izbjeglice BiH.
Rad Udruženja iz Banovića moguće je unaprijediti promocijom i podrškom njihovih aktivnosti, a Sarić je naglasio da žele „BaUM“ predstaviti kao sigurno mjesto za koje bi roditelji, nastavnici i ostatak zajednice mladima savjetovali da se uključe u rad.
„Mladima uvijek govorimo da svoju realnost mogu promijeniti svojom aktivnošću i da ostanu ovdje. Starijima poručujemo da mlade stave u svoj fokus“, istaknuo je Sarić.

author: Selmir Smajić


text:
Osvrt na mračni turizam u Bosni i Hercegovini | Balkan Diskurs
Ellise Gray
24. marta, 2023.
Mračni turizam (ENG: dark tourism) veže se za područja u kojima su počinjeni ratni zločini, genocid, teror ili su specifični po strašnoj prošlosti. Web stranica dark tourism za Bosnu i Hercegovinu navodi Sarajevo, Srebrenicu i Mostar kao mjesta koja mogu turistima ponuditi mračni turizam.
Mračni turizam stekao je negativnu reputaciju u medijima zbog komercijalizacije i iskorištavanja patnje, zaobilazeći obrazovanje i sjećanje u svrhu profita i senzacionalizma.
U kontekstu BiH, međutim, čini se da posjetitelji pokazuju istinsko zanimanje za učenje o prošlim događajima. Kako je naveo Jack Stacey, autor na web stranici “Rail Discoveries”, 2018. godine, to omogućuje ljudima da ,,odaju počast mrtvima i podsjeća nas na naučene lekcije“. Nastavlja, da ,,bez mračnog turizma i bez prilike da se posjete ta mjesta mračne prošlosti, gotovo kao da ih brišemo iz naše historije i pretvaramo se kao da se nikada nisu dogodila“.
Vladajuće strukture u BiH nastoje pomaknuti fokus s rata i nasilja na druge turističke resurse koje zemlja može ponuditi, kao što su prirodne ljepote, pješačke staze i skijaška odredišta. Međutim, Stacey u svom članku navodi da ,,ograničavanjem mjesta tragedije, mi ih učinkovito brišemo iz naše historije i obrazovanja mlađih generacija.“
U 2019. godini, prije pandemije izazvanom virusom Covid-19, zabilježen je rast broja turista koji su posjetili BiH za 19,3 posto u odnosu na prethodne godine, a broj noćenja iznosio je preko milion (Agencija za statistiku Bosne i Hercegovine, 2019). Turistički sektor je 2020. godine osigurao oko 430 miliona američkih dolara, što iznosi otprilike 1,9 posto bruto domaćeg proizvoda zemlje (worlddata.info/europe). Ovo je značajan iznos prihoda od turizma za zemlju izvan EU-a koja nema prednost dobrog oglašavanja zapadnim turistima.
National Geographic Travel je također prepoznao Sarajevo kao popularnu turističku destinaciju 2017. godine (National Geographic Travel, 2017). Ono što je BiH učinila s turističkom industrijom ključni je primjer kako obrazovni i informativni turizam može dovesti do većeg razumijevanja same države (Tadlock, 2019).
U BiH, a posebno u Sarajevu, muzeji, spomenici i obilasci važni su za edukaciju kako lokalnog stanovništva tako i posjetitelja. Još uvijek  suočavanje s ratnim iskustvima može učiniti takve podsjetnike teškima za lokalno stanovništvo koje je spremno krenuti dalje, ali važno je sačuvati ova tragična sjećanja na ono što je učinjeno.
Iako mračni turizam ima reputaciju da prednost daje profitu nad istinskim obrazovanjem i sjećanjem, ova mjesta također pomažu ispuniti želju turista i lokalnog stanovništva da uče o prošlosti i bore se protiv poricanja genocida i ratnih zločina koji i dalje dijele zemlju.
