Brittisk handel minskade efter första världskriget för att?
Economic history of World War I
År 1915 kom den engelsk-franska finanskommissionen överens om ett lån på 500 miljoner dollar från privata amerikanska banker. År 1916 finansierade Storbritannien större delen av imperiets krigsutgifter, hela Italiens och två tredjedelar av Frankrikes och Rysslands krigskostnader, samt även mindre nationer. Guldreserverna, de utländska investeringarna och de privata krediterna tog sedan slut och tvingade Storbritannien att låna 4 miljarder dollar från det amerikanska finansdepartementet 1917-18. Leveranser av amerikanska råvaror och livsmedel gjorde det möjligt för Storbritannien att försörja sig självt och sin armé samtidigt som landet bibehöll sin produktivitet. Finansieringen var generellt sett framgångsrik, eftersom stadens starka finansiella ställning minimerade de skadliga effekterna av inflationen, till skillnad från de mycket värre förhållandena i Tyskland. Den totala konsumtionen minskade med 18 procent från 1914 till 1919.
Economic history of World War I
In 1915, the Anglo-French Financial Commission agreed a $500 million loan from private American banks. By 1916, Britain was funding most of the Empire's war expenditures, all of Italy's and two thirds of the war costs of France and Russia, plus smaller nations as well. The gold reserves, overseas investments and private credit then ran out forcing Britain to borrow $4 billion from the U.S. Treasury in 1917–18. Shipments of American raw materials and food allowed Britain to feed itself and its army while maintaining her productivity. The financing was generally successful, as the City's strong financial position minimized the damaging effects of inflation, as opposed to much worse conditions in Germany. Overall consumer consumption declined 18% from 1914 to 1919.
Economic history of World War I