Gör en lista och beskriv de olika irrigationsprojekten i nigeria?
Agriculture in Sudan
År 1990 hade landets största bevattningsprojekt utvecklats på mark mellan Blå och Vita Nilen söder om deras sammanflöde i Khartoum. Området är i allmänhet platt med en svag lutning mot norr och väster, vilket möjliggör naturlig gravitationsbevattning, och jordmånen är bördig och sprickig lera som lämpar sig väl för bevattning. Projektet började 1911, när ett privat brittiskt företag, Sudan Plantations Syndicate, fann att bomull lämpade sig för området och påbörjade det som på 1920-talet blev Gezira Scheme, huvudsakligen avsett att leverera bomull till den brittiska textilindustrin. Med stöd av ett lån från den brittiska regeringen började syndikatet 1913 att bygga en damm vid Blå Nilen i Sannar. Arbetet avbröts av första världskriget och dammen var inte färdig förrän 1925. Projektet begränsades av ett avtal från 1929 mellan Sudan och Egypten som begränsade den mängd vatten som det anglo-egyptiska Sudan fick använda under torrperioden. År 1931 hade projektet expanderat till 450 000 hektar (1 100 000 acres), det maximala som då kunde bevattnas med det tillgängliga vattnet, även om ytterligare 10 000 hektar (25 000 acres) lades till under 1950-talet. Projektet förstatligades 1950 och drevs av Sudan Gezira Board som ett statligt företag. År 1959 ökade ett nytt avtal med Egypten kraftigt tilldelningen av vatten till Sudan, liksom färdigställandet i början av 1960-talet av Manaqil Extension på den västra sidan av Gezira Scheme. År 1990 hade Manaqil Extension en bevattnad areal på nästan 400 000 hektar, och tillsammans med de 460 000 hektar som det ursprungliga Gezira-systemet slutligen nådde upp till, stod de kombinerade projekten för hälften av landets totala bevattningsmark.
Agriculture in Sudan
As of 1990, the country's largest irrigation project had been developed on land between the Blue and White Nile rivers south of their confluence at Khartoum. This area is generally flat with a gentle slope to the north and west, permitting natural gravity irrigation, and its soils are fertile cracking clays well suited to irrigation. The project originated in 1911, when a private British enterprise, Sudan Plantations Syndicate, found cotton suited to the area and embarked on what in the 1920s became the Gezira Scheme, intended principally to furnish cotton to the British textile industry. Backed by a loan from the British government, the syndicate began a dam on the Blue Nile at Sannar in 1913. Work was interrupted by World War I, and the dam was not completed until 1925. The project was limited by a 1929 agreement between Sudan and Egypt that restricted the amount of water Anglo-Egyptian Sudan could use during the dry season. By 1931 the project had expanded to 450,000 hectares (1,100,000 acres), the maximum that then could be irrigated by the available water, although an additional 10,000 hectares (25,000 acres) were added in the 1950s. The project was nationalized in 1950, and was operated by the Sudan Gezira Board as a government enterprise. In 1959 a new agreement with Egypt greatly increased the allotment of water to Sudan, as did the completion in the early 1960s of the Manaqil Extension on the western side of the Gezira Scheme. By 1990 the Manaqil Extension had an irrigated area of nearly 400,000 hectares (990,000 acres) hectares, and with the 460,000 hectares (1,100,000 acres) eventually attained by the original Gezira Scheme, the combined projects accounted for half the country's total land under irrigation.
Agriculture in Sudan