Ture kao što su War Scars i New Times Walking Tour i War Tunnel Tour vode lokalci koji su direktno iskusili ratnu historiju – od odrastanja u Sarajevu tokom rata do toga da su bili policajci koji su pomagali u dopremanju zaliha u grad pod opsadom. Oni ponovno proživljavaju rat svaki dan na ovim turnejama, prepričavajući svoje priče. No, iskazuju i patriotizam i ponos zbog uloge koju su odigrali u odbrani.
Turizam može igrati ključnu ulogu u pomaganju poslijeratnog oporavka u BiH, gdje je stopa nezaposlenosti mladih nedavno dosegla 57,5 posto (Menteth Wheelwright & Vujinovic, 2021). Mračni turizam je profitabilna industrija, a BiH može imati finansijsku korist od turista željnih saznanja o ratu.
Danas sve više pojedinaca putuje kako bi stekli znanje, a Stacey u članku “Mračni turizam: Edukacija ili Eksploatacija” navodi da ,,obrazovna misija mračnih turističkih lokacija postaje sve važniji aspekt njihova postojanja“, budući da pruža potrebnu platformu ,,za podučavanje o nedjelima koja su počinjena“. Vjerojatno je još važnije da se Evropljani podsjećaju da su zločini počinjeni na njihovom kontinentu te da je bez dosljednog obrazovanja i sjećanja teško isključiti mogućnost da bi se takvi zločini jednog dana mogli ponoviti.
Jasmin, koji radi u Muzeju zločina protiv čovječnosti i genocida, kaže da je mračni turizam ,,jako važan“ za obrazovanje, jer Bosanci ,,ne mogu pobjeći od stvarnosti“. Dalje napominje da su različiti muzeji i iskustva koja su dostupna turistima korisna za „učenje historije Bosne i Hercegovine“ te da je „ključno nastaviti razvijati muzeje koji govore o ratnom iskustvu kao načinu da se nastavi dijalog za pomirenje.“
U razgovoru s turistima o njihovim iskustvima u BiH, vide se prednosti mračnog turizma za podizanje globalne svijesti i razumijevanja. Turisti napuštaju zemlju bolje informisani o zločinima koji su se ondje dogodili i nose to znanje sa sobom u svoje domovine, gdje će te priče podijeliti s drugima, informišući ih na taj način o tim događajima i možda ih inspirirajući da jednog dana i posjete ta mjesta.
Iz navedenog se može zaključiti da bi BiH trebala prihvatiti ekonomske i obrazovne prednosti koje mračni turizam nudi. Nema sumnje da je potencijal zemlje za turizam povezan sa stvarima kao što su priroda, planinarenje i skijanje također nedovoljno razvijen te bi ga također trebalo promovisati, ali bi trebao ići ruku pod ruku s mračnim turizmom kako bi se osigurali maksimalni prihodi od turizma za naciju. Nadalje, treba naglasiti da je mračni turizam ovdje u BiH ključan za ustrajnu edukaciju i podizanje svijesti, kako među lokalnom omladinom tako i među ljudima iz drugih zemalja. Omogućio je onima koji su patili iz prve ruke da ispričaju svoje priče svijetu, istovremeno stvarajući radna mjesta u zemlji s visokom stopom nezaposlenosti. Također, pruža mjesto za sjećanje i razmišljanje za one koji su izgubili voljene, kao i prostor za one koji žele saznati više o događajima iz prošlosti. To je ključno za sprečavanje budućih sukoba i promicanje mirnog suživota.

author: Ellise Gray


text:
Zajednički narativi o sukobima 90-ih: Prilika za pomirenjem | Balkan Diskurs
Anja Zulić
27. marta, 2023.
Više od stotinu mladih iz zemalja bivše Jugoslavije u jedinstvenom djelu “Zajednički narativi” Inicijative mladih za ljudska prava Hrvatske, iznijelo je svoja viđenja o najkontroverznijim događajima devedesetih, prethodno odlazeći na mjesta stradanja, razgovarajući sa žrtvama i svjedocima, kao i istražujući dostupne podatke, a kako bi potakli zajednički dijalog, razumijevanje i slaganje oko „zajedničkog minimuma“ s ciljem okretanja ka budućnosti.
