סיימתי לצפות במאה שנים של בדידות. בקצרה, ריאליזם מאגי יכול לחיות רק בדימיון, זה לא עובר למדיום ויזואלי. ככה גם לא עובר  היגיון המעגלי והקבוע מראש  והגאונות של גרסיה מרקס שבדף עוברת בלי מאמץ  הולכת לאיבוד בטלוויזיה.  

אבל זאת סדרה מעולה, הכי טובה שראיתי הרבה מאד זמן.