Vilket av följande har varit ett resultat av ett större förtroende för koalitionsregeringarna?
Coalition government
Enligt historikern Christopher Moore blev koalitionsregeringar i Kanada mycket mindre möjliga 1919, då partiledarna inte längre valdes av valda parlamentsledamöter utan började väljas av partimedlemmarna. Den typen av ledarvalsprocess hade aldrig tidigare prövats i något parlamentssystem och är fortfarande ovanlig i världens parlament i dag. Enligt Moore kommer det att vara mycket svårt att bilda koalitionsregeringar så länge som denna typ av ledarvalsprocess finns kvar och makten koncentreras till ledaren, i motsats till ledamöterna på de bakre leden. Moore visar att maktspridning inom ett parti tenderar att också leda till en maktspridning i det parlament där partiet verkar, vilket gör koalitioner mer sannolika.
Coalition government
According to historian Christopher Moore, coalition governments in Canada became much less possible in 1919, when the leaders of parties were no longer chosen by elected MPs but instead began to be chosen by party members. That kind of leadership selection process had never been tried in any parliament system before and remains uncommon in the parliaments of the world today. According to Moore, as long as that kind of leadership selection process remains in place and concentrates power in the hands of the leader, as opposed to backbenchers, then coalition governments will be very difficult to form. Moore shows that the diffusion of power within a party tends to also lead to a diffusion of power in the parliament in which that party operates, thereby making coalitions more likely.
Coalition government