Mladi iz država obilježenih ratom ostavljeni su na milost dominantnim nacionalističkim diskursima i ratnohuškačkoj retorici, koju predstavnici vladajućih političkih opcija nemilosrdno koriste za manipulaciju i skoro tri desetljeća od rata. Postoji nekolicina nevladinih organizacija u zemljama bivše Jugoslavije koje su svoje djelovanje posvetile mirovnom aktivizmu, okupljaju mlade ljude iz država regiona, potiču njihovo umrežavanje i razmjenu iskustva. Jedna od njih je Inicijativa mladih za ljudska prava (YIHR Croatia) koja postoji kao regionalna mreža organizacija koje djeluju autonomno i međusobno nezavisno, sa sjedištima u Crnoj Gori, Srbiji, Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i Kosovu.
Branka Vierda, programska direktorica YIHR Croatia kazala je da oni koji su politički odgovorni ne poduzimaju i ne provode politike koje bi teret nošenja s prošlošću maknuo s leđa „poslijeratnih“ generacija.
,,Ostavljeno im je u nasljeđe nepostojanje stabilne, smislene i odgovorne politike koja razumije i njeguje međuetničku, međunacionalnu, ljudsku suradnju i solidarnost. U naše etničke i nacionalne identitete upisana su značenja koja se oslanjaju na revizionističke politike koje dominiraju u priči o devedesetima“, pojasnila je Vierda, istaknuvši da ono kako doživljavamo sami sebe i ostale pripadnike svoje zajednice uvelike doprinosi onom kako ćemo se odnositi prema drugim zajednicama.
YIHR se od svog osnivanja 2008. godine odupire nacionalističko-revizionističkim politikama vladajućih ukazujući na činjenice ustanovljene pred sudovima i na tribunalu, te čuvajući sjećanje na zaboravljene (ili negirane) civilne žrtve rata. Kako bi poslijeratnim generacijama osigurali siguran prostor da se njihovi glasovi i različite perspektivi čuju, nastaje projekt, a kasnije i  knjiga “Zajednički narativi” u izdanju YIHR Croatia.
Kao okvir nastanka “Zajedničkih narativa” je razmišljanje i osobno iskustvo Maria Mažića, osnivača Inicijative mladih za ljudska prava, koji je mladima sa područja bivše Jugoslavije omogućio da se njihova viđenja ratnih sukoba zapišu u jedinstvenom djelu zajedničkih narativa o najkontroverznijim događajima devedesetih.
Knjiga je djelo preko 100 mladih aktivista/kinja iz Bosne i Hercegovine, Srbije, Hrvatske, Crne Gore. Na konferenciji “Bring Your Own History” koja se održala u Beogradu mladi su donijeli fonografiju koja po njima najbolje simbolizira ratove devedesetih. Cilj konferencije bio je da se mladi međusobno upoznaju i sudjeluju na predavanjima stručnjaka u području politika sjećanja, kulture sjećanja, povijesti itd.
Proces i dolazak do “zajedničkih narativa” uključivao je odlaske na mjesta stradanja, razgovore sa žrtvama i svjedocima, te desk research o dostupnim podacima o činjenicama utvrđenim pred domaćim i međunarodnim sudovima te iz ostalih relevantnih izvora.
Kako je kazala Vierda, najteže je bilo mlade, nakon odlazaka na mjesta stradanja, lišiti krivnje koju su osjećali zbog zločina počinjenih “u njihovo ime”. Mentorska podrška sudionicima dolazila je isključivo od strane Inicijative mladih, a nisu imali psihologe koji bi na stručniji način znali pristupiti takvim situacijama. „Upravo to bio je i glavni motiv za nastavak, pokušaj, da osnažimo mlade da svoj život nastave oslobođeni od krivnje, ali svjesni odgovornosti koje imaju da svojim doprinosom utječu na neponavljanje takvih događaja u budućnosti. Mislim da smo u tome uspjeli“, smatra Vierda.
