Самоубилачко обожавање себе (Обожавање етничког идентитета)

Ова прича се одвија 2025. године, много година након ослобођења Косова.

"Али имате обичај да вам за Пасху пустим једног затвореника; дакле, хоћете ли да вам пустим Цара Јевреја?" Они поново повикаше, говорећи: "Не овога човека, већ Вараву." А Варава беше побуњеник и убица. (Јован 18:39-40, NASB 2020)

Био је један етнички албански убица, који након што је убио своју жену није завршио са својим гневом и у бесу је запалио локалну школу. Српски православни свештеник био је у близини и одмах је реаговао, са храброшћу и смелошћу, да спаси 20 албанске деце из пожара — пожара који је сам убица започео са намером да убије ту децу. Окупила се руља и почела да подржава убицу, тражећи да свештеник буде кажњен због изазивања његовог гнева и подстрека на паљевину.

Неутрални тибетански монах, који је био на ходочашћу како би посматрао различите културе и конфликте, видео је шта се дешава. Он пита: "Зашто руља дозвољава познатом убици да буде ослобођен, а свештеник да буде прогањан?" Руља одговара: „Ми Албанци не убијамо, осим ако нисмо изазвани. Ми смо племенит народ посвећен миру и ненасиљу, и скоро увек жртве. Човек је морао бити изазван да предузме те акције, иначе никада не би повредио децу.”

Да су улоге обрнуте — да је светац био етнички Албанац, а серијски убица Србин — српске власти би ухапсиле и процесуирале српског убицу, а власти би похвалиле етничког албанског свештеника за спасавање деце.

Када је Христос био на суђењу у суду Понтија Пилата, бичеван и претучен, Пилат је понудио руљи избор: да ослободи или Исуса, невиног Цара Јевреја, или Вараву, познатог убицу и побуњеника. Руља је изабрала Вараву, и тако је Исус разапет.

Не — вео правде треба да буде слеп. Али није, колико год ја то желео.

Имам дете, своје једино дете, Ноји, коју неизмерно волим, и која је манипулисана тако да понекад прође и по месец дана без контакта — што је правно и људско кршење права. Постоји спроводиви правни налог Основног суда у Приштини на Косову који ми гарантује 50% физичког старатељства над мојом ћерком,Овај налог је тренутно важећи и игнорише се упркос покушајима да се спроведе. Налог ми такође гарантује главне хришћанске празнике и многе друге одредбе. Где је Ноји за Божић, међутим, и без контакта са својим оцем? Код Рине Никћи у Немачкој — ћерке Бескина Никћија и манипулатора иза кулиса суда. Ово је само један пример.

Сада, подељени по етничким линијама и правећи идол од етничке припадности, ова ситуација опстаје упркос трогодишњем покушају да се реши, који је тек сада достигао дипломатски ниво, укључујући дипломатске преговоре и формалне интервенције. Тражио сам од суда посредовање или хитне околности због ових кршења, али то се игнорише како би се заштитио етнички Албанац. Ви очеви тамо напољу, реците ми шта бисте урадили?

Постоје савршено добри појединци Албанци, које волим, који могу да разумеју ово и слажу се, који би као последицу јавног изношења мишљења такође били суочени са руљом.

Ако мислите да се представљам као потпуно добар, а противник као потпуно лош, размислите о овоме:

Док је Исус полазио на пут, један човек је дотрчао до Њега, пао на колена пред Њим и упитао Га: „Добри Учитељу, шта да учиним да бих наследио вечни живот?“ Али Исус му рече: „Зашто ме зовеш добрим? Нико није добар осим Бога.“ (Марко 10:17-18, NASB 2020)

Циљ је оно што је праведно, и то је оно чему тежимо (као да циљамо стрелом). Узани пут мора бити дневни циљ, чак до сваког тренутка. Тренутак када себе или другог сматрате „добрим“, тада сте промашили мету. Реч „грех“ на оригиналном грчком је ἁμαρτία (хамартиа), што се преводи као „промашај мете“. Она преноси идеју неуспеха да се достигне намеравани циљ или стандард, наглашавајући свакодневни изазов стремљења ка ономе што је праведно и исправно.

Ја желим своје време са својом ћерком и време које ми је одузето, како бих био у могућности да заједнички родитељујем.

Синдром родитељског отуђења.