קיבלתי ים תגובות אתמול בדיאם. ״משבית שמחות״, ״לא חבר״ וחלק גם שאני צודק

אלה שלושת החוקים שלי באירוח, ואני מארח לא מעט משפחה וחברים ותמיד ברוחב יד ולב עם הרבה אוכל ואלכוהול:

- אם האירוח הוא בסופ״ש, האשה ואני כמעט תמיד מקפידים לצאת בשישי בבוקר לטייל קצת ולשתות קפה. אנחנו מקפידים על זה מאוד, כמו גם על שנת צהריים. זה סוד גלוי שהרבה לצערי נופלים בו

- אני לא סובל בזבוז אוכל. מילדות. אין לי בעיה לארח עם טון אוכל אבל או שייגמר או שאפשר לאכול את זה ימים אחר כך וזה קורה. אנשים חולים על החמין של אשתי והיא עושה סיר ענק. גרגר לא נזרק. אני אוכל את זה ימים קדימה. אני שונא למשל בוצ׳ר ענק של סטייקים שהרבה נזרק לפח
היו לי הרבה מתחים בעבר סביב הנושא הזה עם האשה שאהבה לפתוח שולחנות של משתה. כמו כל דבר בחיים איתה, למדנו לאזן אחד את השנייה ולהתאזן יחד

- זה קצת מתקשר לסעיף הראשון. לא מוכן לשבת מול האורחים ולנקר או להיות גמור עד שאני לא נהנה. תהרגו אותי מה הטעם בזה, תרתי משמע