Pojedinci i pojedinke koji su radili na knjizi “Zajednički narativi” pisali su o antiratnim prosvjedima i kulturnoj sceni devedesetih, pronalazili su pozitivne primjere pojedinaca i organizacija koje su radile na čuvanju mira, pružali/e otpor ratu – što pokazuje njihovu otvorenost ka dijalogu, interes i želju da pokušaju razumjeti što se događalo devedesetih.
Potrebno je, prema Vierda, da sve generacije koliko u okviru svojih prilika mogu, utječu na to da ne njeguju kulturu nacionalizma i povijesnog revizionizma, da osvijeste svoju društvenu odgovornost i utječu na izgradnju boljeg i solidarnijeg društva bilo kroz pojedinačne napore, podršku ili sudjelovanje u organizacijama civilnog društva, bilo kroz rad u političkim strankama ili generalno djelujući kroz institucije kojih su dio.
Dora Pavković je radila na knjizi “Zajednički narativi” i mišljenja je da su zajedno uspjeli pokrenuti dijalog, ostaviti predrasude po strani i pokušati vidjeti i razumjeti „onu drugu stranu“.
,,Upravo ono što smo mi ostvarili među sobom, uspjeli smo prenijeti i na tu makro razinu, tj. konačni rezultat – knjigu “Zajednički narativi” koja jasno pokazuje kako o istom događaju postoje različite percepcije, nekoliko priča, odnosno više narativa. Po meni je upravo to cilj: shvatiti to da imamo različite poglede na iste događaje, a pokušati se razumjeti i složiti se oko nekog zajedničkog minimuma radi okretanja ka budućnosti“, pojasnila je Dora.
Jasmina Đapo, pravnica porijeklom iz Brčko distrikta Bosne i Hercegovine, kazala je da politika još uvijek nameće narative i manipulira i mladima i stvarima, vješto se vraćajući na teme ratnih zbivanja devedesetih. „Mladi su naša budućnost, stoga je veoma opasno sijanje netrpeljivosti“, istakla je Jasmina.
Ona je sudjelovala na brojnim konferencijama o tranzicijskog pravdi u Beogradu, Sarajevu i Zagrebu, te nekoliko puta u Den Hague, gdje je dolazila na poziv Geoffrey Nice, tadašnjeg tužitelja Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju, a koji je radio na predmetu protiv Slobodana Miloševića, predsjednika Republike Srbije, koji je preminuo prije okončanja suđenja.
Jasmina je pojasnila da su na poziv tužitelja Nice u Den Hague bili okupljani mladi pravnici iz cijelog svijeta s ciljem upoznavanja sa radom Tribunala, sudskim procesima ali i da bi se potaknuo dijalog mladih iz cijelog regiona o ratnim zbivanjima 90-ih.
,,Takvi projekti bi rezultirali zaista pozitivnim ishodom, sudionici bi dobili jednu novu perspektivu, te razvili i nova prijateljstva sa svojim vršnjacima, pripadnicima drugih naroda. Problem je bio što su se za sudjelovanje u ovakvim projektima odazivali uvijek isti mladi ljudi, ili oni koji su bili već otvoreni za dijalog, dok je teško potaknuti one mlade kojima bi zaista trebalo da dobiju uvid u ove teme i koji još uvijek nisu prihvatili ideju zajedništva i tolerancije na našim prostorima“, kazala je Jasmina.
Stečena znanja naše sugovornice, kao i drugi mladi primjenjuju u polju ljudskopravaškog ili studentskog aktivizma, što je jedan od načina kako doprinose pomirenju u zemljama regiona i predstavljaju novu, svježu snagu promjene.
