Generaldirektør for indien fik titlen viceroy?
Governor-General of India
Indtil 1833 var titlen på stillingen "generalguvernør af Bengalen". Ved loven om Indiens regering af 1833 blev titlen omdannet til "Indiens generalguvernør". Titlen "Vicekonge og generalguvernør" blev første gang brugt i dronningens proklamation om udnævnelse af Viscount Canning i 1858. Den blev aldrig tildelt ved en parlamentslov, men blev brugt i rangordrer og i ridderordenernes vedtægter. I daglig tale anvendes "vicekonge", når det drejer sig om generalguvernørens stilling som monarkens repræsentant. Viceregaltitlen blev ikke brugt, når suveræniteten var til stede i Indien. Den skulle indikere nye ansvarsområder, især rituelle ansvarsområder, men den gav ingen nye lovbestemte beføjelser. Generalguvernøren brugte jævnligt titlen i kommunikationen med det kejserlige lovgivende råd, men al lovgivning blev kun foretaget i generalguvernørens (eller Indiens regerings) navn.
Until 1833, the title of the position was "Governor-General of Bengal". The Government of India Act 1833 converted the title into "Governor-General of India." The title "Viceroy and Governor-General" was first used in the queen's proclamation appointing Viscount Canning in 1858. It was never conferred by an act of parliament, but was used in warrants of precedence and in the statutes of knightly orders. In usage, "viceroy" is employed where the governor-general's position as the monarch's representative is in view. The viceregal title was not used when the sovereign was present in India. It was meant to indicate new responsibilities, especially ritualistic ones, but it conferred no new statutory authority. The governor-general regularly used the title in communications with the Imperial Legislative Council, but all legislation was made only in the name of the Governor-General-in-Council (or the Government of India).
Governor-General of India