Hvem skrev var dette ansigtet, der lancerede tusind skibe?
Christopher Marlowe
Helen of Troy
Hendes skønhed har inspireret kunstnere til at fremstille hende, ofte som personificeringen af den ideelle skønhed. Christopher Marlowes linjer fra sin tragedie Doktor Faustus (1604) er ofte citeret: "Var dette ansigt det ansigt, der sendte tusinde skibe af sted og brændte de topløse tårne på Ilium?" I stykket er dette møde og den efterfølgende fristelse imidlertid ikke entydigt positivt, idet det går tæt forud for døden og nedturen i helvede. Billeder af hende begynder at dukke op i det 7. århundrede f.Kr. I det klassiske Grækenland var hendes bortførelse af Paris - eller hendes flugt med ham - et populært motiv. I middelalderlige illustrationer blev denne begivenhed ofte skildret som en forførelse, mens den i renæssancemaleriet normalt er skildret som en voldtægt af Paris. Det forhold, at udtrykkene voldtægt og bortførelse ofte blev brugt i flæng, gør legenden tvetydig.
Christopher Marlowe
Helen of Troy
Her beauty inspired artists of all time to represent her, frequently as the personification of ideal beauty. Christopher Marlowe's lines from his tragedy Doctor Faustus (1604) are frequently cited: "Was this the face that launch'd a thousand ships/And burnt the topless towers of Ilium?" However, in the play this meeting and the ensuing temptation are not unambiguously positive, closely preceding death and descent to Hell. Images of her start appearing in the 7th century BC. In classical Greece, her abduction by Paris—or elopement with him—was a popular motif. In medieval illustrations, this event was frequently portrayed as a seduction, whereas in Renaissance painting it is usually depicted as a rape by Paris. The fact that the terms rape and elopement were often used interchangeably lends ambiguity to the legend.
Helen of Troy