Nyklassicism är ett annat namn på en epok också kallad?
klassisk
Neoclassicism
Neoklassicism (från grekiska νέος nèos, "ny" och latin classicus, "av högsta rang") är namnet på västerländska rörelser inom dekorativ och visuell konst, litteratur, teater, musik och arkitektur som hämtar inspiration från den "klassiska" konsten och kulturen från den klassiska antiken. Neoklassicismen föddes i Rom i mitten av 1700-talet, vid tiden för återupptäckten av Pompeji och Herculaneum, men dess popularitet spreds över hela Europa när en generation europeiska konststudenter avslutade sin Grand Tour och återvände från Italien till sina hemländer med nyupptäckta grekisk-romerska ideal. Den viktigaste neoklassiska rörelsen sammanföll med 1700-talets upplysningstid och fortsatte in i början av 1800-talet och konkurrerade sidledes med romantiken. Inom arkitekturen fortsatte stilen under 1800-, 1900- och fram till 2000-talet.
classical
Neoclassicism (from Greek νέος nèos, "new" and Latin classicus, "of the highest rank") is the name given to Western movements in the decorative and visual arts, literature, theatre, music, and architecture that draw inspiration from the "classical" art and culture of classical antiquity. Neoclassicism was born in Rome in the mid-18th century, at the time of the rediscovery of Pompeii and Herculaneum, but its popularity spread all over Europe as a generation of European art students finished their Grand Tour and returned from Italy to their home countries with newly rediscovered Greco-Roman ideals. The main Neoclassical movement coincided with the 18th-century Age of Enlightenment, and continued into the early 19th century, laterally competing with Romanticism. In architecture, the style continued throughout the 19th, 20th and up to the 21st century.
Neoclassicism