Clements g. n. 1985. the geometry of phonological features?
Feature geometry
Featuregeometri är en fonologisk teori som representerar särskiljande egenskaper som en strukturerad hierarki snarare än en matris eller en uppsättning. Funktiongeometri växte fram ur den autosegmentala fonologin, som betonar särdragens autonoma karaktär och de oenhetliga relationerna mellan dem. I egenskapsgeometrin erkänns att vissa uppsättningar av kännetecken ofta har samma mönster i fonologiska och fonotaktiska generaliseringar, medan andra sällan interagerar med varandra. Funktiongeometri kodar därför formellt grupper av funktioner under noder i ett träd: funktioner som ofta har samma mönster sägs dela en föräldraknut, och operationer på denna uppsättning kan kodas som operationer på föräldraknuten.
Feature geometry is a phonological theory which represents distinctive features as a structured hierarchy rather than a matrix or a set. Feature geometry grew out of autosegmental phonology, which emphasizes the autonomous nature of distinctive features and the non-uniform relationships among them. Feature geometry recognizes that some sets of features often pattern together in phonological and phonotactic generalizations, while others rarely interact. Feature geometry thus formally encodes groups of features under nodes in a tree: features that commonly pattern together are said to share a parent node, and operations on this set can be encoded as operation on the parent node.
Feature geometry