איש חכם אמר פעם שהימין מגיע בד"כ לשלטון בלי מדיניות, חוץ מהתקרבנות אין קץ ושלילת השמאל. בבחינת "כשאין מה למכור עסוקים כל הזמן בשיפוץ החנות". מתברר שגם משמאל יש קבוצה כזאת: לא מציעים כלום חוץ משלילת הימין וזעקות על קץ הדמוקרטיה. מודים שמערכת המשפט אינה מושלמת, אבל מונעים בכוח כל שינוי. אכן, סער ולוין לא מייצגים פשרה. בטח לא רחבה. אבל זאת הקליפה. מה לגבי המהות?