Var kom idén om naturrätt ifrån?
Natural law
Historiskt sett avser naturrätt användningen av förnuftet för att analysera den mänskliga naturen och härleda bindande regler för moraliskt beteende från naturens eller Guds skapelse av verkligheten och mänskligheten. Begreppet naturrätt dokumenterades först i den antika grekiska filosofin, bland annat av Aristoteles, och omnämndes i den romerska filosofin av Cicero. Det anspelades sedan på det i Bibeln, varifrån det sedan utvecklades under medeltiden av katolska filosofer som Albert den store och Thomas av Aquino. Under renässansen bidrog framför allt Salamancaskolan ytterligare till den. Under upplysningstiden utvecklades den moderna tidens naturrättsteorier vidare, med inspiration från den romerska rätten och filosofier som teorin om det sociala kontraktet. Den var mycket framträdande i verk av Alberico Gentili, Francisco Suárez, Richard Hooker, Thomas Hobbes, Hugo Grotius, Samuel von Pufendorf, Matthew Hale, John Locke, Francis Hutcheson, Jean Jacques Burlamaqui, Emmerich de Vattel, Cesare Beccaria och Francesco Mario Pagano. Den användes för att ifrågasätta kungarnas gudomliga rätt och blev ett alternativt rättfärdigande för upprättandet av ett socialt kontrakt, positiv rätt och regering - och därmed juridiska rättigheter - i form av klassisk republikanism. Omvänt används begreppet naturliga rättigheter av andra för att ifrågasätta legitimiteten hos alla sådana etableringar.
Natural law
Historically, natural law refers to the use of reason to analyze human nature to deduce binding rules of moral behavior from nature's or God's creation of reality and mankind. The concept of natural law was first documented in ancient Greek philosophy, including Aristotle, and was referred to in Roman philosophy by Cicero. It was then alluded to in the Bible, from which it was subsequently developed in the Middle Ages by Catholic philosophers such as Albert the Great, and Thomas Aquinas. In the Renaissance, notably the School of Salamanca further contributed. During the Age of Enlightenment, modern era natural law theories were further developed, combining inspiration from Roman law, and alongside philosophies like social contract theory. It featured greatly in the works of Alberico Gentili, Francisco Suárez, Richard Hooker, Thomas Hobbes, Hugo Grotius, Samuel von Pufendorf, Matthew Hale, John Locke, Francis Hutcheson, Jean Jacques Burlamaqui, Emmerich de Vattel, Cesare Beccaria and Francesco Mario Pagano. It was used to challenge the divine right of kings, and became an alternative justification for the establishment of a social contract, positive law, and government—and thus legal rights—in the form of classical republicanism. Conversely, the concept of natural rights is used by others to challenge the legitimacy of all such establishments.
Natural law