כשיצאנו החוצה בסוף ההרצאה בבית ליד, רצו לידינו חיילים בזמנים קצובים - פעולה שחזרה על עצמה מספר פעמים.
לרגע, דמיינתי את רותמון שלנו רץ איתם. חדור מטרה. מוודא שכולם מגיעים בזמן. נותן את נשמתו במקצועיות ונחישות אין קץ. וגם זורק איזו בדיחה מקלילה. וצוחק.
התמלאתי בכאב געגועים💔