Vilken effekt kommer uthållighetsträning att ha på oxidativa enzymer?
Endurance training
Långvarig uthållighetsträning ger upphov till många fysiologiska anpassningar, både centralt och perifert förmedlade. Centrala kardiovaskulära anpassningar omfattar minskad hjärtfrekvens, ökad slagvolym hos hjärtat, ökad blodplasma, utan några större förändringar i antalet röda blodkroppar, vilket minskar blodets viskositet och ökad hjärtminutvolym samt total mitokondrievolym i de muskelfibrer som används i träningen (dvs. lårmusklerna hos löpare kommer att ha fler mitokondrier än lårmusklerna hos simmare). Mitokondrierna ökar både i antal och storlek och det finns liknande ökningar av myoglobin och oxidativa enzymer. Anpassningar av den perifera kroppen omfattar kapillarisering, dvs. en ökning av den yta som både venösa och arteriella kapillärer försörjer. Detta möjliggör också en ökad värmeavledning under ansträngande träning. Musklerna ökar sin förmåga att lagra glykogen och fett hos uthållighetsidrottare för att öka den tid under vilken de kan utföra arbete. Uthållighetsträning arbetar främst med de långsamma ryckfibrerna (typ 1) och utvecklar sådana fibrer i deras effektivitet och motståndskraft mot utmattning. Katabolismen förbättras också, vilket ökar idrottsutövarnas förmåga att använda fett- och glykogenlager som energikälla. Dessa metaboliska processer kallas glykogenolys, glykolys och lipolys. Syretransporten och fördelningen av syre blir effektivare. På senare år har man insett att oxidativa enzymer som succinatdehydrogenas (SDH), som gör det möjligt för mitokondrier att bryta ner näringsämnen för att bilda ATP, ökar med 2,5 gånger hos vältränade uthållighetsidrottare. Förutom SDH ökar myoglobin med 75-80 % hos vältränade uthållighetsidrottare.
Long-term endurance training induces many physiological adaptations both centrally and peripherally mediated. Central cardiovascular adaptations include decreased heart rate, increased stroke volume of the heart, increased blood plasma, without any major changes in red blood cell count, which reduces blood viscosity and increased cardiac output as well as total mitochondrial volume in the muscle fibers used in the training (i.e. the thigh muscles in runners will have more mitochondria than the thigh muscles of swimmers). Mitochondria increase in both number and size and there are similar increases in myoglobin and oxidative enzymes. Adaptations of the peripheral include capillarization, that is an increase in the surface area that both the venous and arterial capillaries supply. This also allows for increased heat dissipation during strenuous exercise. The muscles heighten their glycogen and fat storing capabilities in endurance athletes in order to increase the length in time in which they can perform work. Endurance training primarily work the slow twitch (type 1) fibers and develop such fibers in their efficiency and resistance to fatigue. Catabolism also improves increasing the athletes capacity to use fat and glycogen stores as an energy source. These metabolic processes are known as glycogenolysis, glycolysis and lipolysis. There is higher efficiency in oxygen transport and distribution. In recent years it has been recognized that oxidative enzymes such as succinate dehydrogenase (SDH) that enable mitochondria to break down nutrients to form ATP increase by 2.5 times in well trained endurance athletes In addition to SDH, myoglobin increases by 75-80% in well trained endurance athletes.
Endurance training