Vad är skillnaden mellan polycythemia och polycythemia vera?
Polycythemia
Primära polycythemier beror på faktorer som är inneboende i de röda blodkropparnas prekursorer. Polycytemia vera (PCV), polycytemia rubra vera (PRV) eller erytremier uppstår när ett överskott av röda blodkroppar produceras till följd av en abnormitet i benmärgen.  Ofta bildas också ett överskott av vita blodkroppar och blodplättar. PCV klassificeras som en myeloproliferativ sjukdom. Symtom är bland annat huvudvärk och yrsel, och tecken vid fysisk undersökning är bland annat onormalt förstorad mjälte och/eller lever. I vissa fall kan drabbade personer ha associerade tillstånd som högt blodtryck eller bildning av blodproppar. Övergång till akut leukemi är sällsynt. Flebotomi är den viktigaste behandlingen. Ett kännetecken för polycytemi är en förhöjd hematokrit, med Hct > 55 % i 83 % av fallen. En somatisk (icke-ärftlig) mutation (V617F) i JAK2-genen förekommer i 95 % av fallen, även om den också förekommer i andra myeloproliferativa sjukdomar.
Primary polycythemias are due to factors intrinsic to red cell precursors. Polycythemia vera (PCV), polycythemia rubra vera (PRV), or erythremia, occurs when excess red blood cells are produced as a result of an abnormality of the bone marrow.  Often, excess white blood cells and platelets are also produced. PCV is classified as a myeloproliferative disease. Symptoms include headaches and vertigo, and signs on physical examination include an abnormally enlarged spleen and/or liver. In some cases, affected individuals may have associated conditions including high blood pressure or formation of blood clots. Transformation to acute leukemia is rare. Phlebotomy is the mainstay of treatment. A hallmark of polycythemia is an elevated hematocrit, with Hct > 55% seen in 83% of cases. A somatic (non-hereditary) mutation (V617F) in  the JAK2 gene is found in 95% of cases, though also present in other myeloproliferative disorders.
Polycythemia