Första benämningen av sabbath i bibeln?
Biblical Sabbath
Att iaktta och minnas sabbaten är ett av de tio budorden (det fjärde i den ursprungliga judiska, östortodoxa och de flesta protestantiska traditioner, det tredje i romersk-katolska och lutherska traditioner), som ibland kallas för sabbatsbudet. De flesta som iakttar den bibliska sabbaten anser att den har skapats för människan (Mark. 2:27) vid skapelsen (2 Mos 20:8-11) och att den har instiftats som ett evigt förbund för Israels folk (2 Mos 31:13-17, 2 Mos 23:12, 5 Mos 23:12, 5 Mos 23:12). 5:13-14), en regel som också gäller för proselyter och ett tecken med avseende på två händelser: den sjunde dagen, under vilken Gud vilade efter att ha fullbordat skapelsen på sex dagar (1 Mos 2:2-3, 2 Mos 20:8-11), och Guds befrielse av israeliterna från Egypten (5 Mos 5:12-15).
Observation and remembrance of Sabbath is one of the Ten Commandments (the fourth in the original Jewish, the Eastern Orthodox, and most Protestant traditions, the third in Roman Catholic and Lutheran traditions), sometimes referred to individually as the Sabbath Commandment. Most people who observe Biblical Sabbath regard it as having been made for man (Mark. 2:27) at Creation (Ex. 20:8–11), and instituted as a perpetual covenant for the people of Israel (Ex. 31:13-17, Ex. 23:12, Deut. 5:13-14), a rule that also applies to proselytes, and a sign respecting two events: the seventh day, during which God rested after having completed Creation in six days (Gen. 2:2-3, Ex. 20:8-11), and God's deliverance of the Israelites from Egypt (Deut. 5:12-15).
Biblical Sabbath