,,U Brčkom sam bila dio generacije koja se vratila u grad sa raznih strana nakon ratnih zbivanja, te sam bila dio tih začetaka pomirenja i vraćanja u suživot, te oživljavanja ideje multietičnosti. Sjećam se kako je to kod nas mladih relativno brzo išlo, ubrzo smo shvatili koliko smo zapravo slični, prijateljstva su vrlo brzo formirana, a svi pokušaji razdvajanja su najčešće, nažalost, dolazili od strane političara i starijih generacija koje su direktno sudjelovale i proživjele ratne okolnosti“, dodala je Jasmina.
Ona smatra da je bitno da mladi mogu neovisno formirati svoja mišljenja, da im se pruži nova i objektivna perspektiva o ovim temama, te da čuju i glas drugih i da ih se potakne na međusobni dijalog. „Sve se to može postići i u okviru školskog sustava, ali i projekata nevladinih i vladinih organizacija“, istaknula je Jasmina.
Kako bismo kao društva napredovali i usmjerili se na sadašnjost i mladima koji dolaze osigurali budućnost koja će biti bolja od huškačkog vraćanja u vrijeme ratnih sukoba 90-ih, važno je da, na individualnoj i kolektivnoj razini se otvorimo. Da naučimo slušati, kritički razmišljati i suočiti se sa kompleksnim shvaćanjima povijesti – što nam poručuje preko 100 mladih ljudi iz regiona koji su stvorili “Zajedničke narative”.
Vierda smatra da institucije ako se prestanu držati nacionalističkog revizionizma, mogu puno naučiti od današnjih, „poslijeratnih“ generacija.
,,Mogu se naučiti inkluzivnom dijalogu, kritičkom razmišljanju, odgovornom shvaćanju prošlosti kao zalogu za kreiranje bolje budućnosti, te tome da se ne skrivaju iza nacionalnih mitova i ideologija koje nose samo dodatne terete i međusobne isključivosti“, poručuje Vierda.

author: Anja Zulić


text:
POZIV: Trening za omladinske dopisnike Balkan Diskursa | Balkan Diskurs
Balkan Diskurs
30. marta, 2023.
Centar za postkonfliktna istraživanja (CPI) poziva mlade ljude iz Bosne i Hercegovine (BiH) između 18-30 godina starosti da učestvuju na devetom treningu i programu mentorstva za omladinske dopisnike koji će se održati od 24. do 30. maja 2023. godine u Sarajevu.
Prvi dio treninga, u saradnji sa urednicima i novinarima Balkan Diskursa, će se fokusirati na edukaciju učesnika o tehnikama istraživačkog i građanskog novinarstva, pravičnom i uravnoteženom izvještavanju, provjeri činjenica i tehnikama intervjua.
Drugi dio treninga, u saradnji sa fotografima i umjetnicima iz stručne mreže CPI, će se fokusirati na korištenje fotografije i vizualnog storytelling-a za proaktivno izazivanje negativnih stereotipa i predrasuda prema drugim etničkim i manjinskim grupama u BiH. Na ovaj način, odabrani učesnici će imati mogućnost da uče od lokalnih i međunarodnih stručnjaka iz oblasti novinarstva, fotografije i filmskog stvaralaštva. Treći dio treninga predstavlja novo partnerstvo CPI i Subjective Atlas organizacije i dati će priliku učesnicima da doprinesu stvaranju novog Subjektivnog Atlasa BiH kroz svoj rad na platformi Balkan Diskurs.
Nakon treninga, učesnici će imati priliku i podršku da u narednoj godini dana objavljuju svoje publikacije na multimedijalnoj platformi Balkan Diskurs, a CPI će učesnicima pružiti priliku za zaradu novčanih honorara. Od izabranih učesnika se očekuje prisustvo tokom svih dana treninga. Ove godine, od učesnika očekujemo da govore engleski jezik (dovoljan početni/srednji nivo – A2/B1). Troškovi prevoza, smještaja i hrane će biti obezbjeđeni od strane CPI.
Očekivani broj učesnika je 15. Ukoliko ste zainteresovani za učešće, popunite obrazac koji možete pronaći ovdje i pošaljite ga na [email protected]. Rok za prijave na trening je 28. april 2023. godine.