יואב כהן ממושב נטועה שבצפון, אב לאחד-עשר ילדים ובעל משק של עצי נשירים, הוא אחד מעשרות אלפי ישראלים שעדיין עקורים מבתיהם בעקבות המלחמה.

ב-7 באוקטובר, התפנתה משפחתו למלון באילת כדי להבטיח את שלומם, בזמן שהוא התגייס לשמונה חודשי מילואים ארוכים.

המציאות החדשה בצפון הביאה איתה אתגרים קשים - רוב שטחי המושב הוכרזו כשטח צבאי סגור.

המציאות במטע העצים הנשירים של יואב, כמו רוב השטחים החקלאיים במושב נטועה, קשה במיוחד ללא גישה לטיפול או השקיה.

"אף אחד לא יכול להיכנס ולטפל במטעים", משתף יואב. "מטעים של 40 שנה התייבשו, ובשביל לשקם אותם צריך לעקור את כל היבול ולנטוע מחדש קרוב ל-2000 דונם".

"אין לנו עזרה חיצונית, המצב החמיר עוד יותר בשל בריחת העובדים הזרים שהיו חלק משמעותי מכוח העבודה החקלאי". 

יואב מוסיף כי "למרות שתושבי האזור הורגלו למצבי חירום, היעדר כוח אדם משאיר את החקלאים ללא יכולת לטפל במשקים".

בעקבות המצב המורכב בצפון יואב משתף כי הוא נעזר בקרן פיצויים בעקבות ההפסדים, אך הם אינם מספיקים ומחייבים שינוי מדיניות.

רועי מאור, מנהל פיתוח מדיניות בעמותת 121 מדגיש:

"המדינה חייבת להשקיע בתעסוקה בצפון, אך לא באמצעות התוכניות הלאומיות שכבר קיימות. במקום זאת, נדרשת יוזמה אזורית ייעודית שתותאם לצרכי תושבי הצפון ותספק להם פתרונות תעסוקה מעשיים. מסקר שערכנו יחד עם 710 באמצעות מכון "מאגר מוחות", הבוחן את מצבם של המפונים מבחינה תעסוקתית וכלכלית, עולה כי כשליש מהתושבים מעוניינים בהכשרה מקצועית ולימודים, אך נתקלים בקשיי נגישות ומימון. כדי לתקן את הנזק שגרמה המלחמה, חיוני להשקיע בפתרונות המותאמים לצרכים של התושבים באזור".

לאור המציאות המורכבת אנחנו בעמותת 121 מובילים את שותפות המקפצה, הכוללת 50 ארגונים עסקיים וחברתיים ופועלת למען השקעה בפיתוח תעסוקתי. במסגרת הפעילות נמשיך לקדם דרישה להשקעה ממשלתית לפיתוח כלכלי וחברתי כדי לאפשר למפונים לחזור לשוק העבודה בכבוד וליצור עתיד כלכלי יציב.