Hvilket af følgende har været et resultat af større afhængighed af koalitionsregeringer?
Coalition government
Ifølge historikeren Christopher Moore blev koalitionsregeringer i Canada meget mindre mulige i 1919, da lederne af partierne ikke længere blev valgt af valgte parlamentsmedlemmer, men i stedet begyndte at blive valgt af partimedlemmerne. Denne form for udvælgelsesproces af ledere var aldrig blevet prøvet i noget parlamentssystem før og er stadig ualmindeligt i verdens parlamenter i dag. Ifølge Moore vil det være meget vanskeligt at danne koalitionsregeringer, så længe denne form for udvælgelsesproces for lederen forbliver på plads og koncentrerer magten i lederens hænder i modsætning til bagbænkmedlemmernes, og det vil være meget vanskeligt at danne koalitionsregeringer. Moore viser, at spredning af magten inden for et parti har tendens til også at føre til spredning af magten i det parlament, som partiet opererer i, hvilket gør koalitioner mere sandsynlige.
Coalition government
According to historian Christopher Moore, coalition governments in Canada became much less possible in 1919, when the leaders of parties were no longer chosen by elected MPs but instead began to be chosen by party members. That kind of leadership selection process had never been tried in any parliament system before and remains uncommon in the parliaments of the world today. According to Moore, as long as that kind of leadership selection process remains in place and concentrates power in the hands of the leader, as opposed to backbenchers, then coalition governments will be very difficult to form. Moore shows that the diffusion of power within a party tends to also lead to a diffusion of power in the parliament in which that party operates, thereby making coalitions more likely.
Coalition government