Som vann nobelpriset för arbete med egenskaperna hos ddt vilken egendom som gjorde det så värdefullt?
DDT syntetiserades för första gången 1874 av Othmar Zeidler under ledning av Adolf von Baeyer. Den beskrevs vidare 1929 i en avhandling av W. Bausch och i två efterföljande publikationer 1930. De insekticidiska egenskaperna hos "flera klorerade alifatiska eller fettaromatiska alkoholer med minst en triklormetangrupp" beskrevs i ett patent 1934 av Wolfgang von Leuthold. DDT:s insektsdödande egenskaper upptäcktes dock inte förrän 1939 av den schweiziske forskaren Paul Hermann Müller, som fick Nobelpriset i fysiologi och medicin 1948 för sina insatser.
DDT was first synthesized in 1874 by Othmar Zeidler under the supervision of Adolf von Baeyer. It was further described in 1929 in a dissertation by W. Bausch and in two subsequent publications in 1930. The insecticide properties of "multiple chlorinated aliphatic or fat-aromatic alcohols with at least one trichloromethane group" were described in a patent in 1934 by Wolfgang von Leuthold. DDT's insecticidal properties were not, however, discovered until 1939 by the Swiss scientist Paul Hermann Müller, who was awarded the 1948 Nobel Prize in Physiology and Medicine for his efforts.
DDT